СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
ун. № 759/3259/24
пр. № 1-кп/759/921/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2024 року м. Київ

Святошинський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши в м. Києві в порядку спрощеного провадження кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.09.2023 за № 0001844, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, номер картки фізичної особи - платника податків невідомий, який здобув вищу освіту, не працює, розлучений, має на утриманні двох малолітніх дітей, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- 30.01.2020 Святошинським районним судом міста Києва за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

- 10.06.2022 Святошинським районним судом міста Києва за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк двісті сорок годин. На підставі ч. 1 ст. 71 та ч. 3 ст. 72 КК України вирок Святошинського районного суду міста Києва від 30.01.2020 та вирок Святошинського районного суду міста Києва від 10.06.2022 виконувати самостійно,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок за таких встановлених досудовим розслідуванням обставин.

Так, ОСОБА_3 28.09.2023 приблизно о 19 год. 05 хв., знаходячись біля буд. 18 по вул. Чорнобильська в м. Києві побачив раніше йому знайомого ОСОБА_4 , який проводив дозвілля у дворі вказаного будинку, з яким у нього раніше склалися особисті неприязні стосунки. Побачивши раніше йому знайомого ОСОБА_4 , який знаходиться у дворі буд. АДРЕСА_2 та проводить дозвілля у компанії друзів, у ОСОБА_3 виник умисел на заподіяння тілесних ушкоджень останньому.

Безпосередньо реалізуючи свій протиправний намір, ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, на ґрунті особистих неприязних відносин, продовжуючи знаходитись у дворі буд. АДРЕСА_2 , приблизно о 19 год. 10 хв. підбіг ззаду до ОСОБА_4 та розпочав штовханину, в ході якої наніс останньому не менше 3 ударів своїми руками зігнутими в кулак в область плеча та коліна під час чого його дії були зупинені.

У результаті зазначених вище дій ОСОБА_3 спричинив ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді синців - на внутрішній поверхні правого плеча у верхній третині, на внутрішній поверхні лівого колінного суглобу; садно на фоні синця на передній поверхні правого колінного суглобу, які відносяться до легкого тілесного ушкодження (за критерієм тривалості розладу здоров`я).

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України, а саме: умисне легке тілесне ушкодження.

Положеннями ч. 2 та 3 ст. 381 КПК України передбачено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

В обвинувальному акті прокурором викладено клопотання, в якому зазначено, що враховуючи те, що підозрюваний беззаперечно визнає свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, у відповідності до положень ч. 1 ст. 302 КПК України просить суд розглянути кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні. Крім того, потерпілий ОСОБА_4 не оспорює встановлені в результаті дізнання обставини і згодний на розгляд обвинувального акта за його відсутності.

До обвинувального акта додано письмову заяву підозрюваного ОСОБА_3 , яка складена за участі захисника ОСОБА_5 , в якій ОСОБА_3 зазначає, що свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, він беззаперечно визнає; згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами; йому роз`яснено та зрозуміло зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також про його обізнаність у тому, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини; згоден на розгляд обвинувального акта у спрощеному проваджені без проведення судового розгляду в судовому засіданні без його участі. Також у даній заяві обвинувачений ОСОБА_3 висловив свою позицію щодо призначення йому найменш суворого покарання.

У вказаній заяві захисником ОСОБА_5 підтверджено добровільність беззаперечного визнання винуватості підозрюваним, його згоду із встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акта за його відсутності.

Також до обвинувального акта додано письмову заяву потерпілого ОСОБА_4 , у якій він зазначає, що не заперечує проти розгляду обвинувального акта у спрощеному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України; а також про його обізнаність у тому, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлена права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Враховуючи викладене, а також те, що вимоги КПК України виконано, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, передбаченому ст. 381-382 КПК України.

Вивчивши обвинувальний акт, долучені до нього додатки та матеріали кримінального провадження, суд вважає доведеним те, що ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України, а саме: наніс умисне легке тілесне ушкодження потерпілому ОСОБА_4 .

Органом досудового розслідування встановлено обставини вчинення кримінального правопорушення, які підтверджують обставини, встановлені судом.

Обвинувачений ОСОБА_3 , інтереси якого представляє захисник ОСОБА_5 , обставини вчинення кримінального поступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, не оспорює, вважає, що органом досудового розслідування вони встановлені в повному обсязі, свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального проступку беззаперечно визнає в повному обсязі, його позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, дійшов висновку, що під час розгляду обвинувального акта підтверджено факт вчинення ОСОБА_3 кримінального проступку та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , є щире каяття.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 судом не встановлено.

Також при призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України є кримінальним проступком; ставлення ОСОБА_3 до вчиненого, яке полягає у визнанні винуватості; дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він офіційно не працевлаштований, розлучений, має на утриманні двох малолітніх дітей, за даними наявної документації на обліку у лікаря-психіатра та під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом не перебуває, що свідчить про його осудність, раніше судимий.

За сукупності вище наведених обставин, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за можливе призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання в межах санкції ч. 1 ст. 125 КК України, а саме у виді громадських робіт.

Таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_3 , попередження вчинення ним кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Разом з тим, вироком Святошинського районного суду міста Києва від 10.06.2022 ОСОБА_3 засуджений за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк двісті сорок годин. На підставі ч. 1 ст. 71 та ч. 3 ст. 72 КК України вирок Святошинського районного суду міста Києва від 30.01.2020 та вирок Святошинського районного суду міста Києва від 10.06.2022 виконувати самостійно.

Згідно з листом Святошинського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» у м. Києві та Київській області ДУ «Центр пробації» від 05.10.2023 № 32/28/9792-23 ОСОБА_3 покарання, призначене вироком Святошинського районного суду міста Києва від 10.06.2022, у виді громадських робіт на строк двісті сорок годин відбув та був знятий з обліку 29.08.2023 року.

При цьому, як достовірно встановлено під час судового розгляду, ОСОБА_3 покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, призначене вироком Святошинського районного суду міста Києва від 10.06.2022 на підставі ч. 1 ст. 71 та ч. 3 ст. 72 КК України, не відбув.

За таких обставин, суд, на підставі ч. 1 ст. 71 та ч. 3 ст. 72 КК України, вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_6 остаточне покарання за сукупністю вироків, шляхом приєднання невідбутого покарання за попереднім вироком, а саме у виді штрафу. Даний вирок та вирок Святошинського районного суду міста Києва від 10.06.2022 слід виконувати самостійно.

Питання про речові докази слід вирішити у відповідності до ч. 9 ст. 100 КПК України (т. 1 а.п. 52, 61, 63, 83, 87, 91, 97, 100, 104).

На підставі ч. 2 ст. 124 КПК України суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_3 , судові витрати за проведення експертизи, що підтверджується розрахунком її вартості (т. 1 а.п. 75).

Цивільний позов не пред`являвся.

Керуючись ч. 9 ст. 100, ч. 2 ст. 124, ст. 369-371, 373, 374, 376, 381-382 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Призначити ОСОБА_3 покарання за ч. 1 ст. 125 КК України у виді громадських робіт на строк двісті годин.

На підставі ч. 1 ст. 71 та ч. 3 ст. 72 КК України вирок Святошинського районного суду міста Києва від 10.06.2022, яким призначено покарання у виді штрафу, та вирок Святошинського районного суду міста Києва від 19.02.2024 виконувати самостійно.

Речовий доказ:

- аудіозапис виклику на спецліню «103», який записано на компакт-диск CD-R, відеозапис з портативних відеореєстраторів працівників патрульної поліції УПП у м. Києві, який записано на диск DVD-R, відеозапис з камери відеоспостереження, що розташована над першим під`їздом буд. АДРЕСА_2 , який записано на диск CD-R, аудіозапис виклику на спецліню «102», який записано на компакт-диск CD-R, які долучені до матеріалів кримінального провадження, - залишити у матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

На підставі ч. 2 ст. 124 КПК України стягнути з ОСОБА_3 відшкодування судових витрат за проведення експертизи, залученими стороною обвинувачення експертами спеціалізованої державної установи, 1998 (одну тисячу дев`ятсот дев`яносто вісім) грн 00 к.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Святошинський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст. 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1