Кропивницький апеляційний суд
Провадження № 11-кп/4809/151/24 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_1
Категорія ст.187 КК України Доповідач у ІІ інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.02.2024 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника: ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у м. Кропивницькому кримінальне провадження № 0001861 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 на вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 30 листопада 2023 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка міста Новомиргород Кіровоградської області, українка, громадянка України, з повною загальною середньою освітою, працюючої касиром консультантом магазину ТОВ «Стиль», неодружена, зареєстрована по АДРЕСА_1 , проживаюча по АДРЕСА_2 , раніше судима:

- 30.06.2017 року Новомиргородським районним судом Кіровоградської області за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 190 КК України, із застосуванням ст. 70 КК України, до 4 років позбавлення волі, зі звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки;

- 16.12.2020 року Новомиргородським районним судом Кіровоградської області за ч. 2 ст. 125 КК України, із застосуванням ст. 71 КК України, до 4 років та 30 днів позбавлення волі;

- 18.01.2021 року Новомиргородським районним судом Кіровоградської області за ч. 1 ст. 125 КК України, із застосуванням ст. 71 КК України, до 4 років та 55 днів позбавлення волі;

- 14.04.2021 року Новомиргородським районним судом Кіровоградської області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190 КК України, із застосуванням ч. 1, ч. 4 ст. 70, ч. 5 ст. 72 КК України, до 4 років та 3 місяців позбавлення волі; 09.03.2023 року звільнена з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання;

засуджена за ч. 4 ст. 185КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років та за ч. 4 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років, з конфіскацією належного їй на праві власності майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_8 за сукупністю кримінальних правопорушень остаточне покарання у виді 8 років позбавлення волі, з конфіскацією належного їй на праві власності майна.

Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили залишено той же тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 обчислюється з 15.07.2023 року.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів у розмірі 2868 гривень.

Скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 25.07.2023 року на жіночу футболку білого кольору з сірими візерунками, розміру «L» з нашаруванням РБК.

Скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 25.07.2023 року на куртку синього кольору, розміру «S» та грошові кошти в сумі 7070 грн.

Цим же вироком вирішено питання про речові докази у кримінальному провадженні.

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно вироку суду ОСОБА_8 вчинила таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, поєднану з проникненням у житло, в умовах воєнного стану, а також напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений в умовах воєнного стану, за наступних обставин.

09.06.2023 року, о 22-06 годині, під час дії воєнного стану на території України, згідно указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 254/2023 від 01.05.2023 року, затвердженого Законом України від 02.05.2023 року № 3057-ІХ, ОСОБА_8 , маючи умисел на викрадення чужого майна, прибула до домоволодіння АДРЕСА_3 , в якому проживає ОСОБА_9 . Реалізовуючи свій злочинний намір, ОСОБА_8 , впевнившись, що за нею ніхто не спостерігає, діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих спонукань, знаючи код замка, встановленого на воротах, натиснувши комбінацію «38», проникла на територію зазначеного домоволодіння. В подальшому, ОСОБА_8 через незачинені двері проникла до приміщення будинку, звідки таємно викрала кросівки жіночі, білого кольору, 41 розміру, вартістю 612 гривень 50 копійок, які належали ОСОБА_9 . Після цього ОСОБА_8 з місця скоєння кримінального правопорушення зникла, а викраденим майном розпорядилась на власний розсуд, чим завдала потерпілій ОСОБА_9 матеріальної шкоди на вищевказану суму.

