Провадження №1-кп/523/1567/23
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

31.10.2023р. Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000181 від 14.03.2022р. щодо:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, працюючого сантехником, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого:

-31.03.2011р. Суворовським райсудом м. Одеси за ч.3 ст.185 КК України до 4р. позбавлення волі, 06.02.2015р. звільнений по відбуттю строку покарання,

-26.04.2023р. Приморським райсудом м. Одеси за ч.4 ст.185 КК України до 5р. позбавлення волі, згідно до ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на строк 1р.,

обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.4 ст.186 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 достовірно знаючи про військову агресію збройних сил російської федерації та впровадження на території України воєнного стану з 24.02.2022, відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про ведення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-ІХ, згідно з яким в Україні запроваджено воєнний стан з 05:30 години 24.02.2022 строком на 30 діб, Указом Президента України від 14.03.2022 №133/2022, затвердженим Законом України від 15.03.2022 №2119-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб, Указом Президента України від 18.04.2022 №259/2022, затвердженим Законом України від 21.04.2022 №2212-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб, Указом Президента України від 17.05.2022 №341/2022, затвердженим Законом України від 22.05.2022 № 2263-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 годин 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб, Указом Президента України від 12.08.2022 №573/2022, затвердженим Законом України від 15.08.2022 №2500-ІХ з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року продовжено строк дії воєнного стану в Україні строком на 90 діб, Указом Президента України від 07.11.2022 року №757/2022, затвердженим Законом України від 16.11.2022 року №2738-ІХ з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року продовжено строк дії воєнного стану в Україні строком на 90 діб, вчинив умисне корисливе кримінальне правопорушення за наступних обставин.

26 січня 2023р., приблизно о 22год. 30хв., ОСОБА_6 з метою таємного викрадення чужого майна перебуваючи на вул. Івана Мазепи в м. Одесі, побачив пакет, в якому знаходився мобільний телефон, який визначив об`єктом свого злочинного посягання. Далі, ОСОБА_6 реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, перебуваючи в громадському місці, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає і вони залишились непоміченими для оточуючих, діючи умисно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу таємно викрав належне ОСОБА_7 майно: мобільний телефон марки «Самсунг S10», в корпусі зеленого кольору, із двома сім-картками, вартістю 4000грн. Після чого, ОСОБА_6 із місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, тим самим, спричинивши потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду в розмірі 4000гривень.

Крім того, 14.07.2023р., в період часу з 14год. 55хв. по 15год. 10хв., ОСОБА_6 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння в приміщенні відділення AT «Ощадбанк», розташованого по вул. Чорноморського Козацтва,3 в м. Одесі, побачив раніше не знайомого йому ОСОБА_8 , майно якого вирішив викрасти. Далі, ОСОБА_6 реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна та переслідуючи мету незаконного збагачення, діючи умисно, повторно, під час встановленого на території України воєнного стану, усвідомлюючи противоправний характер своїх дій, передбачаючи наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, підійшов до ОСОБА_8 та схопив належну останньому сумку, тим самим, відкрито викрав майно належне потерпілому майно: сумку коричневого кольору, вартістю 600грн., всередині якої знаходилась барсетка, чорного кольору, вартістю 400грн., в якій були грошові кошти на загальну суму 1065грн., мобільний телефон марки «Nokia», чорного кольору, із сім-картою «Київстар», вартістю 500грн., документи, які не представляють для потерпілого майнової цінності - паспорт громадянина України, пенсійне посвідчення, квитанції, банківська карта «Ощадбанку». Після чого, ОСОБА_6 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, тим самим, спричинивши ОСОБА_8 матеріальну шкоду в розмірі 2565гривень.

В судовому засіданні, ОСОБА_6 повністю визнав свою вину за пред`явленим та викладеним в обвинувальному акті обвинуваченні, крім того, пояснив суду про час, місце, спосіб та мотиви скоєного ним при вказаних вище обставинах, не оспорюючи при цьому докази, які містяться у кримінальному провадженні та фактичні обставини скоєних ним кримінальних правопорушень.

Враховуючи те, що ОСОБА_6 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях при обставинах, викладених у обвинувальному акті, враховуючи, що прокурор обвинувачений та захисник не оспорювали фактичні обставини провадження та беручи до уваги, що учасники судового провадження, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, при цьому роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та вивченням матеріалів кримінального провадження, що характеризують останнього.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень доведена повністю та дії вказаної особи кваліфікує за:

ч.4 ст.185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану;

ч.4 ст.186 КК України - відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, в умовах воєнного стану.

При призначенні покарання ОСОБА_6 , суд приймає до уваги характер і обставини вчинених кримінальних правопорушень, ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Судом враховується особа ОСОБА_6 , який є особою раніше судимою, вчинив нові кримінальні правопорушення, які відносяться до категорії тяжких злочинів, вчинив низку аналогічних корисливих злочинів проти власності, вчинив кримінальне правопорушення під час перебування на іспитовому строку за попереднім вироком, маючого неповну середню освіту, не одруженого, дітей на утриманні не маючого, не офіційно працюючого сантехніком, маючого низку тяжких захворювань (підтверджується документально), маючого постійне місце реєстрації та проживання, де характеризується задовільно.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому, передбачені ст.66 КК України, суд визнає: щире каяття, повне визнання своєї вини, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність претензій матеріального характеру з боку потерпілих до обвинуваченого.

Обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченому, передбачені ст.67 КК України, суд визнає: вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Згідно зі статтями 50,65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження вчинення нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

На підставі викладеного, при визначенні виду та міри покарання по даному кримінальному провадженню, враховуючи всі встановлені в судовому засіданні обставини кримінального провадження, беручи до уваги особу ОСОБА_6 , який є особою раніше судимою, вчинив нові кримінальні правопорушення, які відносяться до категорії тяжких злочинів, вчинив низку аналогічних корисливих злочинів проти власності, вчинив кримінальне правопорушення під час перебування на іспитовому строку за попереднім вироком, маючого неповну середню освіту, не одруженого, дітей на утриманні не маючого, не офіційно працюючого

сантехніком, маючого низку тяжких захворювань (підтверджується документально), маючого постійне місце реєстрації та проживання, де характеризується задовільно, враховуючи наявність обставин, які пом`якшують покарання - щире каяття, повне визнання своєї вини, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність претензій матеріального характеру з боку потерпілих до обвинуваченого та обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому - вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, приймаючи до уваги заяви потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , відповідно до яких, вони просять призначити покарання обвинуваченому згідно до вимог чинного Законодавства України, з метою запобігання вчиненню обвинуваченим нових злочинів, суд приходить до висновку про те, що виправлення останнього та недопущення вчинення ним нових кримінальних правопорушень, можливе лише в умовах його ізоляції від суспільства, із призначенням покарання у виді позбавлення волі, а також приймаючи до уваги вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення по даному кримінальному провадженню під час невідбутого покарання за вироком Приморського районного суду м. Одеси від 26.04.2023р., суд із врахуванням вимог ст.71 КК України, вважає за необхідне визначити остаточне покарання обвинуваченому шляхом часткового складання покарань за сукупністю вироків.

В даному випадку, за переконанням суду, покарання у виді позбавлення волі, передбаченого санкціями ч.4 ст.185 та ч.4 ст.186 КК України, повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого, які створять у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Водночас, вирішуючи питання про необхідність реального відбування обвинуваченим покарання у виді позбавлення волі за вчинені злочини, судом враховується, що статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

При цьому, суд також враховує правову позицію Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, висловлену у Постанові від 28.05.2020року (справа №753/13972/17; провадження №51-986км20), згідно якої, Верховний Суд зазначив, що законодавцем саме суду надано дискреційні повноваження щодо визначення виду та міри покарання за вчинення того чи іншого злочину.

Крім того, приймаючи таке рішення, суд серед іншого враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 №15-рп/2004 у справі №1-33/2004.

Вимога додержуватись справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена і в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 (прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року), статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод 1950.

Долю речових доказів, суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.369-371, 373-374 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним:

- у скоєнні злочину передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Відповідно до ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань за даним вироком та вироком Приморського районного суду м. Одеси від 26.04.2023р., визначити покарання ОСОБА_5 у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць;

-у скоєні злочину передбаченого ч.4 ст.186 КК України у виді позбавлення волі на строк 7 років. Відповідно зі ст.71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Приморського районного суду м. Одеси від 26.04.2023р., остаточне покарання ОСОБА_5 визначити у виді позбавлення волі на строк 7 років 1 місяць.

Запобіжний захід до набрання вироку законної сили відносно ОСОБА_5 залишити колишній -тримання під вартою. Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту його фактичного затримання - з 14 липня 2023 року.

Речові докази: сумку, барсетку, грошові кошти у розмірі 1065гривень, окуляри, мобільний телефон із сім-картою «Київстар», паспорт, пенсійне посвідчення, квитанції, банківську картку - вважати повернутими за належністю ОСОБА_8 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження та подання апеляції через Суворовський районний суд м. Одеси до Судової палати по кримінальних справах Одеського апеляційного суду, протягом 30 днів з дня проголошення.

Копії вироку вручити під розписку учасникам судового засідання, а також надати іншим заінтересованим особам.

Суддя ОСОБА_1