Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/93/24
Номер провадження 1-в/711/16/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2024 року м.Черкаси

Придніпровський районний суд м.Черкаси в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

заявниці - ОСОБА_4

представника заявниці - адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Черкаси клопотання адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту в порядку виконання вироку,

ВСТАНОВИВ:

До Придніпровського районного суду м.Черкаси надійшла від адвоката ОСОБА_5 надійшла заява в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту в порядку виконання вироку.

Клопотання мотивує тим, що вироком від 11.06.2008 року у справі № 1-133/2008 ОСОБА_4 визнано винною у вчинені злочинів передбачених ч.5 ст.191, ч.3 ст. 209, ч.3 ст.28, ч.2 ст.366, ч.2 ст.15, ч.1 ст.366 КК України. Листом від 09.02.2009 року Прокуратура черкаської області звернулася до Придніпровського районного суду м.Черкаси за виконавчими листами з метою стягнення за цивільним позовом з ОСОБА_4 та ОСОБА_6 шкоди завданої злочином на суму 81723 грн. На підставі такого вироку судом видано виконавчий лист від 18.02.2009 року № 1-133. Листом від 03.03.2009 року Прокуратура Черкаської області направила виконавчий лист від 18.02.2009 року ДВС Черкаського районного управління юстиції на суму 94823 грн. (не враховано зменшення суми за наслідками апеляційного оскарження вироку). Строк пред`явлення виконавчого листа до 28.01.2012 року. В електронній справі ВП № 1187878 відсутня постанова державного виконавця про накладення арешту. Накладення арешту підтверджує акт опису й арешту майна від 25.12.2009 року. У вищезгаданій електронній справі ВП № 1187878 п. 2 постанови державного виконавця ОСОБА_7 про повернення виконавчого документа стягувачеві від 31.08.2011 року зазначено: припинити чинність арештів майна боржника та скасувати інші заходи примусового виконання рішення у зв`язку з тим, що стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, не реалізоване під час виконання рішення відповідно згадуваного виконавчого лист від 18.02.2009 року № 1-133. Виконавець не надіслав ОСОБА_4 постанову державного виконавця ОСОБА_7 про повернення виконавчого документа стягувачеві від 31.08.2011 року щодо припинення арешту, і як наслідок ОСОБА_4 за чинним законодавством станом на 31.08.2011 року не змогла скористатися правом зняти арешт у державного реєстратора шляхом надання такої постанови. Станом на дату подання цього клопотання арешт з домоволодіння ОСОБА_4 знімається виключне через судове рішення. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 31.08.2023 року у відомостях з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна є інформація про арешт домоволодіння ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_1 на підставі згадуваного виконавчого листа від 18.02.2009 року № 1-133. ОСОБА_4 у зв`язку з хворобою і похилим віком не змогла і не може сплатити завданих збитків на користь держави. Також їй не відомо яку суму за вироком сплатила ОСОБА_6 , яка є солідарним боржником згідно згадуваного вироку від 11.06.2008 року у справі № 1-133/2008. У зв`язку з арештом домоволодіння ОСОБА_4 не може подарувати будинок сину. Документів, щодо закриття кримінального провадження, щодо скасування арешту на таке домоволодіння до ОСОБА_4 не надходили. Історія намагань зняти арешт: Звернення від 19.08.2022 року ОСОБА_4 до Черкаської обласної прокуратури, щодо зняття арешту. Звернення від 19.08.2022 року було перенаправлено до Черкаської окружної прокуратури. Відповідь останньої мало дещо абстрактний характер, запропонували звернутися до Придніпровського суду м.Черкаси для вирішення цього питання. Заява від 07.08.2022 року ОСОБА_4 до ДВС щодо зняття арешту. У відповідь отримано традиційний список усіх виконавчих проваджень, які перебувають у автоматизованій системі виконавчих проваджень, запропонували вирішити питання у суді. Адвокатський запит від 16.08.2023 року до Казначейської служби України. Не змогли підтвердити актуальність реквізитів рахунку у виконавчому листі, а також повідомити яку суму сплатила солідарний боржник ОСОБА_6 . Адвокатський запит від 23.11.2023 року до Національної поліції. Повідомили, що згідно постанови КМУ від 16.09.2015 року № 730 «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ» територіальний орган Міністерства внутрішніх справ - Управління міністерства внутрішніх справ Черкаської області ліквідовано та утворено територіальний орган - Національної поліції - Головне управління Національної поліції в Черкаській області. Відповідно до діючого законодавства Головне управління Національної поліції в Черкаській області не є правонаступником Управління Міністерства внутрішніх справ в Черкаській області. Таким чином не надали запитувану інформацію щодо закриття кримінального провадження, про суму яку сплатила солідарний боржник ОСОБА_6 , чи скасовувався арешт майна. Адвокатський запит від 23.11.2023 року до Черкаської окружної прокуратури. Повідомили, що у зв`язку з тим, що підтримка державного обвинувачення здійснювалася прокурорами Черкаської обласної прокуратури, порадили туди й звертатися з запитом. Адвокатський запит від 05.12.2023 року до Черкаської обласної прокуратури. Повідомили, що Черкаська обласна прокуратура не наділена повноваженнями приймати рішення про скасування арешту з майна по розглянутій кримінальній справі. ОСОБА_4 , а згодом адвокат ОСОБА_5 , вичерпали усі можливі способи відновлення порушених прав ОСОБА_4 , яка є власником майна. На підставі викладеного, просить суд, скасувати арешт, накладений державним виконавцем Черкаського районного відділу державної виконавчої служби ОСОБА_8 згідно акту опису й арешту майна від 25.12.2009 року на підставі виконавчого листа № 1-133 від 18.02.2009 року виданого Придніпровським судом м. Черкаси за ініціювання Прокуратори Черкаської області на виконання вироку від 11.08.2008 року у справі № 1-133/08 на майно, а саме: житловий будинок з прибудовою, А-І, а за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 080 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_5 підтримав клопотання та просив його задовольнити.