Крім того, 14.07.2023 року, близько 23-00 години, ОСОБА_8 , під час дії воєнного стану на території України, згідно указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 254/2023 від 01.05.2023 року, затвердженого Законом України від 02.05.2023 року № 3057-ІХ, проходила повз багатоповерховий будинок АДРЕСА_4 , де помітила ОСОБА_10 , яка сиділа на лавочці поряд з будинком та розмовляла по телефону. В цей час у ОСОБА_8 винник умисел, спрямований на здійснення нападу з метою заволодіння майном ОСОБА_10 , з погрозою застосування насильства, небезпечного для її життя чи здоров`я.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих спонукань, ОСОБА_8 підійшла до потерпілої ОСОБА_10 та попросила в неї цигарку, на що остання відмовила та попрямувала до вхідних дверей під`їзду № 1 будинку АДРЕСА_4 . На це ОСОБА_8 пішла за потерпілою ОСОБА_10 та, діставши з кишені наявний при ній ніж, приставила його в ділянку живота потерпілої і сказала: «Зараз заріжу». Після цього, утримуючи в правій руці ніж, ОСОБА_8 почала замахуватись на потерпілу, вимагаючи віддати цінні речі, чим висловила погрозу насильством, яке є небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу.

В подальшому ОСОБА_8 взяла ОСОБА_10 за волосся та тримаючи її таким чином почала однією рукою наносити їй численні удари по обличчю та тілу, внаслідок чого остання отримала тілесні ушкодження у вигляді синців на нижній повіці лівого ока та в ділянці лівої сідниці, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 624 від 17.07.2023 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. В цей же час ОСОБА_8 іншою рукою вирвала з рук потерпілої належний їй мобільний телефон марки «Хіаоmі Redmi 6 3/32 GB Black», вартістю 1674 гривні.

Після чого ОСОБА_8 зникла з місця вчинення кримінального правопорушення, натомість ОСОБА_10 , наздогнавши останню, попрохала віддати належний їй телефон. В цей час ОСОБА_8 , продовжуючи діяти з єдиним умислом, направленим на заволодіння чужим майном, шляхом ривка вирвала з рук ОСОБА_10 належну їй жіночу сумку чорного кольору, в якій знаходилось майно потерпілої, а саме: гаманець жіночий, вартістю 25 доларів США, що в перерахунок на національну валюту складає 914 гривень, в якому знаходились грошові кошти в сумі 200 доларів США, що в перерахунок на національну валюту складає 7313 гривень 72 копійки, та грошові кошти в сумі 7710 гривень. Після цього ОСОБА_8 з місця скоєння кримінального правопорушення зникла, а викраденим майном розпорядилась на власний розсуд, чим завдала потерпілій ОСОБА_10 матеріальної шкоди на загальну суму 17611 гривень 72 копійки.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 просить змінити вирок районного суду в частині правової кваліфікації кримінального правопорушення із застосуванням ч. 4 ст. 186 КК України.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_10 не давала свідчення про те, що в обвинуваченої ОСОБА_8 в руках був ніж. Вона пояснила, що було темно не було освітлення.

Показання свідка ОСОБА_11 , частково не відповідають показанням, які виклав суд в своєму вироку, оскільки свідок ОСОБА_11 засвідчив, що між обвинуваченою ОСОБА_8 та потерпілою ОСОБА_10 виникла скандальна ситуація яка переросла в бійку за цигарки. На наступний день він вирушив додому до ОСОБА_12 , оскільки напередодні залишив в нього свій і рюкзак. Забравши вказаний рюкзак та прийшовши додому, він виявив, що всередині нього лежав пакет, в якому містилось лезо ножа довжиною близько 15-20 см, окуляри та відірвана і ручка від сумки. Як дані речі попали в його рюкзак йому невідомо.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_12 , пояснив, що 14.07.2023 року, у вечірній час, він перебував в мікрорайоні «Ковалівка» в місті Кропивницькому, де зустрів свою знайому ОСОБА_13 , яка має вади мови та слуху. В ході спілкування вона передала йому мобільний телефон чорного кольору, кухонний ніж, довжиною близько 30 см. з білою пластмасовою ручкою, відірвану ручку від жіночої сумки та пояснила, що вказані предмети вона забрала з місця вчинення бійки, свідком якої вона була. Після цього, вони пішли до нього додому та домовились, що вказані речі він на наступний день передасть працівникам поліції. Наступного дня до нього додому приїхали працівники поліції, на що він взяв мобільний телефон, який надала йому ОСОБА_13 , та разом з ними поїхав до відділу поліції, задля того, щоб віддати вказаний мобільний телефон. При цьому, інші речі, які йому надала ОСОБА_13 , він працівникам поліції не надав, оскільки не знайшов їх вдома, та не пам`ятав в кого вони залишились у нього, чи в ОСОБА_13 . В подальшому, йому зателефонував хлопець ОСОБА_8 - ОСОБА_14 , який повідомив йому, що хоче і забрати речі, які йому надала ОСОБА_13 та які знаходяться у нього вдома. Через деякий час ОСОБА_11 забрав вказані речі.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_8 дала свідчення, які частково не відповідають вироку суду. Вона повність визнала вину за ч.4 ст.185 КК України та не визнала вину за ч.4. ст. 187 КК України, так як не скоювала розбійний напад спрямований на заволодіння майном потерпілої. А відкрите викрадення майна потерпілої, а також спростувала напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здорові особи, з застосуванням ножа.

