ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/298/24 Справа № 202/9731/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ( в режимі відеоконференції),

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

ОСОБА_10

захисників ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

ОСОБА_14

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги прокурорів на ухвалу Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 27 липня 2023 року про повернення обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000239 стосовно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , обвинувачених у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.28 ч.1 ст.204, ч.3 ст. 28 ч.2 ст.204 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 27 липня 2023 року було повернуто обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000239 стосовно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , обвинувачених у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.28 ч.1 ст.204, ч.3 ст. 28 ч.2 ст.204 КК України.

Ухвала суду першої інстанції обґрунтована тим, що згідно з обвинувального акта умисні дії обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , які виразилися у незаконному зберіганні з метою збуту алкогольних напоїв, транспортуванні з метою збуту алкогольних напоїв та збуті незаконно виготовлених алкогольних напоїв, вчинених за попередньою змовою групою осіб, кваліфіковані за ч.3 ст.28 ч.1 ст.204 КК України.

Суд першої інстанції вказав, що кримінальні правопорушення вчинені групою осіб, кваліфікуються за ч.2 ст.28 КК України.

Суд першої інстанції зазначив, що частина 3 статті 28 КК України кваліфікує кримінальне правопорушення, вчинене організованою групою.

Суд першої інстанції зробив висновок, що обвинувальний акт не відповідає вимогам п.5 ч.2 ст.291 КПК України, оскільки викладена в обвинувальному акті правова кваліфікація кримінального правопорушення не відповідає положенням частини статті закону України про кримінальну відповідальність, а формулювання обвинувачення не відповідає діям обвинувачених, в яких останні обвинувачуються.

Суд першої інстанції вказав, що згідно з обвинувального акта умисні дії обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , які виразилися у незаконному придбанні з метою збуту тютюнових виробів, зберігання з метою збуту тютюнових виробів, транспортування з метою збуту тютюнових та алкогольних виробів та збуті незаконно виготовлених алкогольних напоїв та тютюнових виробів, вчинених у складі організованої групи, кваліфіковані за ч.3 ст.28 ч.2 ст.204 КК України, ч.3 ст.28 ч.1 ст.204 КК України.

Разом із цим, суд першої інстанції зазначив, що в обвинувальному акті відсутня будь-яка інформація щодо незаконного придбання з метою збуту тютюнових виробів, зберігання з метою збуту тютюнових виробів, транспортування з метою збуту тютюнових виробів та збуті незаконно виготовлених тютюнових виробів, що також порушує права обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 на захист.

Суд першої інстанції зробив висновок, що зазначені вищі обставини не дають змоги суду зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичним формулюванням.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 27 липня 2023 року та призначити новий розгляд в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що викладення перелічених обов`язкових складових частин обвинувального акту, передбачених ст.291 КПК України, в обвинувальному акті стосовно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 слідує з формулювання обвинувачення, яке співвідноситься із викладеними раніше фактичними обставинами вчиненого кримінального правопорушення, а також правовою кваліфікацією дій обвинувачених.

Вказав, що поза увагою суду першої інстанції залишилось те, що діючим КПК України передбачені механізми зміни чи уточнення обвинувачення у випадках, коли за результатами дослідження доказів виникне у цьому необхідність.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 27 липня 2023 року та направити обвинувальний акт на новий судовий розгляд до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська зі стадії підготовчого засідання.

Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що точна кількість придбаних та транспортованих виробів стороні обвинувачення невідома, сторона обвинувачення має тільки відомості про задокументовану кількість збуту таких виробів та кількість виробів, які зберігались із метою збуту.

Вказав, що дані обставини суду першої інстанції були невідомі, оскільки матеріали провадження не досліджувались та суду на даній стадії не надавались.

Тому, прокурор вважає, що суд першої інстанції вийшов за межі судового розгляду для даної стадії кримінального провадження.

Захисник ОСОБА_13 , який діє в інтересах ОСОБА_9 , подав заперечення на апеляційні скарги прокурорів, в яких просив апеляційні скарги залишити без задоволення, ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Вказав, що сторона обвинувачення під час розгляду клопотання про повернення обвинувального акта в суді першої інстанції заперечувала проти його задоволення, однак на вказані стороною захисту невідповідності в обвинувальному акті не надала жодних пояснень та посилань на правові норми.

Зазначив, що в апеляційних скаргах апелянт цитує статті КК та КПК України, однак не вказує, в чому є порушення судом норм процесуального права.

Вважає, що суд першої інстанції ніяким чином не вийшов за межі судового розгляду у справі під час підготовчого засідання і не переходив до дослідження доказів у справі, як зазначає апелянт, а обмежився встановленням відповідності обвинувального акта згідно з КПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників апеляційного провадження, вивчивши надані матеріали, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги прокурорів підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

За приписами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованість судового рішення означає відповідність висновків суду у рішенні фактичним обставинам, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що вказаних вимог закону суд першої інстанції не дотримався з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції вдався до дослідження доказів у справі у підготовчому судовому засідання дослідив та вивчив пред`явлену обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 підозру (фактичний виклад об`єктивних обставин провадження об`єктивну сторону правопорушення), про що зазначив в ухвалі, що є неприпустимим, оскільки в обвинувальному акті, переданому до суду відсутні повідомлення про підозру та про зміну підозри ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , а матеріали кримінального провадження не були предметом дослідження та прокурором не оголошувались.

У відповідності до п.3 ч.3 ст.314 КПК України, суд мас право у підготовчому судовому засіданні повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Колегія суддів зазначає, що вимоги щодо складання обвинувального акту встановлені ст. 291 КПК України, в якій, у п. 5. зазначено, що акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими.

Законодавцем прокурора у конкретному кримінальному провадженні наділено правом зміни обвинувачення в суді (ст. 337, 338 КПК України), в тому числі і щодо уточнення фактичних обставин кримінального правопорушення об`єктивної сторони злочину.

Колегія суддів зазначає, що законодавець надає стороні захисту час для підготовки до зміненого обвинувачення.

Окрім того, підозрюваними ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та їх захисниками, не було заявлено жодною клопотання під час досудового розслідування, що вказує на те, що виклад фактичних обставин справи об`єктивна сторона злочину, була їм зрозуміла та не потребувала додаткового роз`яснення.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційних скарг прокурорів, що висновки суду першої інстанції щодо порушення прав обвинувачених, передбачених ст. 42 КПК України, не підтверджуються жодними обставинами провадження.

Колегія суддів зазначає, що ні у зазначеній вище статті, ні в інших статтях КПК України немає посилань на право підозрюваної чи обвинуваченої особи вимагати від органу досудового розслідування формулювання підозри чи викладання обвинувального акту у найменших дрібницях або вимагати зазначення обставин, які встановити немає можливості за відсутності показів на той час підозрюваних.

З ухвали суду першої інстанції вбачається, що судом акцентовано увагу на тій обставині, що стороною обвинувачення не вказано конкретне обвинувачення, а саме: відсутня будь-яка інформація щодо незаконного придбання з метою збуту тютюнових виробів, зберігання з метою збуту тютюнових виробів, транспортування з метою збуту тютюнових виробів та збуті таких виробів.

Проте, із даними висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може, оскільки точна кількість придбаних та транспортованих виробів стороні обвинувачення невідома, сторона обвинувачення має тільки відомості про задокументовану кількість збуту таких виробів та кількість виробів, які зберігались із метою збуту, але дані обставини суду першої інстанції були невідомі, оскільки матеріали провадження не досліджувались та суду на даній стадії не надавались.

Тому, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вийшов за межі судового розгляду для даної стадії кримінального провадження.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора, що суд першої інстанції необгрунтовано у стадії підготовчого провадження вийшов за його межі, а саме почав дослідження доказів (ст. 358 КПК України) та висловив сумніви у допустимості доказів.

З ухвали суду першої інстанції вбачається, що суд першої інстанції не зобов`язав прокурора усунути жодного недоліку, провести жодної слідчої або іншої процесуальної дії, чим порушив норми кримінального процесуального закону.

Колегія суддів зазначає, що докази, отримані при проведенні процесуальних дій, не визначених в ухвалі про повернення обвинувального акту, згідно ч.8 ст.223 КПК України мають визнаватися недопустимими.

Колегія суддів вважає, що обвинувачення викладено конкретизовано, зрозумілість пред`явленого обвинувачення не викликає сумнівів, а тому даний обвинувальний акт відповідає і узгоджується з вимогами ст. 291 КПК України та положеннями п.(а) ч. 3 ст. 6 Конвенції, якою передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні злочину, має право бути негайно і детально проінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення проти нього, а також було встановлено місце знаходження учасників кримінального провадження.

Колегія суддів вважає, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України, а тому вважає за необхідне скасувати ухвалу суду першої інстанції з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги прокурорів на ухвалу Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 27 липня 2023 року про повернення обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000239 стосовно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , обвинувачених у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.28 ч.1 ст.204, ч.3 ст. 28 ч.2 ст.204 КК України задовольнити.

Ухвалу Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 27 липня 2023 року про повернення обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000239 стосовно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , обвинувачених у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.28 ч.1 ст.204, ч.3 ст. 28 ч.2 ст.204 КК України - скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4