Провадження № 1-кп/537/2/2023
Справа № 524/4993/16-к
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.11.2023 року Крюківський районний суд міста Кременчука в складі: головуючої судді ОСОБА_1 , прокурора Кременчуцької окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_2 , особи, щодо якої вирішується клопотання про застосування заходів медичного характеру ОСОБА_3 , захисника особи, щодо якої подано клопотання прокурора про застосування заходів медичного характеру ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 , законного представника особи щодо якої вирішується клопотання про застосування заходів медичного характеру ОСОБА_3 - ОСОБА_5 , за участю секретаря ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кременчуці клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом у кримінальному провадженні №0000298 відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Коровинці Недригайлівського району Сумської області, громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 27 частиною 3 статті 368 Кримінального кодексу України, -

УСТАНОВИВ:

Відповідно до змісту клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні № 0000298 від 03.09.2015, що є предметом даного судового розгляду вбачається наступне: 26.08.2015 року до Автозаводського районного суду м. Кременчука надійшла заява ОСОБА_7 за позовом до ПАТ «Дельта Банк». Автоматизованою системою документообігу суду вказаній справі присвоєно номер № 524/7147/15-ц та розподілено для розгляду суді Автозаводського районного суду м. Кременчука ОСОБА_8 .

28.08.2015 року суддя Автозаводського районного суд м. Кременчука ОСОБА_8 , за участі та при пособництві адвоката ОСОБА_3 , під часі зустрічі з представником цивільного позивача ОСОБА_7 - адвокатом ОСОБА_9 , яка відбулась у приміщенні сауни «Шарада» у м. Кременчук, використовуючи надану йому владу, діючи умисно з корисливих мотивів, незаконно висунув останньому вимогу про передачу йому неправомірної вигоди у розмірі 4 000 доларів США для прийняття позитивного для ОСОБА_7 рішення у цивільний справі № 524/7147/15-ц, при цьому він повідомив, що за цієї умови розгляне вказану цивільну справу за два судових засідання.

В свою чергу, безпосередньо перед вказаною зустріччю адвокат ОСОБА_3 повідомив ОСОБА_10 , що за надання посередницьких послуг у передачі неправомірної вигоди судді ОСОБА_8 особисто йому необхідно передати 500 доларів США.

09.09.2015 року, після судового засідання у цивільній справі № 524/7147/15-ц, за позовом ОСОБА_7 до ПАТ «Дельта Банк», ОСОБА_3 повідомив ОСОБА_10 про бажання судді ОСОБА_11 зустрітись з останнім.

Цього ж дня під час зустрічі у робочому кабінеті адвоката ОСОБА_3 , останній повідомив ОСОБА_10 про те, що суддя ОСОБА_8 винесе рішення на користь ОСОБА_7 , лише за умови передачі безпосередньо йому 4 500 доларів США, з яких 4 000 доларів США він| передасть ОСОБА_8 , а решту залишить собі за посередницькі послуги.

26.10.2015 року, при поданні ОСОБА_10 заяви про розгляд цивільної справи № 524/7147/15-ц без його участі, суддя ОСОБА_8 змінив розмір неправомірної вигоди, яку ОСОБА_10 мав йому надати з 4 000 до 5 000 доларів США.

Цього ж дня, на виконання зазначених вище домовленостей, ОСОБА_10 передав ОСОБА_3 частину неправомірної вигоди у розмірі 500 доларів США.

30.10.2015 року ОСОБА_8 та ОСОБА_3 , перебуваючи в салоні автомобіля «Деу Сенс» реєстраційний номер НОМЕР_1 , на проїжджій частин і дороги навпроти готелю «Дніпровські Зорі» в м. Кременчук, близько 19.00 год. одержали від ОСОБА_10 неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів у сумі 5 000 доларів США за винесення судового рішення на користь ОСОБА_7 у цивільній справі № 524/7147/15-ц.

Під час переслідування працівниками правоохоронних органів транспортного засобу «Деу Сенс», реєстраційний номер НОМЕР_1 , водій ОСОБА_3 не впорався з керуванням та потрапив у дорожньо - транспортну пригоду. В результаті ДТП ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження, а суддя Автозаводського районного суд м. Кременчука ОСОБА_8 загинув на місці події.

Під час огляду місця події, з автомобіля «Деу Сенс» реєстраційний номер НОМЕР_2 , виявлено та вилучено предмет неправомірної вигоди у сумі 5 000 доларів США.