При винесенні вироку суд не взяв до уваги вказані докази, які є в матеріалах кримінального провадження, а тому на думку сторони захисту виніс необґрунтоване судове рішення.

Заслухавши доповідача, обвинувачену ОСОБА_8 та її захисника ОСОБА_7 , які просили перекваліфікувати дії ОСОБА_8 з ч. 4 ст. 187 КК України на ч. 4 ст. 186 КК України, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з таких підстав.

Досудове розслідування у даному кримінальному провадженні проведено відповідно до вимог кримінального процесуального закону, а викладені у вироку суду висновки про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого

ч.4 ст.185 КК України, ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, які у повному обсязі, відповідно до вимог параграфу 3 глави 28 КПК України, досліджені судом першої інстанції під час судового розгляду справи, та є взаємоузгодженими між собою і відповідають фактичним обставинам справи.

Також, обвинувачена ОСОБА_8 в судовому засіданні суду першої інстанції свою вину у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.185 КК визнала повністю.

Належність та допустимість доказів у кримінальному провадженні, а також правильність кваліфікації дій обвинуваченої ОСОБА_8 за ч.4 ст.185 КК України,у колегії суддів сумнівів не викликає. Тому, колегія суддів відповідно до вимог ст. 404 КПК України, переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.

Оцінивши дослідженні у кримінальному провадженні докази в їх сукупності, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_8 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення та правильно кваліфікував її дії, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло, в умовах воєнного стану.

Також суд першої інстанції обґрунтовано визнав ОСОБА_8 винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України,що в повному обсязі підтверджується дослідженими в судовому засіданні суду першої інстанції належними та допустимими доказами, яким суд першої інстанції дав належну оцінку та навів у вироку.

Допитана в судовому засіданні суду першої та апеляційної інстанції обвинувачена ОСОБА_8 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України не визнала та пояснила, що 14.07.2023 року, близько 23-00 години, вона йшла додому та у дворі свого багатоквартирного будинку, що знаходиться по АДРЕСА_4 , на лавці сиділа потерпіла ОСОБА_10 .

Вона вирішила підійти до ОСОБА_10 і попросити в неї цигарки. На вказане прохання потерпіла відмовила, однак вона вирішила ще раз її попрохати, оскільки бачила, що на лавці біля потерпілої знаходились дві пачки цигарок. На її повторне прохання ОСОБА_10 знов відмовила, встала та попрямувала до під`їзду будинку. В цей момент вона пішла за потерпілою з метою заволодіння її цигарками. Наздогнавши останню, почала наносити їй тілесні ушкодження та виривати сумку. В подальшому, вона заволоділа вказаною сумкою потерпілої та зникла з місця вчиненого злочину. Далі вона дістала з сумки потерпілої гаманець, в якому знаходилось близько 7000 гривень, забрала вказані кошти, а гаманець та сумку викинула неподалік.

Зауважила, що жодних інших коштів, зокрема іноземної валюти, не було у вказаному гаманці потерпілої, як це зазначено в обвинувальному акті. Окрім цього вказала, що мобільним телефоном потерпілої вона не заволодівала, а також не погрожувала потерпілій ОСОБА_10 ножем, оскільки жодного ножа в неї не було.