В судовому засіданні заявниця ОСОБА_4 підтримала думку свого представника та просила задовольнити клопотання.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні проти скасування арешту не заперечував.

Заслухавши думку учасників провадження, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до п. 1 абзац 3, 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 Кримінального процесуального кодексу України, до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.

При цьому згідно з пунктом 9 розділу XI «Перехідні положення» КПК питання про зняття арешту з майна, накладеного під час дізнання або досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, вирішується в порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Відповідно до п.9 Розділу XI «Перехідні Положення» КПК України запобіжні заходи, арешт майна, відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Питанням щодо звільнення нерухомого майна з-під арешту накладеного в межах кримінальної справи на підставі КПК України 1960 року досліджував Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 755/16129/21, провадження N° 61-6587св22, та зробив висновок, що у випадку арешту майна, накладеного за правилами КПК України 1960 року та не знятого за цим кодексом після закриття кримінальної справи, такий арешт знімається у порядку кримінального судочинства.

Статтею 411 КПК України (в редакції 1960 року) питання зв`язані виконанням вироку, вирішуються судом у судовому засіданні з участю прокурора. В судове засідання, як правило, викликається засуджений, а за його клопотанням захисник. Якщо питання стосується виконання вироку в частині цивільного позову, викликається також при необхідності цивільний позивач і цивільний відповідач. Неявка цих осіб не зупиняє розгляду справи.

Відповідно до ст.125 КПК України (в редакції 1960 року) - слідчий за клопотанням цивільного позивача або з своєї ініціативи зобов`язаний вжити заходів до забезпечення заявленого в кримінальній справі цивільного позову, а також можливого в майбутньому цивільного позову, склавши про це постанову.

В справах про злочини, за які кримінальним законом передбачена конфіскація майна, слідчий зобов`язаний вжити необхідних заходів до забезпечення виконання вироку в частині можливої конфіскації майна, склавши про це постанову.

Відповідно до ст.126 ч.1 КПК України (в редакції 1960 року) - забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна провадиться шляхом накладення арешту на вклади, цінності та інше майно обвинуваченого чи підозрюваного або осіб, які несуть за законом матеріальну відповідальність за його дії, де б ці вклади, цінності та інше майно не знаходилось, а також шляхом вилучення майна, на яке накладено арешт. Накладення арешту на вклади зазначених осіб проводиться виключно за рішенням суду.

Відповідно до п.8 ст.324 КПК України (в реадкції 1960 року) - при постановленні вироку суд має вирішити питання, що робити з майном, описаним для забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна.

Як встановлено в судовому засіданні, у кримінальній справі, за якою 11.06.2008 року суд ухвалив вирок, ОСОБА_4 набула процесуальне статусу обвинуваченої, у подальшому - засудженої, і ті питання, які не були розглянуті судом при постановлені вироку мають місце питання про зняття арешту з майна засудженої.

Відповідно до ст.539 КПК України - питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом. Потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач та інші особи мають право звертатися до суду з клопотаннями про вирішення питань, які безпосередньо стосуються їх прав, обов`язків чи законних інтересів.

Відповідно до ст.41 ч.1 Конституції України - кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Наведені Конституційні гарантії права володіти своїм майном поєднується з такими ж вимогами ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зі змінами, внесеними Протоколом № 11 де зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, яка відповідно до вимог частини 1 статті 9 Конституції України ратифікована 17 липня 1997 року Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основоположним свобод людини (1950 року), Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції».