Відповідно до висновку судової експертизи з дослідження речовин хімічних виробництв та спеціальних хімічних речовин № 10727 від 16.11.2015 року на поверхні кожної з наданих грошових купюр в сумі 5 000 доларів США, на поверхні серветок зі змивами з правої та лівої рук ОСОБА_3 мається нашарування спеціальної хімічної речовини, яка має спільну родову належність зі зразком спеціальної хімічної речовини «Світлячок-М».

Під час проведення досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_3 з 21.03.2016 року перебував на стаціонарному лікуванні в Полтавській клінічній психіатричній лікарні ім. О.Ф. Мальцева.

Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 257 ОСОБА_3 на даний час страждає на тимчасовий розлад психічної діяльності у вигляді важкого депресивного епізоду з психотичними симптомами (F32.3). Внаслідок хвороби ОСОБА_3 не може самостійно реалізувати своє право на захист. Підпадає під дію ч. 3 ст. 19 КК України і потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом до виходу з хворобливого стану.

Органом досудового слідства, дії ОСОБА_3 було кваліфіковано за частиною 5 статті 27, частини 3 статті 368 КК України як пособництво у одержанні службовою особою неправомірної вигоди у значному розмірі, за вчинення такою службовою особою інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої їй влади, вчиненому службовою особою, яка займає відповідальне становище, та за попередньою змовою групою осіб.

В судовому засіданні особа відносно якої вирішується питання щодо застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_3 заперечував свою причетність до вчинення інкримінованого йому злочину з підстав недоведеності стороною обвинувачення належними та допустимими доказами винуватості останнього у вчиненні суспільно небезпечного діяння, передбаченого частиною 5 статті 27, частини 3 статті 368 КК України; в задоволенні клопотання прокурора про застосування до нього примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом до виходу з хворобливого стану прохав відмовити, а кримінальне провадження № 0000392 від 03.09.2015 закрити.

Частиною 3 статті 511 КПК України в редакції 2015 року визначено, що прокурор затверджує складене слідчим або самостійно складає клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру і надсилає його суду в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Як вбачається з досліджених судом матеріалів кримінального провадження, стороною обвинувачення на підтвердження викладених у клопотанні обставин вчинення ОСОБА_3 інкримінованого йому кримінального правопорушення передбаченого частиною 5 статті 27, частини 3 статті 368 КК України та необхідності застосування до останнього примусових заходів медичного характеру надано наступні докази :

витяг з ЄРДР у кримінальному провадженні № 0000298 за змістом якого вбачається що 03.09.2016 за заявою ОСОБА_10 було внесено відомості про кримінальне правопорушення за частиною 3 статті 368 КК України наступного змісту: суддя Автозаводського районного суду міста Кременчука ОСОБА_8 за посередництва адвоката ОСОБА_3 вимагає від ОСОБА_10 неправомірну вигоду у вигляді коштів у сумі 4000 доларів США за прийняття рішення на користь позивача, представником якого є ОСОБА_10 (а.с. 34 т.2);

заява ОСОБА_10 від 03.09.2015 складена власноруч останнім і відповідно до якої останній прохає внести відомості до ЄРДР за фактом вимагання суддею Автозаводського районного суду міста Кременчука ОСОБА_8 та адвокатом ОСОБА_3 коштів у сумі 4000 доларів США за прийняття рішення по справі за позовом ОСОБА_7 до ПАТ «Дельта Банк» (а.с.35 т.2);

протокол огляду місця події від 30.10.2015 за наслідками якої проведено огляд ділянки місцевості, розташованої у місці Кременчуці Полтавської області на перехресті вулиць Ярмаркова - Занасипський шлях і розташованого в межах зазначеної ділянки місцевості транспортного засобу марки «Daewoo Sens» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 в ході огляду якого було вилучено наступні речі: сумку чорного кольору, портфель коричневого кольору, пристрій для вистрілу набоїв, спорядженими гумовими кулями з найменуванням «беркут» 9мм, номерний знак НОМЕР_3 , НОМЕР_8, 1978, паперовий пакет чорно-білого кольору з написами на ньому «Wine Time» виномаркет із розміщеними у ньому грошовими коштами номіналом 100 доларів США в кількості 50 купюр, упаковку зовні схожу на аптечку, гаманець в якому знаходяться посвідчення на транспортний засіб НОМЕР_4 на ім?я ОСОБА_8 від 18.04.2008; посвідчення водія на ім?я ОСОБА_8 серії НОМЕР_5 ; платіжна карта Приватбанку VISA Gold номер якої НОМЕР_6 ; платіжна карта Приватбанку НОМЕР_7 , грошові кошти в розмірі 102 грн. купюрами номіналом, кулькову ручку срібного кольору та упаковки з таблеток «Біфркен» , протокол освідування особи від 30.10.2015 на 2 арк.; змиви з правої та лівої долоні ОСОБА_8 , змиви з правого та лівого зап?ястя ОСОБА_8 (а.с. 40-48 т.2);

ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду міста Полтави ОСОБА_12 від 04.11.2015 якою було задоволено клопотання прокурора Полтавської області ОСОБА_13 та надано дозвіл на проведення огляду автомобіля «Daewoo Sens» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 в ході огляду якого було вилучено зазначені вище речі (138-142 т.2);

протоколом огляду помічення та вручення грошових коштів від 30.10.2015 під час якого було проведено огляд грошових коштів в сумі 5000доларів США отриманих ДПЗСЕ МВС України з видатків спеціального призначення в ДФЗБО МВС України, зроблено фотокопії вказаних грошових купюр і за допомогою спеціального невидимого люмінесцентного препарату «Світлячок М» проведено помітку вищезазначених коштів шляхом розпилу аерозолю на торцеві сторони купюр (а.с.142-158 т.2);

висновок судової експертизи з дослідження речовини хімічних виробництв та спеціальних хімічних речовин № 10727 від 16.11.2015 за наслідками проведення якої встановлено що року на поверхні кожної з наданих грошових купюр в сумі 5 000 доларів США, на поверхні серветок зі змивами правого та лівого зап`ястя ОСОБА_8 , на поверхні серветок із змивами з правої та лівої рук ОСОБА_3 мається нашарування спеціальної хімічної речовини, яка має спільну родову належність зі зразком спеціальної хімічної речовини «Світлячок-М» (а.с. 164-167 т.2);

протокол освідування особи від 30.10.2015 під час проведення якої експертом ОСОБА_14 було проведено зняття змивів з долонь ОСОБА_8 (а.с. 169-170 т.2);

ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_15 від 29.10.2015 якою було надано дозвіл на проведення обшуку у службову кабінеті судді Автозаводського районного суду міста Кременчука ОСОБА_8 за адресою: Полтавська область місто Кременчук вулиця Першотравнева 29/5 з метою виявлення матеріалів цивільної справи № 524/7147/15-ц, грошових коштів, одержаних як неправомірна винагорода тощо (2-4 т.3);

протоколом обшуку службового кабінету судді Автозаводського районного суду міста Кременчука ОСОБА_8 за адресою: Полтавська область місто Кременчук вулиця Першотравнева 29/5 та матеріалами цивільної справи № 524/7147/15-ц за позовом ОСОБА_7 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», ОСОБА_16 за участю третьої особи ОСОБА_17 про визнання зобов`язання припиненим (а.с.4-153 т.3);

протокол про результати проведення негласних слідчих розшукових дій від 03.11.2015 - аудіо, відео контроль осіб ОСОБА_10 та ОСОБА_3 що відбувся 15.09.2015 та 16.09.2015 (а.с.50-59 т.4);

протокол про результати проведення негласних слідчих розшукових дій від 03.11.2015 - аудіо, відео контроль осіб ОСОБА_10 та ОСОБА_8 що відбувся 24.09.2015 (а.с.73-77 т.4);

протокол про результати проведення негласних слідчих розшукових дій від 03.11.2015 - аудіо, відео контроль осіб ОСОБА_10 , ОСОБА_3 та ОСОБА_8 що відбувся 30.10.2015 (а.с.113-125 т.4);

актом судово-психіатричної експертизи № 257 ОСОБА_3 на даний час страждає на тимчасовий розлад психічної діяльності у вигляді важкого депресивного епізоду з психотичними симптомами (F32.3). Внаслідок хвороби ОСОБА_3 не може самостійно реалізувати своє право на захист. Підпадає під дію ч. 3 ст. 19 КК України і потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом до виходу з хворобливого стану (146-154 т.4);

протоколом затримання від 30.10.2015 ОСОБА_3 як особи що підозрюється у вчиненні злочину передбаченого частиною 3 статті 368 КК України (66-71 т.6);

повідомленням про підозру ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною 5 статті 27 частини 3 статті 368 КК України від 31.10.2015 (а.с.82-86 т.6);

протоколом огляду від 26.10.2015 яким було проведено огляд коштів які надані свідком ОСОБА_10 в сумі 500 доларів США і в подальшому вручено останньому для перевірки відомостей викладених в його заяві про вимагання суддею ОСОБА_8 за посередництвом адвоката ОСОБА_3 неправомірної вигоди в розмірі 4500 доларів США (103-106 т.6);

