КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №367/4548/22 Головуючий в І інстанції - ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/1107/2024 Суддя - доповідач - ОСОБА_2
Ухвала

Іменем України

11 січня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження №0000059 за апеляційною скаргою прокурора відділу Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 27 липня 2023 року у кримінальному провадженні щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

в режимі ВКЗ прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 27.07.2023, обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному в ЄРДР за № 0000059 від 27.04.2021 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, повернуто прокурору Житомирської обласної прокуратури, який направив акт до суду, для усунення недоліків та приведення обвинувального акту у відповідність до вимог Кримінального процесуального кодексу України, впродовж розумного строку, який буде об`єктивно достатнім для усунення цих недоліків.

В обґрунтування свого рішення суд зазначив, що як вбачається з обвинувального акту, затвердженого прокурором 26.10.2022 у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0000059, при його складанні не було дотримано вимог ст. 291 КПК України, оскільки в ньому відсутній конкретний виклад фактичних обставин кримінальних правопорушень, які прокурор вважає встановленими. Також в даному обвинувальному акті пред`явлене обвинувачення не було сформульовано належним чином, так як обвинувачення, викладене в обвинувальному акті, не містить чітко викладених обставин вчинення обвинуваченим злочину, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, оскільки в ньому описуються дії й іншої особи, яка не є обвинуваченим в даному кримінальному провадженні, відсутні відомості про виділення провадження відносно цієї особи в окреме провадження, або інформація про наявність щодо нього прийнятого процесуального рішення або судового, що є некоректним та свідчить про порушенням вимог ст.ст. 291, 337 КПК України.

Враховуючи викладене, суд вважає, що даний обвинувальний акт, всупереч ст. 291 КПК України не містить у собі належним чином сформульованого обвинувачення, що порушує вимоги норм як чинного законодавства України, так і міжнародної практики, оскільки для повноцінного захисту своїх прав особа має право знати, в чому вона обвинувачується.

Крім того, доданий до вищевказаного обвинувального акту Реєстр містить у собі відомості, які не відносяться до даного кримінального провадження, які були вчинені до внесення відомостей до ЄРДР про кримінальне правопорушення у якому обвинувачується ОСОБА_7 , а також в даному реєстрі відсутня така процесуальна дія як складання, затвердження та вручення обвинуваченому обвинувального акту.

Вищеописані порушення вимог Кримінального процесуального кодексу України, на переконання суду першої інстанції, дають підстави дійти висновку, що складений обвинувальний акт в даному кримінальному провадженні не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України та порушує гарантовані законом процесуальні права сторін кримінального провадження, порушує основні засади кримінального провадження, зокрема верховенство права, а також права осіб, які не є обвинуваченими за даним обвинувальним актом та не мають права на захист від викладеного в ньому обвинувачення в даному кримінальному провадженні, а тому суд першої інстанції дійшов висновку, що обвинувальний акт, з доданими до нього документами підлягає поверненню прокуророві, який направив його до суду, для усунення допущених недоліків та приведення його у відповідність до вимог статті 291 КПК України.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, прокурор відділу Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність, необґрунтованість, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушенням судом вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 27.07.2023, а обвинувальний акт у відповідному кримінальному провадженні направити до суду першої інстанції на новий судовий розгляд.

В обґрунтування апеляційних вимог прокурор зазначає, що з обвинувального акту від 26.10.2023 вбачається, що останній за своєю структурою, змістом та додатками повністю відповідає вимогам ст. 291 КПК України. Так, в обвинувальному акті наведені усі відомості визначені ч. 2 ст. 291 КПК України.

Крім того, апелянт вказує, що другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Житомирі) Територіального управління ДБР, розташованого у місті Хмельницькому здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000004 від 02.01.2020 за підозрою ОСОБА_10 за ч.ч. 1, 3 ст. 368, ч. 1 ст.369 КК України. У ході досудового розслідування встановлено, що головний спеціаліст відділу державного контролю та нагляду за безпекою на транспорті Управління Укртрансбезпеки у Житомирській області ОСОБА_10 , діючи в інтересах ОСОБА_7 повторно, отримав 28.02.2020 від останнього неправомірну вигоду в розмірі 2000 грн. за невжиття заходів адміністративного реагування щодо порушення Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, вантажним транспортом на дорогах загального користування на території Житомирської області. За результатами досудового розслідування обвинувальний акт 30.04.2021 стосовно ОСОБА_10 за ч.ч. 1,3 ст. 368 КК України направлено до Радомишльського районного суду Житомирської області для розгляду по суті.На даний час вказане кримінальне провадження перебуває на розгляді данного суду.