У пункті 1 статті 1 цього Закону зазначено, що Україна повністю визнає на своїй території дію статті 46 Конвенції щодо визнання обов`язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Європейського Суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції, а статтями 13, 17 Закону України "Про визнання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права" та змінюють практику застосування національного закону відповідно до Рішення цього Суду.

Рішенням Європейського Суду з прав людини у справі «Копеський проти Словаччини» зазначено, що майном може бути як «існуюче майно», так і активи, включаючи вимоги, стосовно яких особа може стверджувати, що вона має принаймні "легітимні сподівання" на реалізацію майнового права. «Легітимні сподівання» за своїм характером повинні бути більш конкретними, ніж просто надія й повинні ґрунтуватися на законодавчому положенні або юридичному акті, такому як судовий вердикт.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (див., серед інших джерел, рішення у справах "Іммобіліаре Саффі проти Італії" (Immobiliare Saffi v. Italy), заява N° 22774/93, п. 44, ECHR 1999-V, та "Вістіньш і Препьолкінс проти Латвії", заява № 71243/01, п. 93, від 25.10.2012 року).

У рішенні від 23.01.2014 року у справі "East/West Alliance Limited» проти України" заява № 19336/04 п. 168, Європейський суд з прав людини також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23.09.1982 року у справі "Спорронг та Льон рот проти Швеції' (Sporrong and Lonnroth v. Sweden), ПП. 69 і 73, Series A № 52). Іншими словами, мае існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21.02Л 986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства ' (James and Others v. the United Kingdom), n. 50, Series A N?. 98).

Також враховуючи позицію Європейського суду з прав людини висловлена у рішенні від 02.02.2023 року у справі "AKSHIN GARAYEV v. AZERBAIJAN" за заявою № 30352/11 (щодо надмірного тягаря, покладеного на власника внаслідок постійного та тривалого утримання належного йому майна як речового доказу у кримінальному провадженні). Заявник скаржився на те, що постійне і тривале утримання майна, в якості речових доказів у кримінальному провадженні, порушувало його право на мирне володіння своїм майном. У цій справі вилучення доказів не позбавило заявника його майна, але є заходом, що тимчасово перешкоджає їх використанню та відчуженню. Оскільки утримання майна заявника як доказу є заходом, який тимчасово обмежує користування та розпорядження майном, цей захід має бути передбачений національним законодавством, переслідувати законну мету та бути пропорційним переслідуваній меті. Суд визнав, що втручання ґрунтувалося на відповідних положеннях КПК. Суд також визнав, що воно переслідувало законну мету забезпечення належного функціонування правосуддя і, отже, відповідало "загальним інтересам" суспільства.

Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України - право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Відповідно до п.14 ч.1. ст.537 КПК України - під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має вирішувати такі питання: інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Згідно ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішується судом за клопотанням прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках встановлених законом

Згідно п.14 ч.2 ст.539 КПК України клопотання про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до суду, який ухвалив вирок.

В судовому засіданні встановлено, що вироком від 11.06.2008 року у справі № 1-133/2008 ОСОБА_4 визнано винною у вчинені злочинів передбачених ч.5 ст.191, ч.3 ст. 209, ч.3 ст.28, ч.2 ст.366, ч.2 ст.15, ч.1 ст.366 КК України.

09.02.2009 року Прокуратура Черкаської області звернулася до Придніпровського районного суду м.Черкаси за виконавчими листами з метою стягнення за цивільним позовом з ОСОБА_4 та ОСОБА_6 шкоди завданої злочином на суму 81723 грн.

На підставі такого вироку судом видано виконавчий лист від 18.02.2009 року № 1-133.

Листом від 03.03.2009 року Прокуратура Черкаської області направила виконавчий лист від 18.02.2009 року ДВС Черкаського районного управління юстиції на суму 94823 грн. (не враховано зменшення суми за наслідками апеляційного оскарження вироку). Строк пред`явлення виконавчого листа до 28.01.2012 року.

В електронній справі ВП № 1187878 відсутня постанова державного виконавця про накладення арешту. Накладення арешту підтверджує акт опису й арешту майна від 25.12.2009 року.