Потерпіла ОСОБА_10 в суді першої інстанції пояснила, що 14.07.2023 року, о 23-00 годині, вона поверталась з роботи та розмовляла в цей час по додатку «Viber» зі своєю племінницею. Підійшовши до двору свого багатоквартирного будинку, вона присіла на лавку, що по АДРЕСА_4 , навпроти під`їзду № 2 та продовжила розмовляти по телефону.

В цей час до неї підійшли дві дівчини та хлопець, серед яких була і ОСОБА_8 , після чого остання попросила в неї цигарку, на що вона відповіла, що цигарки в неї немає. В подальшому хлопець пішов у невідомому напрямку, а дівчата сіли біля неї на лавці та почали спілкуватись. Вказала, що на лавці вони сиділи близько тридцяти хвилин, при цьому ОСОБА_8 назвалась ОСОБА_15 .

Після цього, вона встала та попрямувала додому, продовжуючи розмовляти по телефону. Підійшовши до свого під`їзду, вона подзвонила в домофон, однак в цей час до неї знову підійшла ОСОБА_8 та попросила дати їй води, на що вона відмовила. Після чого, ОСОБА_8 попросила надати сигарету, на що вона знову відповіла відмовою.

На це ОСОБА_8 дістала кухонний ніж з дерев`яною ручкою можливо коричневого кольору, довжина леза якого складала близько 12-15 см, та сказала «Зараз заріжу», після чого почала бити її кулаками по обличчю та спині. При цьому, вказала, що в цей час в правій руці в неї перебував ніж, який в ході бійки скоріш за все впав на землю.

В подальшому ОСОБА_8 вирвала з рук її мобільний телефон та, тримаючи його в руках, продовжила наносити їй удари. Потім, ОСОБА_8 намагалась зникнути з місця події, однак вона наздогнала її та попросила віддати належний їй телефон, на що ОСОБА_8 вказала, щоб вона дала їй цигарку в обмін на телефон. На вказану пропозицію вона погодилась та почала шукати цигарку в сумці. В цей час ОСОБА_8 вирвала з її рук сумку та побігла в невідомому напрямку. В подальшому вона знайшла свою сумку, яка при цьому була порожньою, після чого її племінниця викликала працівників поліції. Підтвердила обсяг викраденого у неї майна, зазначеного в обвинувальному акті.

Свідок ОСОБА_13 в суді першої інстанції пояснила, що 14.07.2023 року, близько 23-00 години, вони прогулювались по місту Кропивницькому разом з ОСОБА_8 , а також невідомим їй чоловіком. Так, обвинувачена ОСОБА_8 помітила у дворі багатоквартирного будинку по проспекту Перемоги невідому їй жінку та почала з нею про щось розмовляти. Про що розмовляли повідомити не змогла, оскільки має вади мови та слуху.

Так, в ході їх спілкування між ними почалась бійка, яку вона намагалась зупинити. Однак, ОСОБА_8 показала ножем в її бік, їй стало лячно і вона не втручалась у дану ситуацію, при цьому відійшла подалі.

Після закінчення бійки, на місці вчинення останньої, вона підібрала кухонний ніж з білою ручкою, який вона бачила в руках ОСОБА_8 під час бійки, та інші речі, але конкретно які не пам`ятає.

Після цього, вказані речі вона поклала до пакету та віддала в подальшому ОСОБА_12 задля того, щоб останній видав їх працівникам поліції.

Свідок ОСОБА_12 в суді першої інстанції пояснив, що 14.07.2023 року, у вечірній час, він перебував в мікрорайоні «Ковалівка» в місті Кропивницькому, де зустрів свою знайому ОСОБА_13 , яка має вади мови та слуху. В ході спілкування вона передала йому мобільний телефон чорного кольору, кухонний ніж, довжиною близько 30 см. з білою пластмасовою ручкою, відірвану ручку від жіночої сумки та пояснила, що вказані предмети вона забрала з місця вчинення бійки, свідком якої вона була.

Після цього, вони пішли до нього додому та домовились, що вказані речі він на наступний день передасть працівникам поліції.

Наступного дня до нього додому приїхали працівники поліції, на що він взяв мобільний телефон, який надала йому ОСОБА_13 , та разом з ними поїхав до відділу поліції, задля того, щоб віддати вказаний мобільний телефон.

