Справа № 297/2386/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2023 року м. Берегове

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого суддіОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді застави обвинуваченому ОСОБА_4 в об`єднаному кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000554 від 02.07.2020 року, за №0000004 від 22.01.2021 року та за № 0000006 від 03 січня 2020 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 та ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 305, ч. 1 ст. 309 та ч. 1 ст. 263 КК України,

ВСТАНОВИВ:

03 квітня 2023 року до Берегівського районного суду Закарпатської області із Закарпатського апеляційного суду надійшло об`єднане кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000554 від 02.07.2020 року та за №0000004 від 22.01.2021 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 та ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 305 КК України, для нового судового розгляду.

Ухвалою Берегівського районного суду Закарпатської області від 07.04.2023 року кримінальне провадження призначено до судового розгляду.

Ухвалою Берегівського районного суду Закарпатської області від 14.07.2023 року об`єднано в одне провадження матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000006 від 03 січня 2020 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309 та ч. 1 ст. 263 КК України з матеріалами об`єднаного кримінального провадження, відомості про які внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000554 від 02.07.2020 року та за №0000004 від 22.01.2021 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 та ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 305 КК України.

14 листопада 2023 року на електронну адресу Берегівського районного суду Закарпатської області надійшло клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді застави обвинуваченому ОСОБА_4 в об`єднаному кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000554 від 02.07.2020 року, за №0000004 від 22.01.2021 року та за № 0000006 від 03 січня 2020 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 та ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 305, ч. 1 ст. 309 та ч. 1 ст. 263 КК України.

Клопотання мотивоване тим, що ухвалою Берегівського районного суду Закарпатської області від 13.10.2023 року продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 строком на 60 діб, тобто по 12.12.2023 року, без визначення розміру застави. Однак, обвинувачений ОСОБА_4 вважає, що даний запобіжний захід є занадто суворим і таким, що не відповідає обставинам справи та особі обвинуваченого. Зокрема, нічим не встановлено та не підтверджено наявність ризиків щодо: переховування обвинуваченого ОСОБА_4 від органів досудового розслідування або суду;знищення або спотворення речей та документів, які мають важливе значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на свідків та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином. При цьому, наявне грубе порушення Конституційних прав особи. Так, за час перебування обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою, у останнього померла мати і він позбавлений можливості оформлення своїх спадкових прав. Враховуючи наведене, захисник просить змінити вид запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 із тримання під вартою на заставу в межах 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Так, розгляд вказаного клопотання був призначений на 15.11.2023 року та відкладено за клопотанням захисника та в подальшому у зв`язку із перебуванням головуючого у справі судді у відпустці.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_5 підтримала подане нею клопотання з підстав, зазначених у ньому та просила таке задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав позицію свого захисника.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечив щодо задоволення клопотання захисника та просив відмовити у його задоволенні, оскільки обвинувачений ОСОБА_4 був оголошений в розшук по іншому кримінальному провадженню, що вказує на можливість його переховування в подальшому від суду, хотів перетнути державний кордон України.

Заслухавши позицію учасників кримінального провадження та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 201 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

До клопотання мають бути додані:

1) копії матеріалів, якими підозрюваний, обвинувачений обґрунтовує доводи клопотання;

2) перелік свідків, яких підозрюваний, обвинувачений вважає за необхідне допитати під час розгляду клопотання, із зазначенням відомостей, які вони можуть надати, та обґрунтуванням значення цих відомостей для вирішення питання;

3) підтвердження того, що прокурору надіслана копія клопотання та копії матеріалів, що обґрунтовують клопотання.

Судом встановлено, що ухвалою Берегівського районного суду Закарпатської області від 13.10.2023 року продовжено щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб без визначення розміру застави, тобто по 12 грудня 2023 року.

Крім того, 27.11.2020 року судом відносно обвинуваченого ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, терміном на 60 (шістдесят) днів та визначено розмір застави, достатньої для забезпечення виконання ним обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 35 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 75 895 (сімдесят п`ять тисяч вісімсот дев`яносто п`ять) гривень.

З моменту звільнення ОСОБА_4 з-під варти внаслідок внесення застави, він зобов`язаний був виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у виді застави.

Внаслідок внесення застави на нього покладено наступні обов`язки: 1) прибувати до суду за першою вимогою; 2) не виїжджати за межі Берегівського району без дозволу прокурора та суду.

Однак, сплативши заставу, такі обов`язки обвинуваченим дотримані не були так 22.01.2021 року о 15 годині 20 хвилин ОСОБА_4 намагався через міжнародний пункт пропуску «Лужанка», що в с. Астей, Берегівського району, Закарпатської області в пішому порядку покинути територію України, в якого було виявлено кристалики прозорого кольору приховані у згортках фольги.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до сформованої Європейським судом з прав людини практики, що є частиною національного законодавства України відповідно до Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини», тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, закріплений статтею 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції» (Letellier v France ), 12369/86, 26 червня 1991 року).

Водночас практика Європейського суду з прав людини не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру.

Як свідчить практика Європейського Суду з прав людини, «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину", про яку йдеться у ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, визначає наявність обставин або відомостей, які б переконали неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин (рішення в справі «Нечипорук і Йонкало проти України»).

Між цим, Європейський Суд з прав людини у рішенні в справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» вказав, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.

Частиною 2 статті 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Судом встановлено, що по даному кримінальному провадженню ще не закінчено судовий розгляд, зокрема не досліджено усі письмові докази, при цьому, ризики, визначені ст. 177 КПК України, продовжують існувати.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:

1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;

2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;

3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею;

4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України;

5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

При обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Розмір застави не визначається під час розгляду питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідно до статей 629-631 цього Кодексу.

В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Так, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів та ним було порушено запобіжний захід у вигляді застави, обраний раніше, стороною захисту не спростовано ризики, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, тому суд приходить до висновку, що для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, підстави для зміни виду запобіжного заходу з тримання під вартою на заставу відсутні.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді застави обвинуваченому ОСОБА_4 , слід відмовити.

Керуючись ч. 1 ст. 177, ст.ст. 182, 183, 201, ч. 3 ст. 331, ст.ст. 371, 372 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді застави обвинуваченому ОСОБА_4 в об`єднаному кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000554 від 02.07.2020 року, за №0000004 від 22.01.2021 року та за № 0000006 від 03 січня 2020 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 та ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 305, ч. 1 ст. 309 та ч. 1 ст. 263 КК України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Берегівський районний суд Закарпатської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя Віталій МИХАЙЛИШИН