Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/579/23 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.11.2023 року. колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 25 жовтня 2023 року, якою відмовлено у відкритті провадження за скаргою адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 про визнання затримання незаконним.

В С Т А Н О В И Л А:

23.10.2023 року адвокат ОСОБА_7 звернувся в інтересах ОСОБА_8 до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області із скаргою про визнання затримання незаконним, в якій заявник просив суд: визнати незаконним затримання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке відбулось 24.10.2023 року на підставі протоколу затримання особи; забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження особи ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів завдання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 тілесних ушкоджень під час затримання; негайно звільнити з-під варти ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в залі суду.

Ухвалою слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 25 жовтня 2023 року відмовлено у відкритті провадження за скаргою адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 про визнання затримання незаконним.

Мотивуючи дану ухвалу, слідчий суддя зазначив, що вимоги скаржника про визнання затримання незаконним не може бути предметом оскарження в порядку, передбаченому ст. 303 КПК України.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 просив скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою призначити у суді першої інстанції новий розгляд скарги.

Свої вимоги обґрунтував тим, що захисником скаргу про визнання незаконним затримання ОСОБА_8 було подано не у порядку, передбаченому ст. 303 КПК України, а у порядку передбаченому ст. 206 КПК України. Вказує, що слідчий суддя не дослідила зміст скарги про незаконне затримання ОСОБА_8 , внаслідок чого суд першої інстанції в ухвалі зробив висновки, які не відповідають фактичним обставинам справи.

Заслухавши доповідача, захисника адвоката ОСОБА_7 , який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, прокурора яка заперечувала проти поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали клопотання, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, за таких підстав.

Частина 1 ст. 24 КПК України встановлює, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Відповідно до підпункту «с» пункту 1статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і, зокрема, в таких випадках, як законний арешт або затримання особи, здійснені з метою припровадження її до встановленого законом компетентного органу на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо є розумні підстави вважати за необхідне запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Ст.ст. 29, 55 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом. У разі нагальної необхідності запобігти злочинові чи його перепинити уповноважені на те законом органи можуть застосувати тримання особи під вартою як тимчасовий запобіжний захід, обґрунтованість якого протягом сімдесяти двох годин має бути перевірена судом. Затримана особа негайно звільняється, якщо протягом сімдесяти двох годин з моменту затримання їй не вручено вмотивованого рішення суду про тримання під вартою.

Згідно з п. 4 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожний, кого позбавлено свободи внаслідок арешту або тримання під вартою, має право ініціювати провадження, в ході якого суд без зволікань встановлює законність затримання і приймає рішення про звільнення, якщо затримання є незаконним.

Відповідно до ст. 42 КПК України підозрюваний має право вимагати перевірки обґрунтованості його затримання.

Ч. 1 ст. 208 КПК України передбачено, що уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі, лише у випадках: 1) якщо цю особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення; 2) якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин; 3) якщо є обґрунтовані підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого корупційного злочину, віднесеного законом до підслідності Національного антикорупційного бюро України; 4) якщо є обґрунтовані підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні злочину, передбаченого статтями 255, 255-1, 255-2 Кримінального кодексу України.

Незважаючи на короткочасність затримання, за характером обмежень прав і свобод воно є одним з найбільш суворих запобіжних заходів, оскільки його застосування безпосередньо пов`язане з обмеженням права людини на свободу та особисту недоторканність.

Відповідно до ч.2 ст.206 КПК України якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

Як вбачається з матеріалів скарги захисник адвокат ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 , звернувся в порядку ст. 206 КПК України із скаргою про визнання затримання незаконним, в якій заявник просив суд: визнати незаконним затримання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке відбулось 24.10.2023 року на підставі протоколу затримання особи; забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження особи ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів завдання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 тілесних ушкоджень під час затримання; негайно звільнити з-під варти ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в залі суду.

Висновок слідчого судді про те, що вимоги скаржника про визнання затримання незаконним не може бути предметом оскарження в порядку, передбаченому ст.303 КПК України, є передчасним, оскільки в даному випадку адвокат звернувся зі скаргою в порядку ст.206 КПК України.

Доступ до правосуддя є одним із основоположних принципів верховенства права, гарантованим Конституцією України (ст. 55 ч. 2, ст. 129 ч. 2 п. 8 Конституції України, ст. 7, ст. 9 ч. 6, ст. 24 КПК України).

Також, стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на справедливий суд, що включає також право на розгляд справи. Право на розгляд справи означає право особи звернутися за захистом до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом. Обов`язковою умовою дотримання цього права є те, що особі має бути забезпечена можливість реалізації зазначених прав без будь-яких обмежень, перешкод чи ускладнень. Можливість людини без перепон одержати судовий захист є головним змістовним аспектом поняття доступу до правосуддя.

Хоча національний суд має певну свобод розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" п. 36).

На підставі викладеного, колегія суддів доходить до висновку, що апеляційна скарга захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді скасуванню, з призначенням по скарзі адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 нового судового розгляду скарги по суті в порядку передбаченому ст.206 КПК України.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 309, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 25 жовтня 2023 року, якою відмовлено у відкритті провадження за скаргою адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 про визнання затримання незаконним скасувати, призначити новий судовий розгляд скарги захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 у тому ж суді першої інстанції по суті.

Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

(підписи)