ухвала слідчого судді Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_15 від 29.10.2015 якими надано дозвіл на проведення обшуку житла в якому проживає адвокат Кіровоградської обласної колегії адвокатів ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 та протокол обшуку зазначеного житла від 31.10. 2015 (а.с.110-118 т.6);

ухвала слідчого судді Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_15 від 29.10.2015 якими надано дозвіл на проведення обшуку офісного приміщення в якому здійснює свою професійну діяльність адвокат Кіровоградської обласної колегії адвокатів ОСОБА_3 за адресою: Полтавська область місто Кременчук вулиця Першотравнева,20-а кабінет № 34 та протокол обшуку зазначеного приміщення від 31.10. 2015 (а.с.122-129 т.6);

протокол про результати проведення негласних слідчих розшукових дій від 6.11.2015 у виді контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту що відбувся 26.10.2015 відносно адвоката ОСОБА_3 який має намір передати грошові кошти отримані від ОСОБА_10 судді Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області ОСОБА_8 (а.с.132-133 т.6);

протокол про результати проведення негласних слідчих розшукових дій від 6.11.2015 у виді контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту що відбувся 30.10.2015 відносно адвоката ОСОБА_3 який має намір передати грошові кошти отримані від ОСОБА_10 судді Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області ОСОБА_8 (а.с.134-135 т.6);

повідомлення про підозру ОСОБА_8 у вчиненні злочину передбаченого частиною 3 статті 368 КК України від 28.04.2015 (а.с. 140-143 т.6);

постанова про закриття кримінального провадження № 0000298 від 03.09.2015 у зв`язку зі смертю ОСОБА_8 як особи що підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною 3 статті 368 КК України., винесена прокурором відділу прокуратури Полтавської області ОСОБА_18 30.06.2016 (а.с.173-175 т.6)

Відповідно до частин 2,4 статті 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Згідно зі ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено у законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду

Пункт 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 1997р. № 7 «Про посилення судового захисту прав та свобод людини і громадянина» передбачає, що конституційне положення про те, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком (ч.1 ст.62 Конституції України), покладає на суди всю повноту відповідальності за правильне вирішення кожної справи.

Згідно з вимогами ст.6 Конвенції про захист прав людини, ст.62 Конституції України і норм КПК України кожна людина має право на справедливий розгляд справи, ніхто не може бути підданий кримінальному покаранню поки не буде визнаний винним в законному порядку; обвинувачення не може ґрунтуватися на отриманих незаконним шляхом доказах чи припущеннях, а обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і постановлюється лише за умови, якщо під час судового розгляду вина підсудного у скоєнні конкретного злочину повністю доведена.

Частиною 1 статті 503 КПК визначено, що кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що: особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності; особа вчинила кримінальне правопорушення у стані осудності, але захворіла на психічну хворобу до постановлення вироку.

Відповідно до частини 1 статті 513 КПК під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує такі питання, зокрема, чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення; чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою; чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності;

Статтею 505 КПК України визначено обставини, що підлягають встановленню під час досудового розслідування у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів медичного характеру, а саме: 1) час, місце, спосіб та інші обставини вчинення суспільно небезпечного діяння або кримінального правопорушення; 2) вчинення цього суспільно небезпечного діяння або кримінального правопорушення цією особою; 3) наявність у цієї особи розладу психічної діяльності в минулому, ступінь і характер розладу психічної діяльності чи психічної хвороби на час вчинення суспільно небезпечного діяння або кримінального правопорушення чи на час досудового розслідування; 4) поведінка особи до вчинення суспільно небезпечного діяння або кримінального правопорушення і після нього; 5) небезпечність особи внаслідок її психічного стану для самої себе та інших осіб, а також можливість спричинення іншої істотної шкоди такою особою; 6) характер і розмір шкоди, завданої суспільно небезпечним діянням або кримінальним правопорушенням; 7) обставини, що підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення суспільно небезпечного діяння або кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення суспільно небезпечного діяння або кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення суспільно небезпечного діяння або кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом суспільно небезпечного діяння або кримінального правопорушення, в тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення суспільно небезпечного діяння або кримінального правопорушення.

Згідно частини 3 статті 513 КПК України, суд встановивши, що суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення не було вчинено або вчинено іншою особою, а також якщо не доведено, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення, суд постановляє ухвалу про відмову в застосуванні примусових заходів медичного характеру та закриває кримінальне провадження.

З огляду на наведенні вище вимоги чинного законодавства, суд вважає, що належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 27, частини 3 статті 368 КК України, стороною обвинувачення не здобуто та суду не надано, а надані докази не підтверджують вчинення останнім пособницьких дій у одержанні суддею Автозаводського районного суду міста Кременчука ОСОБА_8 неправомірної вигоди у значному розмірі, з використанням наданої йому влади, за попередньою змовою групою осіб.

До зазначеного висновку, суд прийшов виходячи з того, що відповідно до вимог чинного кримінального законодавства, вирішуючи питання про наявність складу злочину, передбаченого частиною 3 статті 368 КК України необхідно враховувати, що з суб`єктивної сторони злочин виражається по-перше: у вчиненні суб`єктом діяння з прямим умислом, тобто особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачала його суспільно небезпечні наслідки та бажала їх настання і по-друге: наявністю у особи корисливого мотиву та відповідної мети - задовольнити інтереси самої службової особи чи третіх осіб.

Відповідно до частини 5 статті 27 КК України пособником є особа, яка порадами, вказівками, наданням засобів чи знарядь або усуненням перешкод сприяла вчиненню кримінального правопорушення іншими співучасниками, а також особа, яка заздалегідь обіцяла переховати особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, знаряддя чи засоби вчинення кримінального правопорушення, сліди кримінального правопорушення чи предмети, здобуті кримінально протиправним шляхом, придбати чи збути такі предмети або іншим чином сприяти приховуванню кримінального правопорушення.

Сприяння вчиненню кримінального правопорушення порадами чи вказівками полягає в наданні іншим співучасникам інформації щодо найбільш прийнятних місця, часу, способів вчинення кримінального правопорушення та інших обставин, яка є необхідною для реалізації спільних злочинних намірів.

Надання засобів чи знарядь кримінального правопорушення полягає у передаванні іншим співучасникам різних предметів матеріального характеру, за допомогою яких вони можуть здійснювати вплив на потерпілого, предмет кримінального правопорушення чи іншим чином полегшити досягнення злочинного результату (зброя, засоби зв`язку, транспорт, документи, наркотичні засоби тощо).

На відміну від підбурювання, з об`єктивної сторони пособництво може виражатися не лише в діях, а й у бездіяльності. За характером дій воно поділяється на інтелектуальне та фізичне. Інтелектуальним є пособництво, яке виражається у наданні порад та вказівок щодо вчинення кримінального правопорушення, а також висловленні заздалегідь обіцянки переховувати особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, знаряддя чи засоби кримінального правопорушення, сліди кримінального правопорушення чи предмети, здобуті злочинним шляхом, придбати чи збути такі предмети, іншим чином сприяти у приховуванні кримінального правопорушення. Фізичне пособництво полягає у наданні засобів чи знарядь вчинення кримінального правопорушення або усуненні перешкод.

При цьому суд звертає увагу, що сторона обвинувачення спосіб в якій ОСОБА_3 вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення передбачене частиною 3 статті 368 КК України виконуючи функцію пособника не зазначила, обмежившись при визначенні остаточної кваліфікації дій ОСОБА_3 лише посиланням на частину 5 статті 27 КК України.

Згідно частини 3 статті 323 КПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до статей 84, 85 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Докази повинні бути належними, тобто такими, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Також докази повинні бути допустимими, тобто такими, що отримані у порядку, встановленому цим Кодексом.

Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Відповідно до статті 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 12 рп/2011 від 20 жовтня 2011 року визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.

Обвинувачення у вчиненні злочину не може ґрунтуватися на фактичних даних, одержаних в результаті оперативно-розшукової діяльності уповноваженою на те особою без дотримання конституційних положень або з порушенням порядку, встановленого законом, а також одержаних шляхом вчинення цілеспрямованих дій щодо їх збирання і фіксації із застосуванням заходів, передбачених Законом України «Про оперативно-розшукову діяльність", особою, не уповноваженою на здійснення такої діяльності.

Сторона обвинувачення як на доказ доведеності причетності ОСОБА_3 до інкримінованого йому злочину посилається на протоколи проведення НСРД та матеріальні носії інформації, на яких містилась інформація щодо їх проведення

Зокрема статтею 260 КПК регламентовано, що аудіо- та відеоконтроль особи проводиться на підставі ухвали слідчого судді з метою збирання відомостей, які мають значення для досудового розслідування, яке згідно з положеннями пункту 5 статті 3 КПК починається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР).

