ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2024 року

м. Київ

справа № 750/6219/22

провадження № 51-3613 км 22

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

в режимі відеоконференції

засудженого ОСОБА_6 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_6 на вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 05 серпня 2021 року та ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 13 лютого 2023 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000552, за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Біла Чемерецького району Хмельницької області та жителя АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, востаннє вироком Новоград-Волинського міського суду Житомирської області від 27 грудня 2016 року за ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 70 КК України на 8 років позбавлення волі, звільненого 07 червня 2018 року з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами

першої та апеляційної інстанцій обставини

Вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 08 червня 2022 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України і призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 2 місяці.

Вирішено цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 , питання про процесуальні витрати та речові докази у провадженні.

Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 13 лютого 2023 року вирок суду першої інстанції залишено без зміни.

За обставин, встановлених судом та детально викладених у вироку, ОСОБА_6 визнано винуватим та засуджено за те, що він, 16 березня 2021 року, близько 10:00 год, за попередньою змовою з особою, відносно якої матеріали кримінального провадження виділені в окреме провадження, діючи повторно, спільно та злагоджено, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, шляхом зламу замка вхідних дверей, проникли до квартири ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_2 , звідки таємно викрали: грошові кошти в сумі 9000 доларів США, що в еквіваленті національної валюти України становить 248 790, 60 грн, 800 євро, що в еквіваленті національної валюти України становить 26 361, 84 грн, 25 фунтів стерлінгів, що в еквіваленті національної валюти України становить 961, 09 грн, гаманець - монетницю, вартість якого відповідно до висновку експерта №2680/2681/21-24 від 28.05.2021 становить 92, 50 грн, а всього викрали грошових коштів на загальну суму 276 206, 03 грн, чим спричинили потерпілій ОСОБА_8 майнову шкоду на вказану суму.

Вимоги касаційної скарги і доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить скасувати вирок суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції і кримінальне провадження закрити у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості ОСОБА_6 в суді і вичерпанням можливості їх отримання. Обґрунтовуючи скаргу, наводить доводи про невідповідність висновків суду викладеним у вироку фактичним обставинам кримінального провадження, неповноту судового розгляду, оспорює винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину та посилається на недопустимість деяких доказів. Вважає, що затримання ОСОБА_6 працівниками правоохоронних органів відбулося з порушенням вимог кримінального процесуального закону. Наводить інші доводи про наявність, на його думку, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону допущених під час досудового розслідування та судового розгляду справи. Зазначає, що апеляційний суд, всупереч вимогам ст. 419 КПК України, не перевірив належним чином всіх доводів апеляційної скарги сторони захисту про це та безпідставно залишив її без задоволення.

Під час касаційного розгляду засуджений ОСОБА_6 підтримав касаційну скаргу захисника та просив її задовольнити.

Позиції інших учасників судового провадження

Прокурор під час касаційного розгляду, посилаючись на безпідставність наведених у касаційній скарзі захисника доводів, просив залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без зміни.

Мотиви Суду

Відповідно до ч. 2 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Згідно зі ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК України, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Отже, касаційний суд не перевіряє вироки щодо неповноти та однобічності судового слідства, а також невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи.

Натомість, зазначене є предметом перевірки суду апеляційної інстанції.

Зі змісту касаційної скарги захисника ОСОБА_7 убачається, що він наводить доводи про неповноту судового розгляду, зазначає про невідповідність висновків суду викладених у вироку фактичним обставинам кримінального провадження, просить доказам по справі дати іншу оцінку, ніж її дали суди першої і апеляційної інстанцій, тоді як перевірка цих обставин до повноважень касаційного суду законом не віднесена.

Проте перевіркою матеріалів провадження встановлено, що висновки суду щодо доведеності винуватості засудженого ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, суд належним чином умотивував дослідженими під час судового розгляду доказами, які були оцінені відповідно до закону та в їх сукупності, правильно визнані судом достатніми та взаємозв`язаними для ухвалення обвинувального вироку щодо останнього.

В основу вироку суд обґрунтовано поклав показання самого ОСОБА_6 , який не визнав своєї вини та причетності до описуваної у вироку події і стверджував, що вилучені у нього кошти він взяв у борг для здійснення підприємницької діяльності, показання потерпілої ОСОБА_8 , свідків: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ; дані протоколу огляду місця події від 16 березня 2021 року з фототаблицею та планом схемою до нього, протоколу огляду місця події від 16 березня 2021 року, висновків експерта: № СЕ-19/125-21/2807-Д від 18 травня 2021 року, № СЕ-19/125-21/2803-ТР; дані довідки про доходи за 2019 - 2020 роки, довідки НБУ від 25 травня 2021 року, книги нарядів ЧВП ГУНА в Чернігівській області, протоколу перегляду відеозапису від 23 березня 2021 року з DVD-R диском з відеозаписом з камер спостереження, протоколу перегляду відеозапису від 17 березня 2021 року з DVD-R диском з відеозаписом з камер спостереження, протоколу огляду речей від 18 березня 2021 року, протоколу проведення слідчого експерименту від 12 травня 2021 року, а також інші докази, зміст яких детально відображено у вироку.

Дослідивши усі надані стороною обвинувачення докази, надавши кожному з них належну оцінку в аспекті ст. 94 КПК України на предмет належності, допустимості, достовірності та їх сукупності - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_6 поза розумним сумнівом у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України.

При цьому, ретельно перевіривши посилання сторони захисту на те, що вилучені у ОСОБА_6 кошти були отримані ним в борг під розписку для започаткування власного бізнесу та про його непричетність до таємного викрадення майна ОСОБА_8 , суд першої інстанції обґрунтовано мотивував свій висновок про безпідставність таких посилань.

Вирок відповідає вимогам статей 370, 373-374 КПК України, є законним, обґрунтованим і вмотивованим. У ньому наведено формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення, як того вимагає ч. 3 ст. 374 КПК України.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 та правильність юридичної оцінки його дій саме за ч. 3 ст. 185 КК України був предметом перевірки апеляційного суду і мотивовано визнаний таким, що відповідає доказам, зібраним у встановленому законом порядку, дослідженим у судовому засіданні, належно оціненим судом, і є обґрунтованим.

Апеляційний суд, перевіривши апеляційну скаргу сторони захисту, доводи якої, за своїм змістом, аналогічні тим, що наведені у касаційній скарзі захисника, в тому числі й щодо наявності, на думку захисника, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при затриманні ОСОБА_6 , про недопустимість доказів - протоколів проведення деяких слідчих дій, а також висновку експерта №СЕ-19/125-21/2807-Д від 18.05.2021, внаслідок не ознайомлення безпосередньо під підпис ОСОБА_6 з постановою прокурора про відібрання відбитків пальців, а також інших порушень, переглянув вирок суду першої інстанції та, з наведенням ґрунтовних мотивів, визнав їх безпідставними. Свій висновок апеляційний суд переконливо мотивував в ухвалі і вважати його необґрунтованим чи сумнівним підстав немає. При цьому, вказаний суд ретельно перевірив посилання захисника на неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду викладених у вироку фактичним обставинам кримінального провадження та, з наведенням обґрунтованих мотивів, правильно визнав їх безпідставними.

Як убачається зі справи, перевіркою матеріалів кримінального провадження апеляційний суд вірно встановив, що під час розгляду даного кримінального провадження в суді першої інстанції дотримано вимоги кримінального процесуального закону, спрямовані на встановлення об`єктивної істини у справі, а його висновки про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, за які його засуджено, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджуються наявними в матеріалах справи та викладеними у вироку доказами, які судом всебічно і повно досліджені та правильно і об`єктивно оцінені в їх сукупності та взаємозв`язку.

Колегія суддів вважає, що постановлена за результатами апеляційного розгляду ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України і погоджується з наведеними у ній висновками про законність та обґрунтованість вироку суду першої інстанції.

Призначене ОСОБА_6 покарання є справедливим, необхідним й достатнім для його виправлення і попередження вчинення нових злочинів, таким, що відповідає вимогам ст. 65 КК України.

Неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, таких порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б істотними та підставами, передбаченими ст. 438 КПК України, для зміни чи скасування оскаржуваних судових рішень у цій справі не встановлено, а тому в задоволенні касаційних вимог захисника слід відмовити.

Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК України, Суд

ухвалив:

Вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 05 серпня 2021 року та ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 13 лютого 2023 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_6 - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3