ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у письмовому провадженні в приміщенні апеляційного суду в м. Полтава матеріали за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 13 листопада 2023 року,-

В С Т А Н О В И Л А :

Зміст оскарженого судового рішення

Ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 13 листопада 2023 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність посадових осіб ГУНП в Полтавській області яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР за заявою від 29 жовтня 2023 року.

В обґрунтування прийнятого рішення слідчий суддя вказав, що заява ОСОБА_6 про злочин від 29 жовтня 2023 року (реєстраційний номер № ФИ-16331558) не містить будь-яких достатніх та конкретних обставин, які б вказували на наявність ознак вчинення кримінального правопорушення, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність бездіяльності з боку уповноважених службових осіб ГУНП в Полтавській області.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погодившись з вказаним рішенням слідчого судді, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати, його скаргу задовольнити.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що рішення слідчого судді незаконне та необґрунтоване, суперечить сталій практиці Європейського суду з прав людини, а тому підлягає скасуванню.

Позиція учасників судового провадження.

У судове засідання учасники судового провадження не з`явилися, а саме апелянт попередньо в апеляційній скарзі просив розглянути справу без його участі, прокурор надав суду заяву про розгляд справи без його участі, а тому суд апеляційної інстанції вважає за можливе ухвалити судове рішення в порядку письмового провадження.

Мотиви апеляційного суду

Пунктом 1 частини 1 статті 303 КПК України встановлено, що на досудовому провадженні може бути оскаржена, в тому числі, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Згідно з ч.1 ст.214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування.

Тобто, до ЄРДР вносяться не будь-які заяви, які надходять до органів досудового розслідування, а лише відомості про кримінальне правопорушення, коли такі відомості викладені особою в заяві чи повідомленні про кримінальне правопорушення.

Внесення відомостей до ЄРДР врегульовано Положенням про порядок ведення ЄРДР (затверджене наказом Генеральної прокуратури України від 06 квітня 2016 №139). Згідно з п.1 глави 2 розділу 1 цього Положення, до реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що узгоджується з вимогами п.4,5 ч.5 ст. 214 КПК України.

Відповідно до висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Згідно ч.4 ст.214 КПК України слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

За змістом п. 4 ч. 5 ст.214 КПК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань, зокрема, має бути внесено короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела. При цьому, об`єктивними даними, які можуть свідчити про наявність ознак злочину є відомості, що підтверджують реальність конкретної події кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення).

Згідно ч.1 ст.11 КК України кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Як вбачається з матеріалів провадження, скаржник 29 жовтня 2023 року через Урядовий контактний центр (Гаряча лінія Уряду) він направив до ГУНП в Полтавській області заяву про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 364 і 367 КК України, однак, станом на 01 листопада 2023 року відомості за його заявою до ЄРДР не внесені.

ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді зі скаргою в якій просив визнати протиправною бездіяльність посадових осіб ГУНП в Полтавській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та зобов`язати службових осіб ГУНП в Полтавській області внести відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ст. ст. 364 і 367 КК України до ЄРДР за його заявою від 29 жовтня 2023 року (реєстраційний номер ФИ-16331558) і розпочати досудове розслідування.

При цьому, основним критерієм, що дає змогу вважати заяву про злочин такою, що підлягає внесенню до ЄРДР, є наявність в ній об`єктивних даних, які дійсно свідчать про вчинення кримінального правопорушення. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.

Слідчий суддя дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні скарги та в обґрунтування прийнятого рішення зазначив таке.

Як вбачається з матеріалів скарги, ОСОБА_6 звернувся із заявою відповідно до змісту якої вироком Полтавського районного суду Полтавської області від 20 вересня 2023 року у справі № 545/3264/20 ОСОБА_7 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1 і 2 ст. 190 КК України на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, закривши кримінальне провадження в цій частині. За ч. 4 ст. 190 КК України ОСОБА_7 визнано невинним та виправдано за недоведеністю, що в його діянні є склад кримінального правопорушення. В свою чергу, 07 грудня 2016 року Полтавським ВП Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_6 було надано довідку та визнано потерпілою стороною із завданням матеріальних збитків сім`ї ОСОБА_8 на загальну суму 10500 доларів США. На вказані кошти ОСОБА_7 придбав 300 Біткоїнів, що, як слідує з пояснень заявника, зафіксовано слідчим СУ ГУНП в Полтавській області під час допиту останнього, але цей факт був проігнорований та 300 Біткоїнів, придбані за грошові кошти сім`ї ОСОБА_8 , станом на 29 жовтня 2023 року не повернуті та їх місцезнаходження не встановлено, чим завдано матеріального збитку на суму понад 299099100 грн. Вважав, що ОСОБА_7 уник кримінальної відповідальності завдяки системній бездіяльності працівників поліції, прокуратури та суду, а тому за вказаним фактом просив внести відомості до ЄРДР за ст. ст. 364 і 367 КК України.

На переконання слідчого судді, з наведеного тексту не вбачається відомостей, які б могли свідчити про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. 364 КК України (зловживання владою або службовим становищем, тобто умисне, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самої себе чи іншої фізичної або юридичної особи використання службовою особою влади чи службового становища всупереч інтересам служби, якщо воно завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб), ст. 367 КК України (службова недбалість, тобто невиконання або неналежне виконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам або інтересам окремих юридичних осіб), на які вказує заявник, а також складу будь-якого іншого кримінального правопорушення, передбаченого нормами КК України.

Заява ОСОБА_6 за своїм змістом не є чіткою та однозначною і не містить вказівки на подію та склад кримінального правопорушення, а включає в себе виключно власне узагальнене міркування останнього, яке по суті є його суб`єктивним припущенням, щодо сприяння шляхом «системної бездіяльності працівників поліції, прокуратури і суду в уникненні кримінальної відповідальності ОСОБА_7 », без викладення на підтвердження цього судження будь-яких конкретних обставин вчинення кримінального правопорушення, а тому відсутні підстави для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань у порядку ст. 214 КПК України.

З таким висновком погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

Заявниками наводяться виключно власні міркування та припущення щодо можливих протиправних дій, що не підтверджується достатніми об`єктивними даними, а тому зазначене не може слугувати підставою для ініціювання кримінального провадження та проведення досудового розслідування.

Із змісту заяви та апеляційної скарги фактично вбачається незгода ОСОБА_9 з неповнотою проведення досудового розслідування кримінального провадження № 0001109 та з процесуальними рішенням суду, що не може бути достатньою підставою для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань у порядку ст. 214 КПК України.

Також необхідно зазначити, що, всупереч доводам апелянта, зміст ч.1 ст.214 КПК України не передбачає обов`язку слідчого, дізнавача чи прокурора вносити до ЄРДР всі прийняті та зареєстровані ними заяви, зокрема ті, що не містять у собі відомостей про склад кримінального правопорушення, передбаченого діючим КК України.

Враховуючи викладене, слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність посадових осіб ГУНП в Полтавській області яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР за заявою від 29 жовтня 2023 року. Дане рішення прийнято у відповідності до вимог КПК України, є законним, обґрунтованим та вмотивованим.

З огляду на викладене, підстав для скасування ухвали слідчого судді колегія суддів не вбачає, в зв`язку з чим апеляційна скарга ОСОБА_10 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 409, 422 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 13 листопада 2023 року без змін.

Ухвала є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає.

С У Д Д І :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4