З матеріалів провадження вбачається, що заявник ОСОБА_10 03.09.2015 звернувся до прокурора Полтавської області ОСОБА_13 із заявою в якій прохав внести відомості до ЄРДР за фактом вимагання суддею Автозаводського районного суду міста Кременчука ОСОБА_8 та адвокатом ОСОБА_3 коштів у сумі 4000 доларів США за прийняття рішення по справі за позовом ОСОБА_7 до ПАТ «Дельта Банк» (а.с.35 т.2).

Цього ж дня відомості про кримінальне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 368 КК було внесено до ЄРДР за №0000298 та розпочато досудове розслідування (а.с.34 т.2).

У той же час, як вбачається з протоколів про результати проведення негласних слідчих розшукових дій від 03.11.2015 - аудіо, відео контроль осіб ОСОБА_10 , ОСОБА_3 та ОСОБА_8 що відбувався 15.09.2015, 16.09.2015, 24.09.2015 та 30.10.2015, то ці заходи здійснювалися на підставі ухвали слідчого судді Апеляційного суду Харківської області ОСОБА_19 № 11306т, 11307т, 11308 від 21.04.2015, тобто ще до внесення вказаних відомостей до ЄРДР, а тому зазначені вище протоколи проведення НСРД та матеріальні носії інформації, на яких містилась інформація щодо їх проведення є недопустимим доказом у даному кримінальному провадженні, оскільки вони отримані з порушенням вимог кримінально процесуального законодавства.

Крім того ненадання стороною обвинувачення зазначених вище ухвал слідчого судді про надання дозволу на вчинення негласних слідчих розшукових дій у вигляді аудіо та відео контролю осіб, позбавляє суд можливості з`ясувати коли саме була винесена ухвала слідчого суді та у якому кримінальному провадженні, відносно якої особи проводилася негласна слідча дія, початок, тривалість і мета проведення останньої, і як наслідок переконатися, що працівники правоохоронних органів діяли в межах наданих їм повноважень та у строк, встановлений в ухвалі слідчого судді.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, сторона обвинувачення на час розгляду справи в суді не усунула зазначені вище порушення і фактично вичерпала передбачені законодавством можливості щодо отримання ухвал слідчого судді про надання дозволу на вчинення негласних слідчих розшукових дій у вигляді аудіо та відео контролю осіб, про що свідчить наявна в матеріалах кримінального провадження відповідь Харківського апеляційного суду № 11-26 від 08.09.2023 за змістом якої вбачається що матеріали щодо проведення НСРД за 2015 рік знищені відповідно до акту від 12.02.2021 № 1/69дск у зв`язку з закінченням строків зберігання (а.с.137 т.6).

Стаття 271 КПК України передбачено що контроль за вчиненням злочину може здійснюватися у випадках наявності достатніх підстав вважати, що готується вчинення або вчиняється тяжкий чи особливо тяжкий злочин, та проводиться в таких формах, наряду з іншим може проводитися у вигляді спеціального слідчого експерименту.

Стаття 252 КПК України визначено що фіксація ходу і результатів негласних слідчих (розшукових) дій повинна відповідати загальним правилам фіксації кримінального провадження, передбаченим цим Кодексом. За результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії складається протокол, до якого в разі необхідності долучаються додатки. Відомості про осіб, які проводили негласні слідчі (розшукові) дії або були залучені до їх проведення, у разі здійснення щодо них заходів безпеки можуть зазначатися із забезпеченням конфіденційності даних про таких осіб у порядку, визначеному законодавством. Проведення негласних слідчих (розшукових) дій може фіксуватися за допомогою технічних та інших засобів.

Наряду з іншим, стороною обвинувачення на підтвердження доведеності винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною 5 статті 28 частини 3 статті 368 КК України також надано протоколи про результати проведення негласних слідчих розшукових дій у виді контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту що відбувся 26.10.2015 та 30.10.2015 (а.с.134-135, 132-133 т.6).

З огляду на наведені вище положення кримінально процесуального законодавства, які визначають зміст негласної слідчої (розшукової) дії у виді контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту і фактично закріплюють обов`язковість фіксації відомостей за допомогою аудіо-, відеозапису, стороною обвинувачення всупереч положенням п. 2 ч. 1 ст. 103, ч. 1, п. 3 ч. 2 і ч. 3 ст. 105, ч. 1 і ч. 2 ст. 252 КПК додатків у вигляді оптичних носіїв та карток пам`яті суд надано не було.

