ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: 11-кп/819/197/24
Номер справи місцевого суду: 766/2062/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

29 січня 2024 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката: ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 21 грудня 2023 року, в кримінальному провадженні №0000242 від 29 листопада 2022 року, стосовно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.110, ч.1 ст.111-2 КК України,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 22 грудня 2023 року задоволено клопотання прокурора та ОСОБА_8 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою терміном до 18 лютого 2024 року.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням, обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та звільнити його з під варти.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_8 зазначив, що інкримінованого йому стороною обвинувачення злочину він не вчиняв, а обвинувачення ґрунтується на припущеннях прокурора та свідків, які особисто нічого не бачили.

Просить звільнити його з під варти та надати можливість довести свою непричетність до обвинувачення, бути корисним країні. Зазначає, що під час окупації займався волонтерською діяльністю, за що тримався під вартою військовими рф.

Крім того до апеляційної скарги долучене клопотання в якому обвинувачений ОСОБА_8 просить забезпечити його участь під час розгляду апеляційної скарги, адже приймаючи участь в судовому розгляді в режимі відеоконференції він погано чує те, що відбувається в судовому засіданні.

Позиції учасників апеляційного розгляду.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 та захисник ОСОБА_7 підтримали апеляційну скаргу просили задовольнити.

Прокурор просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 21 грудня 2023 року залишити без змін.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, позиції сторін, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Щодо клопотання обвинуваченого про безпосередню участь в судовому засіданні.

До апеляційної скарги обвинуваченого долучено клопотання про забезпечення участі ОСОБА_8 в судовому засіданні.

Враховуючи позицію обвинуваченого, який просив забезпечити його участь в судовому засіданні, судом апеляційної інстанції здійснено заходи щодо розгляду апеляційної скарги за участю ОСОБА_8 .

Зокрема Херсонським апеляційним судом на адресу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, ГУНП в Херсонській області та ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» скеровано вимоги про доставку обвинуваченого ОСОБА_8 в судове засідання, що призначене на 13:00 год. 29 січня 2024 року. У той же час вказані вимоги про доставку виконано не було, з причин та обставин, наведених нижче.

Згідно листа командира Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 19 січня 2024 року Військова частина НОМЕР_1 не наділена повноваженнями здійснювати, відповідно до чинного законодавства, безпосереднє конвоювання з органів та установ Державної пенітенціарної служби, які розміщені в місті Миколаїв та Миколаївській області до приміщень Херсонського апеляційного суду, який розміщений в м.Херсон, осіб узятих під варту, та/або засуджених до позбавлення волі. При цьому виконання завдань конвоювання можливе лише за умови повноцінного функціонування на території м.Херсон органів та установ Державної пенітенціарної служби.

Для вирішення даного питання 12 жовтня 2023 року командування військової частини звернулося з листом до Управління забезпечення діяльності у південному регіоні Департаменту з питань виконання кримінальних покарань щодо етапування осіб, узятих під варту та/або засуджених до позбавлення волі з органів та установ Державної пенітенціарної служби, які розміщені в Миколаївській області до органів та установ Державної пенітенціарної служби, які розміщені в Херсонській області, для забезпечення участі зазначених осіб в судових засіданнях Херсонського апеляційного суду. За результатами розгляду вказаного листа надано відповідь від 18 жовтня 2023 року №6/6/3-1717 в якій зазначено, що перебування осіб взятих під варту та/або засуджених до позбавлення волі в органах та установах Державної пенітенціарної служби, які розмішені в Херсонській області та перебувають під вогневим впливом з боку окупаційних військ, можливе лише за умови відсутності ворожого впливу та стабілізації ситуації, яка дозволить повноцінно забезпечити права та особисту безпеку осіб, узятих під варту та/або засуджених до позбавлення волі.

06 грудня 2023 року командування військової частини звернулося з листом до Головного управління Національної поліції в Херсонській області щодо можливості утримання затриманих і взятих під варту осіб в ізоляторі тимчасового тримання №1 (м.Херсон) для забезпечення участі вказаних осіб в судових засіданнях Херсонського апеляційного суду. За результатами розгляду вказаного листа ГУНП в Херсонській області надало відповідь від 08 січня 2024 року №53/05/22-2024 в якій зазначено, що діяльність ІТТ ГУНП в Херсонській області з 17 червня 2022 року призупинено, а 11 грудня 2023 року та 21 грудня 2023 року будівлю ІТТ №1 (м.Херсон) було пошкоджено внаслідок ворожого артилерійського обстрілу та відновити його діяльність не надається можливим.