Також апелянт зазначає, що разом з тим, 27.04.2021 прокурором з кримінального провадження №0000004 виділено кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст.369 КК України у кримінальне провадження №0000059. У ході розслідування вказаного провадження 26.10.2022 ОСОБА_7 повідомлено про підозру за ч. 1 ст. 369 КК України щодо надання останнім 28.02.2020 неправомірної вигоди ОСОБА_10 в розмірі 2000 грн. за невжиття заходів адміністративного реагування щодо порушення Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, вантажним транспортом на дорогах загального користування на території Житомирської області.

Крім того, апелянт вказує, що за клопотанням підозрюваного, у цей же день між прокурором та ОСОБА_7 укладено угоду про визнання винуватості. Відповідно до укладеної угоди на підозрюваного покладався обов?язок щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, шляхом надання правдивих і викривальних показань про злочинну діяльність. Саме тому в обвинувальному акті зазначалась посада та прізвище особи кому ОСОБА_7 надав неправомірну вигоду. Таке формулювання повністю узгоджується з Постановою пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №13 від 11.12.2015 «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод» та є лише елементом конкретизації обвинувачення, і вимог укладеної угоди про визнання винуватості, а також надасть в подальшому можливість пересвідчитись у реальності і можливості її виконання.

Також апелянт зазначає, що за результатами досудового розслідування обвинувальний акт 26.10.2022 стосовно ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 369 КК України направлено до Ірпінського міського суду Київської області для розгляду по суті. У ході підготовчого засідання 27.07.2023 судом не була врахована позиція обвинуваченого та його захисників щодо визнання вини та затвердження угоди про визнання винуватості.

Крім того, апелянт вказує, що враховуючи, що стосовно ОСОБА_10 станом на 27.07.2023 Радомишльським районним судом здійснюється судовий розгляд кримінального провадження щодо вчинення одного й того самого злочину, що й ОСОБА_7 , тобто він так само має процесуальний статус обвинуваченого, його прізвище й були зазначено в обвинувальному акті, рішення про повернення якого оскаржується.

Також апелянт зазначає, що твердження суду першої інстанції, що міститься в ухвалі про те, що зазначення в обвинувальному акті прізвища особи, матеріали щодо якого виділено в окреме провадження, є порушенням принципу презумпції невинуватості, не узгоджується з позицією Верховного Суду України.

Крім того, апелянт вказує, що прийняття судом першої інстанції рішення за результатами розгляду обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000059 стосується виключно обвинуваченого ОСОБА_7 , адже судом не здійснюється дослідження та оцінка правомірності дій ОСОБА_10 та не встановлюється наявність чи відсутність вини цієї особи, а також жодних преюдиційних фактів щодо неї, а обставини викладеного обвинувачення, відповідно до ст. 17 КПК України, не можуть бути використані на підтвердження винуватості будь-яких інших осіб, крім обвинуваченого ОСОБА_7 .

Від обвинуваченого ОСОБА_7 надійшли заперечення на апеляційну скаргу, в яких він просить ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 27.07.2023 - залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора - залишити без задоволення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив задовольнити її, думку обвинуваченого та його захисників, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, посилаючись на законність ухвали суду, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, з таких підстав.

Згідно із положеннями ч. 3 ст. 314 КПК України, суд має право із стадії підготовчого судового засідання повернути обвинувальний акт прокурору в тому випадку, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу, тобто за наявності таких порушень вимог процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду.

Відповідно до вимог ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким закінчується досудове розслідування.

Імперативно встановлені вимоги до відомостей, які обвинувальний акт повинен містити, передбачені п.п. 1-9 ч. 2 ст. 291 цього Кодексу, а саме: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); дату та місце його складення та затвердження.

Аналіз наведених норм кримінального процесуального закону дає підстави стверджувати, що на стадії підготовчого провадження в суді першої інстанції повернення обвинувального акта прокурору допускається лише у разі порушення прокурором чи слідчим вимог ч. 2 ст. 291 КПК України.

Будь-яких інших підстав для повернення обвинувального акту прокурору законом не передбачено.

При цьому, в обвинувальному акті викладаються фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, проте, відносно формулювання обвинувачення та інших складових обвинувального акта немає в законі будь - яких застережень чи вимог.

Оскільки відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, в обвинувальному акті викладаються фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, то відповідно, формулювання обвинувачення та інші відомості викладається у такому виді, як це вважає необхідним прокурор. Спосіб же викладення формулювання обвинувачення та правильність зазначення інших відомостей може бути предметом оцінки суду лише під час судового розгляду кримінального провадження, який відповідно, до вимог ст. 337 КПК України проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Як убачається з обвинувального акта у кримінальному провадженні № № 0000059 від 27.04.2021 щодо ОСОБА_7 , то він відповідає вимогам ст. 291 КПК України та містить всі необхідні відомості, передбачені зазначеною нормою закону, зокрема, фактичні обставини справи, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті Закону про кримінальну відповідальність та формулювання висунутого ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 369 КК України обвинувачення.При цьому, наведені в обвинувальному акті фактичні дані в своїй сукупності дають повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення. Долучено до обвинувального акта і розписку обвинуваченого та його захисників про отримання копії обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування. Отже, цей процесуальний документ за формою та змістом повністю відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства, і будь - яких перешкод для призначення його до судового розгляду, колегія суддів не вбачає.

Щодо наведених судом першої інстанції доводів про відсутність в обвинувальному акті чітко викладених обставин вчинення обвинуваченим злочину, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, то колегія суддів вважає їх неспроможними, оскільки, повертаючи обвинувальний акт з зазначених підстав суд першої інстанції вдався до аналізу формулювання висновків, фактично оцінивши обставини, які підлягають доказуванню в ході судового розгляду кримінального провадження по суті, чим вийшов за межі предмету судового розгляду, тоді як відповідно до положень ст. 331 КПК України суд не вправі давати оцінку обставинам наведеним в обвинувальному акті та здійснювати аналіз процесуальних дій проведених органом досудового розслідування у підготовчому судовому засіданні.

Також, колегія суддів бере до уваги позицію, висловлену у постановах Верховного Суду від 03.07.2019 у справі №273/1053/17 та від 10.09.2020 у справі №504/3802/15-к, про те, що кримінальний процесуальний закон не надає повноважень суду до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи перевіряти правильність визначення прокурором обсягу обвинувачення, зобов`язувати його змінювати цей обсяг, у тому числі й у сторону збільшення, повертати за наслідком підготовчого судового засідання обвинувальний акт у зв`язку з неправильною кваліфікацією дій обвинуваченого тощо. Визначення обсягу обвинувачення при направленні обвинувального акту до суду належить виключно до повноважень прокурора.

Що ж стосується посилань суду першої інстанції на те, що в обвинувальному акті зазначено, в тому числі дії іншої особи, яка не є обвинуваченим в даному кримінальному провадженні, то, на переконання колегії вказане не є підставою для повернення обвинувального акта, оскільки, у відповідності до приписів ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акта, а оскільки обвинувачення слідчим ОСОБА_7 висунуто у взаємозв`язку з іншою особою, то суд може про цю особу вказати як таку, відносно якої матеріали кримінального провадження виділені в окреме провадження.

Крім того, зміна обвинувачення належить до виключної компетенції прокурора, у зв`язку з чим суд не має повноважень корегувати позицію сторони обвинувачення (постанова Верховного Суду від 19.09.2018 у справі №484/2750/15-к).

Частиною 4 ст. 291 КПК України передбачено приєднання до обвинувального акту реєстру матеріалів досудового розслідування без будь-яких вимог щодо змісту цього документа. Отже, не зазначення у реєстрі матеріалів досудового розслідування певної інформації не може бути розціненим як невідповідність обвинувального акта вимогам ст. 291 КПК України, тобто не може слугувати підставою для повернення обвинувального акта прокурору.

Колегія суддів звертає увагу на те, що невідповідність обвинувального акта вимогам, які передбачені для обвинувального акта відповідними положеннями КПК України є вичерпною підставою для повернення обвинувального акта. Тому інші недоліки досудового розслідування при їх встановленні, в тому числі і такі, які стосуються порушення прав учасників кримінального провадження, не можуть бути підставою для повернення обвинувального акта прокурору з підстав невідповідності його вимогам КПК.

У зв`язку з вищенаведеним, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора про те, що рішення суду про повернення обвинувального акта прокурору, прийняте за результатами підготовчого судового засідання, не може бути визнане законним та обґрунтованим, оскільки при його постановленні не були дотримані вимоги кримінального процесуального закону.

З огляду на встановлені в ході апеляційного перегляду обставини, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції щодо невідповідності обвинувального акта вимогам КПК України, ухвалено з істотним порушення вимог кримінального процесуального закону, що відповідно до п. 3 ч. 1ст. 409 КПК України є підставою для скасування ухвали Ірпінського міського суду Київської області від 27.07.2023 щодо повернення прокурору обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0000059 від 27.04.2021 щодо ОСОБА_7 , з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, в зв`язку з чим апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 376, ст. 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів,

П о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу прокурора відділу Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 27.07.2023, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному в ЄРДР за № 0000059 від 27.04.2021 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, повернуто прокурору - скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

__________ _______________ ____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4