В судовому засіданні встановлено, що в електронній справі ВП № 1187878 п.2 постанови державного виконавця ОСОБА_7 про повернення виконавчого документа стягувачеві від 31.08.2011 року зазначено: припинити чинність арештів майна боржника та скасувати інші заходи примусового виконання рішення у зв`язку з тим, що стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, не реалізоване під час виконання рішення відповідно згадуваного виконавчого лист від 18.02.2009 року № 1-133. Проте виконавець не надіслав ОСОБА_4 постанову державного виконавця ОСОБА_7 про повернення виконавчого документа стягувачеві від 31.08.2011 року, щодо припинення арешту, і як наслідок ОСОБА_4 за чинним законодавством станом на 31.08.2011 року, не змогла скористатися правом зняти арешт у державного реєстратора шляхом надання такої постанови, тому на дату подання цього клопотання арешт з домоволодіння ОСОБА_4 знімається виключно через судове рішення.

Так згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 31.08.2023 року у відомостях з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна є інформація про арешт домоволодіння ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_1 на підставі згадуваного виконавчого листа від 18.02.2009 року № 1-133.

ОСОБА_4 у зв`язку з хворобою і похилим віком не змогла і не може сплатити завданих збитків на користь держави. Також їй не відомо яку суму за вироком сплатила ОСОБА_6 , яка є солідарним боржником згідно згадуваного вироку від 11.06.2008 року у справі № 1-133/2008.

У зв`язку з арештом домоволодіння ОСОБА_4 не може подарувати будинок сину. Документів, щодо закриття кримінального провадження, щодо скасування арешту на таке домоволодіння до ОСОБА_4 не надходили.

З метою зняти арешт, ОСОБА_4 , 19.08.2022 року звернулася до Черкаської обласної прокуратури. Проте її було перенаправлено до Черкаської окружної прокуратури. Отримала відповідь, з пропозицією звернутися до Придніпровського суду м.Черкаси для вирішення цього питання. 07.08.2022 року ОСОБА_4 звернулася з заявою щодо зняття арешту до ДВС та отримала відповідь, зі списком усіх виконавчих проваджень, які перебувають у автоматизованій системі виконавчих проваджень та пропозицію вирішити питання у суді. На адвокатський запит від 16.08.2023 року до Казначейської служби України, останні не змогли підтвердити актуальність реквізитів рахунку у виконавчому листі, а також повідомити яку суму сплатила солідарний боржник ОСОБА_6 . На адвокатський запит від 23.11.2023 року до Національної поліції, повідомили, що згідно постанови КМУ від 16.09.2015 року № 730 «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ» територіальний орган Міністерства внутрішніх справ - Управління міністерства внутрішніх справ Черкаської області ліквідовано та утворено територіальний орган - Національної поліції - Головне управління Національної поліції в Черкаській області. Відповідно до діючого законодавства Головне управління Національної поліції в Черкаській області не є правонаступником Управління Міністерства внутрішніх справ в Черкаській області. Таким чином не надали запитувану інформацію, щодо закриття кримінального провадження, про суму яку сплатила солідарний боржник ОСОБА_6 , чи скасовувався арешт майна. На адвокатський запит від 23.11.2023 року до Черкаської окружної прокуратури, отримано відповідь, згідно якої повідомлено, що у зв`язку з тим, що підтримка державного обвинувачення здійснювалася прокурорами Черкаської обласної прокуратури, тому необхідно туди й звертатися з запитом. На адвокатський запит від 05.12.2023 року до Черкаської обласної прокуратури Черкаська обласна прокуратура повідомила, що не наділена повноваженнями приймати рішення про скасування арешту з майна по розглянутій кримінальній справі.

ОСОБА_4 , а згодом адвокат ОСОБА_5 , вичерпали усі можливі способи відновлення порушених прав ОСОБА_4 , яка є власником майна.

Враховуючи, що існування вказаного обтяження порушує право власності на добровільне розпорядження майном, яке належить ОСОБА_4 на праві приватної власності, а тому суд приходить до висновку про необхідність його скасування

Керуючись ст.ст. 170, 376, 537,539 КПК України,ст.ст. 321, 391 ЦК України суд,

УХВАЛИВ :

Клопотання адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту в порядку виконання вироку - задовольнити.

Скасувати арешт, накладений державним виконавцем Черкаського районного відділу державної виконавчої служби ОСОБА_8 згідно акту опису й арешту майна від 25.12.2009 року на підставі виконавчого листа № 1-133 від 18.02.2009 року виданого Придніпровським судом м. Черкаси за ініціювання Прокуратори Черкаської області на виконання вироку від 11.08.2008 року у справі № 1-133/08 на майно, а саме: житловий будинок з прибудовою, А-І, а за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 080 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно.

Копію ухвали суду про скасування арешту направити для виконання до відділу реєстрації речових прав управління з питань реєстрації департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради, до Другої Черкаської державної нотаріальної контори.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду на протязі 7 діб з часу її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1