Згідно листа Головного управління Національної поліції в Херсонській області від 22 січня 2024 року №186/01/7-2024, рота конвойної служби ГУНП в Херсонській області не здійснює конвоювання затриманих і взятих під варту осіб до Херсонського апеляційного суду, у зв`язку із чим етапування обвинуваченого ОСОБА_8 з ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» до Херсонського апеляційного суду не передбачено.

За наведених обставин, з огляду на повноваження, передбачені ч.2 ст.336 КПК України, для забезпечення швидкого та ефективного здійснення правосуддя, недопущення порушення розумних строків апеляційного розгляду, а також забезпечення безпеки осіб в умовах воєнного стану, участь обвинуваченого ОСОБА_8 в судовому засідання 29 січня 2024 року забезпечено в режимі відеоконференції з приміщення ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор».

На запитання суду ОСОБА_8 ствердно відповів, що бачить та добре чує суд та учасників провадження, що присутні в судовому засіданні.

Щодо законності ухвали суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ст.199 КПК України, розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати чи доведено стороною обвинувачення обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Таким чином, суд, продовжуючи строк дії запобіжного заходу на стадії судового провадження, має перевірити чи не зменшилися на цій стадії кримінального провадження встановлені раніше ризики і чи зможе більш м`який запобіжний захід запобігти цим ризикам.

Окрім цього суд має врахувати у сукупності також інші відомості, зокрема про тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому, а також соціальні зв`язки, відомості, що характеризують особу обвинуваченого.

Лише за результатами аналізу всіх перелічених факторів суд може прийти до висновку щодо необхідності продовження стосовно обвинуваченого раніше обраного запобіжного заходу чи щодо недоцільності цього.

На переконання суду апеляційної інстанції, попри доводи апеляційної скарги обвинуваченого, суд першої інстанції належним чином дотримався вказаних вимог законодавства.

Так, матеріали провадження свідчать, що на розгляді Херсонського міського суду Херсонської області перебуває кримінальне провадження №0000242 за обвинуваченням ОСОБА_8 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.110, ч.1 ст.111-2 КК України.

В ході судового розгляду даного кримінального провадження прокурор звернувся до суду із клопотанням в якому просив продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 строк тримання під вартою на 60 днів.

Своє клопотання прокурор обґрунтовував тим, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину за скоєння якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років із конфіскацією майна, при цьому на даному етапі кримінального провадження продовжують існувати ризики того, що обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, вчинити аналогічне кримінальне правопорушення.

На думку сторони обвинувачення запобігти вказаним ризикам можливо лише шляхом застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, адже інші більш м`які запобіжні заходи не здатні запобігти наведеним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного судового рішення, розглянувши вказане клопотання, суд першої інстанції встановив подальше існування заявлених прокурором ризиків того та дійшов висновку про наявність правових підстав для продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки лише шляхом застосування найсуворішого запобіжного заходу можливо запобігти наведеним ризикам.

Перевіривши зазначене судове рішення у відповідності із доводами апеляційної скарги обвинуваченого, суд апеляційної інстанції погоджується із такими висновками суду першої інстанції, адже вони в повній мірі ґрунтуються на відомостях, що наявні в матеріалах провадження, які ретельно перевірені місцевим судом.

Зокрема, суд першої інстанції надав детальну оцінку, як відомостям про тяжкість та характер інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення в контексті застосування запобіжного заходу, так і питанню існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України у поєднанні із відомостями про особу обвинуваченого.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається із матеріалів провадження, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні нетяжкого (ч.1 ст.110 КК України) та особливо тяжкого злочинів (ст.111-2 КК України), за вчинення найтяжчого з яких передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої.

Під час досудового розслідування слідчим суддею було перевірено питання причетності ОСОБА_8 до вказаних кримінальних правопорушень.

На даному етапі кримінального провадження судом першої інстанції перевіряється питання наявності в діях обвинуваченого ознак складу вказаних злочинів.

Посилання обвинуваченого на недоведеність вчинення ним інкримінованих злочинів суд апеляційної інстанції вважає передчасними, оскільки встановлення всіх ознак складу інкримінованих злочинів на даний час вирішується судом першої інстанції під час судового розгляду, а тому суд апеляційної інстанції не вправі надавати зазначеним питанням оцінку під час перегляду судового рішення про продовження дії запобіжного заходу.

Що стосується доводів ОСОБА_8 про безпідставність висновків суду про існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, то на переконання суду апеляційної інстанції такі посилання обвинуваченого є непереконливими, адже відомості, що наявні в матеріалах провадження підтверджують подальше існування вказаних ризиків.

Так, існування ризику переховування обвинуваченого від суду обумовлене сукупністю обставин, що встановлені на даному етапі кримінального провадження, серед яких зокрема тяжкість інкримінованих ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, адже зазначені злочини відноситься до категорії злочинів проти основ національної безпеки України, що в умовах воєнного стану, пов`язаного із взаємодією з державою-агресором, мають надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки. При цьому за вчинення злочину, передбаченого ст.111-2 КК України передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна або без такої. Таким чином з огляду на відсутність відомостей про наявність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків, наявні достатні підстави вважати, що обвинувачений з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих йому злочинів, може вдатися до переховування.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Також судом першої інстанції враховано відомості про особу обвинуваченого, який перебуває на обліку у лікаря нарколога, характеризується задовільно, в силу ст.89 КК України не судимий.

Крім того, як встановив місцевий суд, продовжує існувати ризик незаконного впливу обвинуваченого на свідків у кримінальному провадженні, про що зокрема свідчить агресивна поведінка обвинуваченого під час допиту свідків у кримінальному провадженні.

Також, на думку суду апеляційної інстанції, суд першої інстанції обґрунтовано врахував існування ризику можливості вчинення обвинуваченим аналогічних кримінальних правопорушень, оскільки інкриміновані обвинуваченому злочини спрямовані проти національної безпеки України, тому перебуваючи на волі, в умовах триваючої збройної агресії російської федерації проти України, існує ризик вчинення обвинуваченим аналогічного кримінального правопорушення.

Таким чином існування наведених ризиків виправдовує необхідність подальшого застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, з метою забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та запобігання спробам перешкоджати правосуддю та встановленню істини у кримінальному провадженні.

При цьому, як вірно вказав суд першої інстанції, наведеним ризикам неможливо запобігти шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.

Виходячи із переліку ризиків, що наявні в даному кримінальному провадженні, а також відомостей, що наявні в матеріалах справи, зокрема щодо характеру інкримінованого обвинуваченому злочину, а також відомостей про його особу, запобіжні заходи у виді домашнього арешту, застави, особистого зобов`язання у даному випадку не зможуть запобігти ризику незаконного впливу обвинуваченого на свідків у кримінальному провадженні, чи вчиненню аналогічного кримінального правопорушення.

Враховуючи викладені обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції на підставі всебічно з`ясованих обставин дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Вказаний висновок ґрунтується не тільки на тяжкості покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у скоєнні інкримінованого злочину, та суспільній небезпечності інкримінованого злочину, а і сукупності даних про особу обвинуваченого, передбачених ст. 178 КПК України.

Що стосується доводів обвинуваченого з приводу його участі в судових засіданнях в режимі відеоконференції, то на думку суду апеляційної інстанції такий порядок участі в судовому засіданні не порушує прав обвинуваченого, адже в даному випадку обумовлений безпековою ситуацією в Херсонській міській територіальній громаді, яка віднесена до території де ведуться бойові дії. Наведений спосіб участі обвинуваченого в судовому засіданні сприяє забезпеченню його безпеки.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого та відсутності жодних підстав для зміни чи скасування рішення за доводами апеляційної скарги.

Зважаючи на викладене, підстав для скасування судового рішення та задоволення апеляційної скарги колегія суддів не знаходить.

Керуючись ч.2 ст.376, ст. ст. 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 21 грудня 2023 року в кримінальному провадженні №0000242 від 29 листопада 2022 року, стосовно ОСОБА_8 без змін.

Ухвала набуває законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4