Справа № 298/1829/23
Номер провадження 1-кп/298/142/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2023 року смт. Великий Березний

Великоберезнянський районний суд Закарпатської області в складі

Головуючого-судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі: прокурора ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, в залі судових засідань, в смт. Великий Березний, кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000261 по обвинуваченню:

ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сєверодвінськ Архангельської області рф, фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , з неповною середньою освітою, неодруженого, без утриманців, Українця, громадянина України, раніше не судимий,

- у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 246 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до обвинувального акту, встановлено що згідно ст.13 Конституції України, земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Кожний громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до закону.

Статтею 66 Конституції України встановлено, що кожний зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки.

Згідно ч.ч. 1-3 ст.1 Лісового кодексу України, ліс - тип природних комплексів (екосистема), у якому поєднуються переважно деревна та чагарникова рослинність з відповідними ґрунтами, трав`яною рослинністю, тваринним світом, мікроорганізмами та іншими природними компонентами, що взаємопов`язані у своєму розвитку, впливають один на одного і на навколишнє природне середовище.

Ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місце розташуванням виконують переважно водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах.

Усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави.

Згідно ч.1 ст.4 Лісового кодексу України, до лісового фонду України належать усі ліси на території України незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, у тому числі лісові ділянки, захисні насадження лінійного типу площею не менше 0,1 гектара, інші лісовкриті землі.

Відповідно до ч.1 ст.7 Лісового кодексу України, ліси, які знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності Українського народу.

У відповідності до ст.65 Лісового кодексу України, використання лісових ресурсів може здійснюватися в порядку загального і спеціального використання.

Згідно п.1 ч.1, ч.3 ст.67 Лісового кодексу України, у порядку спеціального використання може здійснюватися такий вид використання лісових ресурсів, як заготівля деревини. Спеціальне використання лісових ресурсів здійснюється в межах лісових ділянок, виділених для цієї мети.

Частинами 1-5 ст.69 Лісового кодексу України визначено, що спеціальне використання лісових ресурсів на виділеній лісовій ділянці проводиться за спеціальним дозволом - лісорубний квиток або лісовий квиток, що видається безоплатно. Спеціальний дозвіл на заготівлю деревини в порядку рубок головного користування видається органом виконавчої влади з питань лісового господарства Автономної Республіки Крим, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства. Спеціальний дозвіл на інші види спеціального використання лісових ресурсів видається власниками лісів або постійними лісокористувачами. На виділених лісових ділянках можуть використовуватися лише ті лісові ресурси і лише для цілей, що передбачені виданим спеціальним дозволом.

Умови і механізм видачі лісорубного або лісового квитка як спеціального дозволу на використання лісових ресурсів визначено Порядком видачі спеціальних дозволів на використання лісових ресурсів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 761 від 23.05.2007.

Згідно ч.1, п.1 ч.2 ст.105 Лісового кодексу України, порушення лісового законодавства тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність відповідно до закону. Відповідальність за порушення лісового законодавства, зокрема, несуть особи, винні у незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників.

Частиною 1 ст.40 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» передбачено, що використання природних ресурсів громадянами, підприємствами, установами та організаціями здійснюється з додержанням обов`язкових екологічних вимог: раціонального і економного використання природних ресурсів на основі широкого застосування новітніх технологій; здійснення заходів щодо запобігання псуванню, забрудненню, виснаженню природних ресурсів, негативному впливу на стан навколишнього природного середовища; здійснення заходів щодо відтворення відновлюваних природних ресурсів; застосування біологічних, хімічних та інших методів поліпшення якості природних ресурсів, які забезпечують охорону навколишнього природного середовища і безпеку здоров`я населення; збереження територій та об`єктів природно-заповідного фонду, а також інших територій, що підлягають особливій охороні; здійснення господарської та іншої діяльності без порушення екологічних прав інших осіб; здійснення заходів щодо збереження і невиснажливого використання біологічного різноманіття під час провадження діяльності, пов`язаної з поводженням з генетично модифікованими організмами.

Разом з тим, не зважаючи та в порушення вимог вказаних нормативно-правових актів, які визначають порядок проведення рубок на території України, а також зобов`язують кожного громадянина дотримуватись лісового господарства та екологічних вимог, ОСОБА_5 , не маючи на те визначених законом підстав, вчинив кримінальне правопорушення, у вигляді незаконної порубки дерев у лісових насадженнях, що заподіяло істотну шкоду, за наступних обставин.

Так, в середині липня 2023 року (більш точний час в ході досудового розслідування встановити не вдалося), під час перебування по місцю проживання, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в ОСОБА_5 виник злочинний корисливий умисел на незаконну порубку дерев в лісовому масиві, який знаходиться поблизу с. Завосина Ужгородського району Закарпатської області, з метою подальшого розпилювання їх на дрова та використання для власних потреб.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконну порубку дерев, близько 10 год. 00 хв. 21.07.2023 ОСОБА_5 , взявши з собою бензопилу «STIHL MS 441», направився до земельної ділянки вкритої лісовими насадженнями, яка знаходиться за координатами - 48.850213 пн. ш., 22.423020 сх. д., поблизу с. Завосина Ужгородського району Закарпатської області.

