Провадження № 1-кс/686/9021/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2023 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , перевіривши матеріали клопотання прокурора Окружної прокуратури міста Хмельницького ОСОБА_2 про арешт майна, у кримінальному провадженні №0003305,

встановив:

23.10.2023 р. прокурор Окружної прокуратури міста Хмельницького ОСОБА_2 , після усунення недоліків, визначених в ухвалах слідчих суддів Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21.09.2023 р. та від 19.10.2023 р., звернувся до слідчого судді із новим клопотанням про накладення арешту на майно, яке 16.09.2023 р. було тимчасово вилучене, зокрема, на вилучені в ході проведення огляду місця дорожньо-транспортної пригоди і поміщені на спеціальний майданчик для тимчасового зберігання затриманого автотранспорту НПУ ГУНП в Хмельницькій області (м.Хмельницький, вул.Шухевича,120Д): належний ТОВ «Профільтех» автомобіль «NISSAN LEAF», д.н.з НОМЕР_1 , яким керував на момент вчинення ДТП ОСОБА_3 , та належний ОСОБА_4 мотоцикл «HYOSUNG GT 250R», д.н.з НОМЕР_2 , яким керував на момент вчинення ДТП ОСОБА_5 , а також на добровільно наданий ОСОБА_3 відеореєстратор «УІ», реєстраційний номер НОМЕР_3 , із флеш-карткою «Micro SD HC 32gb».

Дослідивши надані матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.

Зі змісту ч. 3 ст. 170 КПК України, вбачається, що арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 1 ст. 171 КПК України визначено, що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Згідно з ч.5 ст.171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Вказаним вимогам закону подане прокурором клопотання в повній мірі не відповідає.

Так, у поданому клопотанні прокурор не аргументує достатнім чином, які підстави, мета та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна у вказаному кримінальному провадженні наявні, відсутнє обґрунтування, яке значення має майно, в тому й числі те, яке очевидно, не було оглянуте (відеореєстратор та флеш-картка), та на яке просить накласти арешт прокурор, як речовий доказ та які обставини за допомогою цього доказу можливо довести у кримінальному провадженні №0003305, а відтак, яка необхідність у накладенні арешту саме на це майно. В цьому контексті наявність постанови слідчого про визнання майна речовими доказами, в якій також відсутня аргументація щодо висвітлення ознак речових доказів, не є визначальним юридичним фактом для оцінки відповідності речей вимогам ст.98 КПК України. Не вбачається із матеріалів поданого прокурором клопотання й та обставина, що вилучені речі в майбутньому мають бути об`єктом будь-яких експертних досліджень (відсутні постанови про призначення експертиз). Зокрема, до клопотання прокурором долучено лише: витяг з ЄРДР; протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 16.09.2023 р.; заява ОСОБА_3 від 16.09.2023 р.; довідка НАІС; посвідчення водія ОСОБА_3 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу; дві постанови про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 18.09.2023 р.; ухвали слідчих суддів Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21.09.2023 р. та від 19.10.2023 р.; копії фіскальних чеків від 18.09.2023 р.; копія клопотання прокурора від 18.10.2023 р.; фрагменти протоколів допитів потерпілого ОСОБА_5 від 15.10.2023 р. та свідка ОСОБА_3 від 26.09.2023 р., інших документів, якими б прокурор міг обґрунтувати свої доводи, а також документів, які б підтверджували, що прокурором були дотримані та не пропущенні строки, передбачені ч.5 ст.171, ч.3 ст.172 КПК України, на звернення до слідчого судді із відповідним клопотанням про арешт майна, до клопотання долучено не було. Окрім того, не долучає до свого клопотання прокурор протоколу огляду або ж обшуку, в ході якого було вилучено відеореєстратор та флеш-картку, що позбавляє слідчого суддю можливості перевірити: законність вилучення цих речей, на які просить накласти арешт прокурор; дотримання останнім строків, визначених ч.5 ст.171, ч.3 ст.172 КПК України.

Не наведено у клопотанні прокурора й існування обставин, передбачених ч.3 ст.132 КПК України. Не зазначено у клопотанні прокурора, яка є необхідність у встановлені заборон права відчуження, розпорядження, користування майном, на яке просить накласти арешт прокурор.

Вказані недоліки позбавляють слідчого суддю можливості вирішити питання про накладення арешту та мають бути усунуті прокурором.

Відповідно до ч.3 ст.172 КПК України слідчий суддя, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи викладене, клопотання прокурора підлягає поверненню ініціатору для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст.171, 172 КПК України, слідчий суддя -

постановив:

Клопотання прокурора Окружної прокуратури міста Хмельницького ОСОБА_2 про арешт майна, у кримінальному провадженні №0003305, - повернути прокурору, встановивши строк в сімдесят дві години для усунення недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя