Житомирський апеляційний суд
Справа №296/1040/24 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 422 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря: ОСОБА_5

підозрюваного: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7

прокурора: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 06 лютого 2024 року, якою продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 до 15 квітня 2024 року,-

встановила:

Ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 06 лютого 2024 року продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 до 15 квітня 2024 року включно, без визначення розміру застави.

Слідчий суддя дійшов висновку, що враховуючи існування доведених прокурором ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а також оцінюючи сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, з огляду на необхідність виконання ряду слідчих (розшукових) та процесуальних дій у провадженні, прокурором доведено наявність обставин, передбачених ч. 3 ст. 199 КПК України, які виправдовують подальше тримання підозрюваного ОСОБА_6 під вартою, у зв`язку з чим клопотання підлягає задоволенню.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 .

Вважає, що ухвала слідчого судді є безпідставною та необґрунтованою.

На його переконання, прокурором не наведено належних аргументів, які б виправдовували подальше продовження виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Зазначає, що слідчим суддею не вірно оцінено ризики передбачені п.1-5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Вказує, що ризики перешкоджання кримінального провадження, в тому числі вплив на потерпілих та свідків спростовується тим, що слідчі дії за участі потерпілих та свідків вже проведені, а речові докази направлено для проведення відповідних експертиз.

Окрім того, ОСОБА_6 має на утриманні двох неповнолітніх дітей, до затримання працював неофіційно, раніше не судимий, має офіційне місце реєстрації негативно не характеризується, за період досудового розслідування процесуальних обов`язків не порушував.

Також зазначає, що ОСОБА_6 є громадянином України призивного віку та жодного разу не порушував обов`язки підозрюваного, що свідчить про відсутність ризиків переховування від органу досудового розслідування та суду, та вчинення інших кримінальних правопорушень.

Вказує, що слідчий суддя не взяв до уваги, що на ОСОБА_6 у СІЗО ДУ « Житомирська УВП№8» періодично здійснюється фізичний та психологічний тиск у формі побиття з метою визнавальних показів.

Крім того, слідчий суддя не взяв до уваги письмові заяви учасників бойових дій ОСОБА_9 та ОСОБА_10 про бажання взяти ОСОБА_6 на поруки.

Зазначає, що причетність ОСОБА_6 до інкримінованих йому кримінальних правопорушень підтверджується тільки показаннями потерпілих, частина з яких є раніше судимими та на даний час перебувають в СІЗО, а тому підозра є необґрунтованою.

За наведених обставин вважає, що підстави для продовження тримання під вартою відсутні, а до підозрюваного слід застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із покладенням на нього обов`язків.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу, заперечення прокурора на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим заходом і він може бути застосованим тоді, коли жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбачених у ст. 177 КПК України.

Згідно з вимогами ч.2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Перевіряючи наявність обґрунтованої підозри, колегія суддів вважає, що сукупність зібраних доказів в матеріалах судової справи, на даному етапі кримінального провадження, є достатньою для продовження підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Крім того, з практики Європейського Суду з прав людини випливає, що «розумна підозра у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, визначає наявність обставин або відомостей, які б переконали неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин.

З матеріалів справи вбачається, в провадженні СУ ГУНП в Житомирській області перебуває кримінальне провадження №0000247 від 29.04.2016 р., за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених п. 4 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 255, ч. 5 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 189, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 149, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 263, ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 342, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 345, ст. 386 КК України.

Відповідно до повідомлення про зміну раніше пред`явленої підозри від 08.12.2023 р. ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 255, ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.4 ст.189, ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.3 ст.149, ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.3 ст.146, ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.3 ст.357, ч.1 ст.263, ч.1 ст.309 КК України.

Обґрунтованість підозри підтверджується зібраними доказами, зокрема:

-протоколом допиту потерпілого ОСОБА_11 , протоколом допиту свідка ОСОБА_12 , які повідомили що невідомою особою було висловлено вимогу про передачу коштів, як на погашення неіснуючого боргу ОСОБА_6 ;

-додатками до протоколу огляду мобільного телефону належного ОСОБА_13 , з яких вбачається, що на особовий рахунок ОСОБА_6 було перераховано кошти, п`ятьма транзакціями;

-протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від ОСОБА_14 , протоколом допиту потерпілого ОСОБА_15 ; протоколом слідчого експерименту за участі потерпілої ОСОБА_16 , протоколом допиту свідка ОСОБА_17 , протоколом додаткового допиту потерпілого ОСОБА_18 , протоколом допиту потерпілого ОСОБА_19 , протоколом попиту потерпілого ОСОБА_20 , протоколом додаткового допиту потерпілого ОСОБА_21 , протоколом додаткового допиту потерпілого ОСОБА_22 , з яких вбачається, що ОСОБА_6 спільно з іншими особами із застосуванням погроз та насильства висловлював вимогу про передачу коштів;

- протоколом пред`явлення для впізнання за фотознімками за участі потерпілого ОСОБА_15 , ОСОБА_23 , ОСОБА_22 , з даних яких вбачається, що потерпілі серед інших впізнали ОСОБА_6 , який спільно з іншими особами погрожував застосуванням насильства та вимагав грошові кошти;

- протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_24 , з яких вбачається, що ОСОБА_6 на прізвисько «карабах» користується кримінальним авторитетом у м. Коростишеві;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_25 , який зазначав, що особисто потерпав від неправомірних дій ОСОБА_6 , який його бив та примушував працювати на нього, в тому числі безкоштовно.

Обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_6 підозри також підтверджується, і іншими долученими до клопотання доказами.

Обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Докази долучені до клопотання свідчать, що ОСОБА_6 може бути причетний до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 255, ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.4 ст.189, ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.3 ст.149, ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.3 ст.146, ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.3 ст.357, ч.1 ст.263, ч.1 ст.309 КК України.

Доводи сторони захисту про недоведеність обґрунтованості підозри на стадії розгляду клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу не можуть бути перевірені всебічно та повно, оскільки на цій стадії суд обмежений у наданні оцінки доказам з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчинені кримінальних правопорушень та лише перевіряє чи є підозра обґрунтованою.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 , слідчий суддя достатньо обґрунтував свої висновки про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України та наявність обставин передбачених ч. 3 ст. 199 КПК України, які виправдовують подальше тримання підозрюваного ОСОБА_6 під вартою.

Фактичні обставини інкримінованих ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, три з яких відносяться до категорії особливо тяжких злочинів, вчинених в умовах воєнного стану, з погрозою застосування насильства та поєднаних з насильством, небезпечним для життя та здоров`я, де підозрюваний зазначений як керівник структурної частини злочинної організації, кількість епізодів злочинної діяльності, із них у восьми епізодах підозрюваний особисто приймав участь, свідчить про його підвищену суспільну небезпеку, що у сукупності із тяжкістю можливого покарання, свідчать про існування реального ризику його переховування від органу досудового розслідування та суду.

Крім того, слід зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Доводи апеляційної скарги захисника про недоведеність наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки не наведено доказів щодо зменшення ризиків, які існували під час постановлення слідчим суддею попередніх ухвал про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 .

Як вбачається з виділених матеріалів кримінального провадження, підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 була підозра у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч.1 ст. 263 КК України. Разом з тим, 08.12.2023 ОСОБА_6 було повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри, а саме інкриміновано вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 255, ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.3 ст.149, ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.3 ст.146, ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.3 ст.357,ч.1 ст.309 КК України, а також декількох епізодів за ч.4 ст. 189 КК України, що додатково свідчить про підвищення ризиків передбачених ст. 177 КПК України, які були підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 , дають підстави для продовження тримання під вартою та спростовують доводи сторони захисту про те, що ризики передбачені ч.1 п.1-5 ст. 177 КПК України відпали.

Доводи захисника про те, що до ОСОБА_6 може бути застосований більш м`який запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки слідчим суддею при розгляді клопотання не встановлено достатніх стримуючих факторів від порушень з боку підозрюваного своїх зобов`язань в разі застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Також, колегія суддів зважає і на те, що на даний час в Україні введено воєнний стан, що також є відповідним ризиком, який з врахуванням даних про особу обвинуваченого, характером злочинів у яких від обвинувачується додатково свідчить про правильність висновків суду, оскільки в зазначених умовах здійснення контролю за обвинуваченим правоохоронними органами, в разі застосування до нього інших більш м`яких запобіжних заходів, в тому числі домашнього арешту є ускладненим.

Таким чином, вирішуючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою останньому та неможливості застосування менш суворого запобіжного заходу.

Як встановлено судом, на час апеляційного провадження обвинувальний акт до суду не направлено, як зазначено прокурором матеріали кримінального провадження відкриті сторонам для ознайомлення, однак у зв`язку із складністю та значними об`ємами кримінального провадження, яке налічує більше тридцять томів, кількістю сторін у провадженні, на даний час завершити ознайомлення з матеріалами досудового розслідування не вдається можливим.

Що стосується доводів сторони захисту про те, що на підозрюваного в слідчому ізоляторі здійснюється фізичний та психологічний тиск, колегія суддів зазначає, що за фактом отримання ОСОБА_6 тілесних ушкоджень Житомирською обласною прокуратурою було внесено відомості до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 365 КК України, досудове розслідування у кримінальному провадженні здійснюється ТУ ДБР, розташованого у місті Хмельницькому (з дислокацією у м. Житомирі),.

Разом з тим, як вбачається із пояснень відібраних слідчим від 10.11.2023, ОСОБА_6 про заподіяння йому тілесних ушкоджень не зазначав, пояснював, що впав із другого ярусу ліжка, при цьому вказував, що конфліктів ні з ким не має, в камері підтримує з усіма дружні стосунки. ( т.2 а.с. 222)

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-

постановила:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 06 лютого 2024 року, якою продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 до 15 квітня 2024 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: