Справа № 357/1124/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.10.2023 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, кримінальне провадження №0000811, внесеному до ЄРДР 20.03.2019 року, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Черниця, Бродівського району, Львівської області, громадянина України, із повною вищою освітою, працюючого оббивальником меблів у ТОВ «ХЙОРТ КНУДСЕН Україна», одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 190 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

представник потерпілого ОСОБА_5 ,

захисник ОСОБА_6 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

У С Т А Н О В И В:

У невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, у Особи ОСОБА_7 (відомості про особу неповні відповідно до презумпції невинуватості), досудове розслідування щодо якого здійснюється у іншому кримінальному провадженні, виник злочинний умисел направлений на незаконне набуття права приватної власності на нерухоме майно, шляхом його незаконної реєстрації, а саме: нежитлові приміщення, розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 346,4 м.кв., які перебувають на балансі та праві оперативного управління Комунального закладу Київської обласної ради «Навчально-курсовий комбінат» (, адреса: Київська область, м. Буча, вул. Енергетиків, 12) і належать на праві власності територіальній громаді сіл, селищ, міст Київської області в особі Київської обласної ради ().

З метою реалізації свого злочинного наміру, Особою ОСОБА_7 (відомості про особу неповні відповідно до презумпції невинуватості), досудове розслідування щодо якого здійснюється у іншому кримінальному провадженні, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, отримано від невстановленої досудовим розслідуванням особи (обставини вказаного факту досліджуються в ході проведення досудового розслідування в окремому кримінальному провадженні) наступні документи на ім`я ОСОБА_8 : довідку, видану ТОВ «Да Вінчі Групп» (, адреса: м. Київ, вул. Ушинського, 40, оф. 226) без номеру та без дати її видання про проведення технічної інвентаризації нежитлової будівлі розташованої за адресою: АДРЕСА_2 та технічний паспорт на вказану нежитлову будівлю, виданого ТОВ «Да Вінчі Групп» 14.05.2018 року за №140518389, відомості в яких неправдиві та повністю не відповідають дійсності.

У подальшому Особа ОСОБА_7 (відомості про особу неповні відповідно до презумпції невинуватості), досудове розслідування щодо якого здійснюється у іншому кримінальному провадженні, достовірно знаючи про неправдивість відомостей, зазначених у вищевказаних документах та про відсутність у нього відповідних правовстановлюючих документів на нерухоме майно, передбачених ч.1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952- IV від 01.07.2004 (в редакції від 07.03.2018, чинній на дату вчинення злочину, далі - Закон), діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, усвідомлюючи неспроможність одноособово реалізувати свій злочинний намір вступив у злочинну змову із державним реєстратором комунального підприємства «Пшеничне» (, адреса: Київська область, Васильківський р-н, с. Пшеничне, вул. Лесі Українки, 1-а) ОСОБА_3 якому для реєстрації за ним права власності на нежитлові приміщення, розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 346,4 м.кв., надав підроблені документи: довідку, видану ТОВ «Да Вінчі Групп» (, адреса: м. Київ, вул. Ушинського, 40, оф. 226) без номеру та без дати її видання про проведення технічної інвентаризації нежитлової будівлі розташованої за адресою: АДРЕСА_2 та технічний паспорт на вказану нежитлову будівлю, виданого ТОВ «Да Вінчі Групп» 14.05.2018 року за №140518389.

25.05.2018 державний реєстратор ОСОБА_3 , діючи за попередньою змовою із Особою ОСОБА_7 (відомості про особу неповні відповідно до презумпції невинуватості), досудове розслідування щодо якого здійснюється у іншому кримінальному провадженні, на підставі отриманих від останнього підроблених документів та в порушення вимог Закону, а саме:

- ч. 3 ст. 10 Закону відповідно до якої державний реєстратор: встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення;

- ч. 4 ст. 18 Закону відповідно до якої, державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам;

- ч. 1 ст. 20 Закону відповідно до якої, заява на проведення реєстраційних дій та оригінали документів, необхідних для проведення таких дій, подаються заявником у паперовій або електронній формі у випадках, передбачених законодавством;

- ч. 1 ст. 24 Закону, відповідно до якої, у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо зокрема: подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом; подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження;

- ч. 1 ст. 27 Закону відповідно до якої, державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі відповідних правовстановлюючих документів;

використовуючи електронний ключ, виданий на ім`я державного реєстратора ОСОБА_3 , вчинив реєстраційну дію (індексний номер рішення 41290065) в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно реєстрацію права приватної власності на нерухоме майно нежитлові приміщення, розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_8 .

Таким чином, незаконними діями Особи ОСОБА_7 (відомості про особу неповні відповідно до презумпції невинуватості), досудове розслідування щодо якого здійснюється у іншому кримінальному провадженні, за пособництва ОСОБА_3 , спричинено вибуття нежитлових приміщень, розташованих за адресою: АДРЕСА_2 із власності територіальної громади сіл, селищ, міст Київської області в особі Київської обласної ради, та останній завдано матеріальної шкоди на суму 3 242 500 (три мільйони двісті сорок дві тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок, що на момент вчинення злочину у шістсот і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

ОСОБА_3 вчинив пособництво у придбанні права на майно шляхом обману (шахрайство), вчинене за попередньою змовою групою осіб, у особливо великих розмірах, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст.190 КК України.

В судовому засідання сторони надали до суду угоду про визнання винуватості, укладену 28.09.2023 року, відповідно до вимог ст. 472 КПК України, між прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, та обвинуваченим ОСОБА_3 , у присутності захисника адвоката ОСОБА_6 , яку сторони просили затвердити.

За умовами цієї угоди сторони, а саме прокурор ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_3 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 190 КК України та істотних для цього кримінального провадження обставин, обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст.190 КК України. Також сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке має понести ОСОБА_3 за вчинене кримінальне правопорушення за ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст.190 КК України 5 років позбавлення волі, без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України, узгоджено, ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

Прокурор в судовому засіданні вважав, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України. Підстави, передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України відсутні, та просив суд затвердити угоду і призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

Представник потерпілого ОСОБА_5 у судовому засіданні зазначив, що він підписував згоду на укладеня даної угоди, просив її затвердити.

Обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 190 КК України, визнав, підтвердив обставини вчинення ним кримінального правопорушення, погодився з встановленими обставинами. Зазначив, що на початку 2018 року, в січні місяці, працював державним реєстратором комунального підприємства «Пшеничне». Мав ключ, реєстрував нерухомість. В кінці травня 2018 року до нього звернувся ОСОБА_8 з проханням про реєстрацію приміщення. Він здійснив реєстрацію приміщення, при цьому документи не перевірив, так як довіряв ОСОБА_8 . У вчиненому розкаюється, стверджував, що такі дії більше не повторяться. Також просив затвердити угоду про визнання винуватості та призначити узгоджену міру покарання.

Захисник в судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості та призначити узгоджене покарання.

Вирішуючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості суд зазначає наступне.

Відповідно до правил статей 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, особливо тяжких злочинів, вчинених за попередньою змовою групою осіб, організованою групою чи злочинною організацією або терористичною групою за умови викриття підозрюваним, який не є організатором такої групи або організації, злочинних дій інших учасників групи чи інших, вчинених групою або організацією злочинів, якщо повідомлена інформація буде підтверджена доказами, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Суд встановив, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст.190 КК України, а саме у пособництві у придбанні права на майно шляхом обману (шахрайство), вчинене за попередньою змовою групою осіб, у особливо великих розмірах, яке, згідно зі ст. 12 КК України, є особливо тяжким злочином.

Також, в судовому засіданні встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 не є організатором групи, шляхом надання показань викриває інших учасників групи, які причетні до вчинення злочинних дій.

Шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому обвинуваченому ОСОБА_3 роз`яснено наслідки укладення угоди, а саме обмеження його права на оскарження вироку в апеляційному та касаційному порядку, відмова права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, допиту під час судового розгляду свідків обвинувачення, подачі клопотань про виклик свідків і надання доказів, що свідчать на його користь, крім того, йому роз`яснено наслідки невиконання угоди.

Суд переконався, що обвинувачений ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладання та затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України. Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України.

Умови угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим, її форма та зміст відповідають вимогам КПК та КК України, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін, угода укладена добровільно, при її затвердженні враховано відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також враховуючи, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, має постійне місце реєстрації та проживання, працює, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, фактичні підстави для визнання винуватості наявні.

Узгоджена міра покарання та звільнення від його відбування, відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених статтями 50, 65, 75 КК України.

При призначенні покарання, також враховуються вимоги ст. 77 КК України, відповідно до яких, у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням можуть бути призначені додаткові покарання у виді штрафу, позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю та позбавлення військового спеціального звання, рангу, чину або кваліфікаційного класу.

Таким чином, враховуючи вимоги ст. 77 КК України, у зв`язку зі звільненням особи від відбування основного покарання з випробуванням, на підставі ст. 75 КК Уктраїни, додаткове покарання, передбачене ч. 4 ст. 190 КК України у вигляді конфіскації майна, застосуванню не підлягає.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості і призначення обвинуваченому узгодженого сторонами покарання.

Установлено, що підстав для вирішення питань пов`язаних із запобіжним заходом відносно обвинуваченого немає з огляду на відсутність таких клопотань у учасників кримінального провадження та враховуючи, що відповідно до статей 22, 26 КПК України, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами, які є вільними у використанні своїх процесуальних прав.

Процесуальні витрати у справі слід стягнути з обвинуваченого на користь держави в розмірі 12288,30 грн.

Що стосується долі речових доказів, то вказане питання підлягає вирішенню судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується судовий розгляд кримінального провадження, відносно особи, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження.

Керуючись, ч. 2 ст. 373, 374, 474, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду від 28.09.2023 року про визнання винуватості, укладену між прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 у присутності захисника адвоката ОСОБА_6 .

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст.190 КК України та призначити узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 28.09.2023 року покарання за ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст.190 КК України 5 років позбавлення волі, без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановити іспитовий строк 2 роки.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили не застосовувати.

Стягнути з ОСОБА_3 , на користь держави, витрати за проведення експертизи №СЕ -19/111-21/6573-ПЧвід 16.02.2021 року у сумі 2288,30 грн. та оціночно-будівельної експертизи №1252/01-2022 від 10.01.2022 року у сумі 10000 грн.

Вирішення долі речових доказів підлягає вирішенню судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується судовий розгляд кримінального провадження, відносно особи, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_9