При оцінюванні на предмет допустимості як доказу у цьому кримінальному проваджені висновку судової експертизи з дослідження речовини хімічних виробництв та спеціальних хімічних речовин № 10727 від 16.11.2015, суд застосовує правило виключення похідних доказів визначене частиною 1 статті 87 КПК України, норми якої визначають що недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Відповідно до змісту описової частини зазначеної вище експертизи дослідження проводилось на підставі наданих в розпорядження експерта речових доказів, а саме 5000 доларів США, змивів з долоней та зап`ястя ОСОБА_8 , змивів з лівої та правої руки ОСОБА_3 , зразків препарату «Светлячок-М» та зразків проспиртованої серветки.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження відібрання біологічних зразків у вигляді змивів з рук ОСОБА_3 проводилось 30.10.2015 під час затримання останнього на підставі статті 207-211, 213 КПК України як особи що підозрюється у вчиненні злочину передбаченого частиною 3 статті 368 КК України (66-71 т.6).

Відповідно до частини 3 статті 245 КПК України відбирання біологічних зразків у особи здійснюється за правилами, передбаченими статтею 241 цього Кодексу (які стосуються освідування особи). У разі відмови особи добровільно надати біологічні зразки слідчий суддя, суд за клопотанням сторони кримінального провадження, що розглядається в порядку, передбаченому статтями 160-166 КПК України, має право дозволити слідчому, прокурору (або зобов`язати їх, якщо клопотання було подано стороною захисту) здійснити відбирання біологічних зразків примусово.

Аналіз позицій ККС ВС дає змогу констатувати, що загальний процесуальний порядок відібрання біологічних зразків в особи має відповідати приписам ст. 241 КПК України, якою регулюється процедура освідування особи.

Проте реалізується цей порядок на підставі відповідних правил, обумовлених, по-перше, загальними засадами кримінального провадження щодо поваги до людської гідності й забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, а по-друге - з урахуванням особливої складності об`єктів дослідження, що потребують застосування спеціальних знань для виявлення та встановлення відповідних ознак, які мають значення для кримінального провадження.

У загальному порядку відбирання біологічних зразків у особи здійснюється на підставі постанови прокурора, а в разі відмови особи надати зразки добровільно відібрання проводиться примусово за ухвалою слідчого судді або суду за клопотанням сторони кримінального провадження в порядку, передбаченому ст. 160-166 КПК України.

Відповідно до змісту протоколу, затримання ОСОБА_3 від 30.10.2015 процедура відібрання у останнього біологічних зразків була зафіксована за допомогою відеокамери Samsung на міні відеокасету Panasonic серійний номер 0181ЕS4AR, яка стороною обвинувачення не була надана суду.

Втім як вбачається із матеріалів кримінального провадження а ні відеозапис затримання і як наслідок відбирання зразків, а ні постанова прокурора про відібрання останніх, стороною обвинувачення надана не була, що позбавляє суд можливості перевірити твердження сторони захисту щодо відмови ОСОБА_3 в добровільному порядку пройти зазначену вище процедуру і як наслідок ставить під сумнів законність проведення зазначеної слідчої дії в зв`язку з чим суд визнає протокол затримання ОСОБА_3 в частині відібрання біологічних зразків недопустимим доказом.

Відповідно до сформованої практикою ЄСПЛ доктрини «плодів отруєного дерева» (fruit of the poisonous tree), якщо джерело доказів є недопустимим, всі інші дані, одержані з його допомогою, будуть такими ж (рішення у справах «Гефген проти Німеччини», пункти 50-52 рішення у справі «Шабельник проти України (№ 2)», пункт 66 рішення у справі «Яременко проти України (№ 2)»).

Зазначена доктрина передбачає оцінку не лише кожного засобу доказування автономно, а і всього ланцюга безпосередньо пов`язаних між собою доказів, з яких одні випливають з інших та є похідними від них. Критерієм віднесення доказів до «плодів отруєного дерева» є наявність достатніх підстав вважати, що відповідні відомості не були б отримані за відсутності інформації, одержаної незаконним шляхом.

І саме, тому оскільки протокол затримання ОСОБА_3 в частині відібрання біологічних зразків визнано судом недопустимим доказом то як наслідок висновок судової експертизи № 10727 від 16.11.2015 якій є фактично похідним від наведеного вище доказу оскільки зразки відібрані під час затримання підозрюваного в подальшому було покладено в основу проведення експертного дослідження, суд також визнає недопустимим однак лише в частині що стосується саме ОСОБА_3 .

Наряду з наведеним вище, суд, також позбавлений можливості безпосередньо пересвідчитися у існуванні викладених в заяві про злочин від 03.09.2015 обставинах вимагання у ОСОБА_9 грошових коштів суддею Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області ОСОБА_8 за посередництвом адвоката ОСОБА_3 , оскільки заявник ОСОБА_9 якого в подальшому постановою слідчого було визнано потерпілим в цьому кримінальному провадженні, будучи належним чином обізнаним про час та місце судового розгляду так як особисто приймав участь в судовому засіданні яким визначався порядок дослідження доказів, в судове засідання не з`явився і в подальшому також ігнорував проведення останніх.

Твердження сторони захисту про визнання протоколу огляду місця події від 30.10.2015 недопустимим доказом з підстав порушення визначеної кримінально процесуальним законодавством процедури огляду транспортного засобу який належить адвокату і передбачає огляд автомобілю виключно шляхом проведення обшуку останнього, суд не приймає до уваги оскільки ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду міста Полтави ОСОБА_12 від 04.11.2015 було задоволено клопотання прокурора Полтавської області ОСОБА_13 та надано дозвіл на проведення огляду автомобіля «Daewoo Sens» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 в ході якого було вилучено речі які в подальшому було визнано речовими доказами (138-142 т.2).

Заперечення висловленні стороною захисту у своїх клопотаннях про визнання таких доказів як протокол освідування від 30.10.2015 під час якого у ОСОБА_8 було відібрано біологічні зразки у вигляді змивів з рук та огляд трупу останнього недопустимими, суд не приймає до уваги, з огляду на те що наведені докази фактично стосуються проведення слідчих дій відносно ОСОБА_8 , тоді як суб`єктом кримінального правопорушення що є предметом даного судового розгляду є ОСОБА_3 .

Під час судового розгляду даного кримінального провадження, стороною захисту неодноразово вказувалося на ознаки провокації даного злочину зі сторони правоохоронних органів.

Частина 3 статті 271 КПК України, встановлює, що під час підготовки та проведення заходів з контролю за вчиненням злочину забороняється провокувати ( підбурювати) особу на вчинення цього злочину з метою його подальшого викриття, допомагаючи особі вчинити злочин, який вона би не вчинила, як би слідчий цьому не сприяв, або з цією самою метою впливати на її поведінку насильством, погрозами, шантажем.

Згідно з визначенням, закріпленим у Рішенні Європейського Суду від 09.06.1998 року у справі «Тейксейра де Кастро проти Португалії», підбурювання з боку правоохоронних органів має місце тоді, коли працівники таких органів або особи, які діють за їх вказівками, не обмежуються пасивним розслідуванням, а з метою встановлення злочину, тобто отримання доказів і порушення кримінальної справи, впливають на суб`єкта, схиляючи його до вчинення злочину, який в іншому випадку не був би вчинений.

Дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що в матеріалах кримінального провадження відсутні ознаки притаманні провокації злочину правоохоронними органами, а саме спонукання останніми до вчинення злочину зазначених вище осіб, оскільки як вбачається з письмових доказів ініціатива в даній справі належала виключно приватній особі ОСОБА_9 і тому суд не знайшов підстав вважати, що поліція допустила зловживання, зважаючи на її обов`язок перевіряти повідомлення про вчинення злочину і важливості протидії негативного впливу судової корупції на верховенство права в демократичному суспільстві (справа «Мілінііне проти Литви» рішення від 24.06.2008 року)

З урахуванням викладеного, оцінивши докази по справі за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, керуючись ст. 62 Конституції України, ч.2,4 статті 17 КПК України, згідно якої всі сумніви щодо доведеності вини обвинуваченого тлумачаться на його користь, суд приходить до переконливого висновку що стороною обвинувачення не доведено належним та допустимими доказами, що ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене частиною 5 статті 27 частини 3 статті 368 КК України і тому постановляє ухвалу про відмову в застосуванні примусових заходів медичного характеру відносно останнього та закриває кримінальне провадження.

Підстави для зміни міри запобіжного заходу відносно ОСОБА_3 до набрання ухвалою суду законної сили відсутні.

Керуючись статтями 369-372, 376, 392-395, 512, 513, 516 Кримінального процесуального кодексу України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання прокурора про застосування до ОСОБА_3 примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом - відмовити.

Кримінальне провадження №0000298, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.09.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 368 Кримінального кодексу України - закрити.

Підстави для зміни міри запобіжного заходу відносно ОСОБА_3 до набрання ухвалою суду законної сили відсутні.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1