В подальшому, ОСОБА_5 , діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, керуючись корисливим мотивом та з метою особистого збагачення, порушуючи встановлений порядок охорони, раціонального використання та відтворення лісу, незаконно без спеціального дозволу, який посвідчується відповідним документом, виданим уповноваженим органом, у період близько з 10 год. 00 хв. до близько 16 год. 50 хв. 21.07.2023, перебуваючи за географічними координатами - 48.850213 пн. ш., 22.423020 сх. д., що знаходиться поблизу с. Завосина Ужгородського району Закарпатської області, шляхом повного відокремлення стовбура дерева від кореня до ступеня припинення росту у спосіб спилювання, за допомогою бензопили «STIHL MS 441», здійснив незаконну порубку 13-ти сироростучих дерев, із яких: 8 дерев породи «Вільха» (з діаметрами пнів у корі біля шийки кореня -10 см., 11 см., 28 см., 13 см., 22 см., 12 см., 16 см., 12 см., 16 см., 12 см., 12 см.), 1 дерево породи «Клен» (з діаметром пня у корі біля шийки кореня - 25 см.) та 3 дерева породи «Граб» (з діаметрами пнів у корі біля шийки кореня - 21 см., 28 см., 20 см.).

Внаслідок зазначеного протиправного діяння ОСОБА_5 , а саме незаконної порубки ним 13-ти сироростучих дерев порід «Вільха», «Клен» та «Граб», навколишньому природному середовищу, в частині забезпечення ефективної охорони, належного захисту, раціонального використання та відтворення лісів, заподіяно майнову шкоду на загальну суму 27 803,08 гривень, яка відповідно до примітки до ст. 246 КК України, є істотною шкодою.

Дії ОСОБА_5 , вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 246 КК України - тобто незаконна порубка дерев у інших лісових насадженнях, що заподіяла істотну шкоду.

В ході підготовчого судового розгляду кримінального провадження, обвинувачений та прокурор повідомили суд про досягнуту між ними угоду про визнання винуватості від 29 вересня 2023 року, згідно якої сторони угоди підтвердили формулювання обвинувачення.

В підготовчому судовому засіданні прокурор підтримав угоду, яка укладена між прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 , складеної в присутності захисника адвоката ОСОБА_4 , про визнання винуватості від 29 вересня 2023 року, згідно якої сторони дійшли згоди щодо визнання винуватості, правової кваліфікації дій обвинуваченого ч.1 ст.246 КК України у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян. Вважає, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги та правила КПК України та КК України, просила угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.

Під час підготовчого судового засідання ОСОБА_5 , свою вину визнав у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.246 КК України, та надав суду згоду на затвердження угоди про визнання винуватості, вказавши, що він повністю розуміє свої права та характер обвинувачення за ч.1 ст.246 КК України, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди, а також наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбаченіст.473 КПК України, які йому роз`яснені судом. Крім цього, обвинувачений вказував, що вказана угода про визнання його винуватості укладена ним з прокурором добровільно без застосування будь-якого насильства, примусу та погроз. Також обвинувачений зрозумів роз`яснені судом права, передбачені п.1 ч.4 ст.474 КПК України.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні просила угоду затвердити.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду.

Відповідно ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Обмеження, які виключають можливість укладення угоди про визнання винуватості, відсутні.

Згідно ч.1, ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається.

Укладення угоди ініційовано одночасно з боку прокурора та підозрюваного, міра покарання, погоджена сторонами угоди, відповідає санкції ч.1 ст.246КК України.

Перевіривши угоду на відповідність нормам кримінального процесуального та кримінального законодавства, суд дійшов висновку, що укладена між прокурором та підозрюваним угода не суперечить вимогам ст. 472 КПК України, оскільки містить всі необхідні реквізити, а її умови щодо визначення міри покарання узгоджується із принципами призначення покарань та не перевищує міри покарання, визначені санкцією ч.1 ст.246КК України.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п.1-4 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Відповідно до ч.1 ст.475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 , згідно ст.66 КК України є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставини, які б могли обтяжувати покарання ОСОБА_5 згідно ст.67 КК України, не встановлено.

Підстав для відмови в затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачених ч.7 ст.474 КПК України, не встановлено.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_5 , і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Цивільний позов не заявлявся.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. Тому з ОСОБА_5 слід стягнути на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи, що підтверджуються розрахунком її вартості, зокрема, витрати на проведення судової інженерно-екологічної експертизи від 14 вересня 2023 року №СЕ-19/120-23/9342-ФХЕД в сумі 3 824,00 гривень.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.

Керуючись ст. ст. 100, 314 ч.3 п.1, 469, 474, 475 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду від 29 вересня 2023 року про визнання винуватості, яка укладена між прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_6 та обвинуваченим у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000261 від 24 липня 2023 року, щодо обвинувачення ОСОБА_5 , за ч.1 ст.246 КК України.

ОСОБА_5 , визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.246 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Запобіжний захід не обирався.

Судові витрати, понесені у зв`язку із проведенням судової інженерно-екологічної експертизи від 14 вересня 2023 року №СЕ-19/120-23/9342-ФХЕД в сумі 3 824 (три тисячі вісімсот двадцять чотири) гривень 00 копійок документально підтверджені стягнути з ОСОБА_5 на користь держави.

Речовий доказ:

- автомобіль «ГАЗ -66» без номерних знаків та бензопилу «STIHL MS 441», які передано під розписку на відповідальне зберігання володільцю ОСОБА_7 , залишити законному володільцю;

-2,3 куб.м. дров повернути власнику лісу.

Роз`яснити, що відповідно до ст.476 КПК України у разі невиконання угоди про визнання винуватості, прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Вирок може бути оскаржений до Закарпатського апеляційного шляхом подачі апеляційної скарги через Великоберезнянський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим, прокурору.

Головуючий ОСОБА_1