Справа № 639/621/24
Провадження № 1-кс/639/209/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2024 року м. Харків

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань клопотання прокурора Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженню № 0000134 від 02.02.2024,

ВСТАНОВИВ:

У провадження слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова надійшло клопотання прокурора Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженню № 0000134 від 02.02.2024.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначає, що у провадженні СВ Відділу поліції №1 Харківського районного управління поліції №3 ГУ НП в Харківській області, перебувають матеріали досудового розслідування внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000134від 02.02.2024, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Процесуальне керівництво у вказаному кримінальному провадженні здійснює Новобаварська окружна прокуратура м. Харкова.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 04.12.2023 близько 06:00 громадянин ОСОБА_4 знаходився вдома, за адресою: АДРЕСА_1 , в період воєнного стану виявив крадіжку свого мобільного телефону "Poco X3".

Подальшими першочерговими слідчими діями, 07.02.2024 було проведено огляд місця події за адресою: АДРЕСА_2 , в ході якого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було добровільно видано: мобільний телефон марки «Poco», model 2106111OAG, imei 1: НОМЕР_1 imei 2: НОМЕР_2 у корпусі чорного кольору, із двома влаштованими сім-картками операторів «Київстар» та «Лайфсел», у чохлі чорного кольору.

На теперішній час у органу досудового розслідування достатньо підстав вважати, що на вилучених предметах, наявні відомості щодо вчиненого кримінального правопорушення злочину.

У зв`язку з чим, виникла необхідність у визнанні речовим доказом та накладенні арешту на тимчасово вилучене майно під час проведення огляду, так як це надасть органу досудового розслідування можливість детального вивчення наявної інформації, що допоможе у прийнятті остаточного рішення по кримінальному провадженню.

З метою фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення злочину, та враховуючи, що вказане вище майно в подальшому буде доказом по вказаному кримінальному провадженню, орган досудового розслідування приходить до висновку про необхідність накладення арешту на вилучені речі, оскільки його не застосування може призвести до їх зникнення та настання наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.

Таким чином з метою проведення повного, об`єктивного, неупередженого досудового розслідування, найскорішого встановлення істини по справі, а також притягнення винних до відповідальності, виникла необхідність в накладенні арешту.

Постановою старшого слідчого СВ відділу поліції №1 Харківського районного управління поліції №3 ГУ НП в Харківській області лейтенантом поліції ОСОБА_6 від 07.02.2024, вилучене майно під час огляду за адресою АДРЕСА_2 , визнано речовим доказом по кримінальному провадженню.

Відповідно до ст. 98 КПК України матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставини, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом, є речовими доказами по справі.

Таким чином, повернення вилученого майна може негативно вплинути на встановлення істини по кримінальному провадженню, оскільки у разі повернення зазначених предметів можуть бути вжиті заходи та вчинені дії направленні на їх знищення, що може значно ускладнити або взагалі унеможливить встановлення об`єктивної істини у кримінальному проваджені, а також з метою проведення ряду судових експертиз, з метою збереження речових доказів, прокурор приходить до висновку про необхідність накладення арешту на вищезазначене майно.

Метою накладення арешту є збереження речових доказів.

Власником вищеперерахованого майна є громадянин ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , контактний номер телефону: НОМЕР_3 .

Таким чином, повернення вилученого майна може негативно вплинути на встановлення істини по кримінальному провадженню, оскільки у разі повернення зазначених предметів можуть бути вжиті заходи та вчинені дії направленні на їх знищення, що може значно ускладнити або взагалі унеможливить встановлення об`єктивної істини у кримінальному проваджені, а також з метою проведення ряду судових експертиз, з метою збереження речових доказів, прокурор приходить до висновку про необхідність накладення арешту на вищезазначене майно.

Так, відповідно до вимог ч. 2 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України, тобто підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення або зберегли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом наркотичних речовини; предмети набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на яке було спрямоване кримінальне правопорушення.

Крім того, відповідно до вимог ст. 170 КПК України арешт майна може передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатись будь-яким чином таким майном та використовувати його. Заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.

Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Тому, звернення з відповідним клопотанням важливо для забезпечення доказової бази, з метою збереження речових доказів, у кримінальному провадженні, про що йдеться в ч. 2 ст. 170 КПК України.

Відповідно до ст.ст. 168 ч. 2, 236, 237 КПК України тимчасове вилучення майна: речей та документів, які мають значення для кримінального провадження, може здійснюватись також під час обшуку та огляду. Тому тимчасове вилучене майно може належати не тільки підозрюваному (ч. 1 ст. 167 КПК України), а й іншим особам.

Відповідно до вимог ст.ст. 214, 223 КПК України, після внесення повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, слідчий або прокурор розпочинають досудове розслідування, виконують слідчі (розшукові) дії, спрямовані на отримання (збирання) доказів.

Тому, звернення з відповідним клопотанням важливо для забезпечення доказової бази у кримінальному провадженні, про що йдеться в ч. 2 ст. 170 КПК України.

У судове засідання прокурор ОСОБА_3 не з`явився, звернувся із заявою, в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності, вимоги клопотання підтримав, просив задовольнити.

Власник майна ОСОБА_4 належним чином був повідомлений про час та місце розгляду клопотання, у судове засідання не з`явився. Звернувся до слідчого судді з заявою, в якій зазначив, що проти накладення арешту на його майно не заперечує.

У відповідності до ч. 1 ст. 172 КПК України неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Перевіривши доводи поданого клопотання, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Вимогами п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.

У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч. 3 ст. 170 КПК України).

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставини, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально-протиправним шляхом. Документи є речовими доказами, якщо вони містять вищевказані ознаки.

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Судовим розглядом встановлено наступне.

Наразі триває досудове розслідування в кримінальному провадженні, яке внесено в ЄРДР за № 0000134 від 02.02.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, яким встановлено, що 04.12.2023 близько 06:00 громадянин ОСОБА_4 знаходився вдома, за адресою: АДРЕСА_1 , в період воєнного стану виявив крадіжку свого мобільного телефону "Poco X3".

Подальшими першочерговими слідчими діями, 07.02.2024 було проведено огляд місця події за адресою: АДРЕСА_2 , в ході якого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було добровільно видано: мобільний телефон марки «Poco», model 2106111OAG, imei 1: НОМЕР_1 imei 2: НОМЕР_2 у корпусі чорного кольору, із двома влаштованими сім-картками операторів «Київстар» та «Лайфсел», у чохлі чорного кольору.

Постановою старшого слідчого СВ відділу поліції №1 Харківського районного управління поліції №3 ГУ НП в Харківській області лейтенантом поліції ОСОБА_6 від 07.02.2024, вилучене майно під час огляду за адресою АДРЕСА_2 , визнано речовим доказом по кримінальному провадженню.

Власником вищеперерахованого майна є громадянин ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , контактний номер телефону: НОМЕР_3 .

Стороною обвинувачення доведено, що вилучені речі мають значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину та відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт вказаного майна, в подальшому може перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України сторона обвинувачення в цій частині довела слідчому судді необхідність арешту цього майна, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.

Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.

Таким чином, без накладання арешту на вищевказане майно в подальшому воно може бути приховане, знищене або передано третім особам. Накладення арешту на вилучене майно необхідно з метою забезпечення збереження речового доказу, у зв`язку з чим клопотання прокурора про арешт майна є законним, обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженню № 0000134 від 02.02.2024 - задовольнити.

Накласти арешт на майно, що вилучене 07.02.2024 під час проведення огляду місця події за адресою: АДРЕСА_2 , а саме: мобільний телефон марки «Poco», model 2106111OAG, imei 1: НОМЕР_1 imei 2: НОМЕР_2 у корпусі чорного кольору, із двома влаштованими сім-картками операторів «Київстар» та «Лайфсел», у чохлі чорного кольору, власником якого є: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , контактний номер телефону: НОМЕР_3 .

Майно, на яке накладено арешт, зберігати у встановленому законодавством порядку.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її проголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1