При цьому інші речі, які йому надала ОСОБА_13 , він працівникам поліції не надав, оскільки не знайшов їх вдома, та не пам`ятав в кого вони залишились: в нього, чи в ОСОБА_13 .

В подальшому, йому зателефонував хлопець ОСОБА_8 - ОСОБА_14 , який повідомив йому, що хоче забрати речі, які йому надала ОСОБА_13 та які знаходяться у нього вдома. Через деякий час ОСОБА_11 забрав вказані речі.

Свідок ОСОБА_11 в суді першої інстанції пояснила, що 14.07.2023 року, близько 21-00 години, повертаючись зі святкування дня народження, він разом з обвинуваченою ОСОБА_8 зайшли до знайомого ОСОБА_12 , де вони посварились та остання пішла у невідомому йому напрямку.

В подальшому, підходячи додому, у дворі свого будинку він зустрів ОСОБА_16 , який як виявилось є сином потерпілої ОСОБА_10 , при цьому останній повідомив йому, що на його матір напали.

В подальшому він вирушив на пошук обвинуваченої ОСОБА_8 , яку знайшов біля магазину «АТБ» в мікрорайоні «Ковалівка».

ОСОБА_8 повідомила йому, що знає, що неподалік сталась бійка через цигарку, однак вона до цієї події не причетна та вони вирушили додому. Прибувши додому, близько через 5-10 хвилин, до них приїхали працівники поліції та затримали ОСОБА_8 .

Наступного дня він вирушив додому до ОСОБА_12 , оскільки напередодні залишив в нього свій рюкзак. Забравши вказаний рюкзак та прийшовши додому, він виявив, що всередині нього лежав пакет, в якому містилось лезо ножа близько 15-20 см, окуляри та відірвана ручка від сумки.

В подальшому він виявив, що вказаний пакет в його рюкзак поклала ОСОБА_13 , однак звідки в неї вказані речі йому невідомо.

Крім даних показань обвинуваченої ОСОБА_8 , за фактом здійснення нападу з метою заволодіння майном потерпілої ОСОБА_10 підтверджується дослідженими в суді першої інстанції доказами, а саме:

- заявою ОСОБА_10 , відповідно до якої остання просить притягнути до відповідальності невідому особу жіночої статті, віком близько 30 років, яка перебуваючи за адресою: АДРЕСА_4 , біля під`їзду № 2 у місті Кропивницькому, погрожуючи їй предметом зовні схожим на ніж, заволоділа належним їй мобільним телефоном та гаманцем чорного кольору з грошовими коштами в сумі 7800 гривень та 200 доларів США (а.с. 109, т. 1);

- протоколом огляду місця події від 15.07.2023 року з фототаблицею, в ході якого було оглянуто подвір`я багатоквартирного житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_5 , навпроти під`їзду № 3 та багатоквартирного будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_6 . В ході вказаного огляду виявлено та вилучено жіночу футболку білого кольору з сірим візерунком з нашаруванням рідини бурого кольору (а.с. 110-115, т. 1);

- протоколом огляду предмету від 15.07.2023 року, яким оглянуто футболку білого кольору з сірим візерунком з нашаруванням рідини бурого кольору, виявлену в ході проведення огляду місця події від 15.07.2023 року (а.с. 117, т. 1);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 15.07.2023 року, в ході якого потерпіла ОСОБА_10 впізнала ОСОБА_8 , як особу, яка в ніч з 14.07.2023 року на 15.07.2023 року по АДРЕСА_4 , здійснила напад, з застосуванням насильства з метою заволодіння її майном (а.с. 139-141, т. 1);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 15.07.2023 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_13 впізнала ОСОБА_8 , як особу, яка здійснила напад на жінку та вирвала в неї з рук сумку, перебуваючи біля будинку в мікрорайоні «Ковалівка» в місті Кропивницькому (а.с. 194-196, т. 1);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 24.07.2023 року з доданим диском DVD-R, на якому наявний відеозапис ходу проведення слідчого експерименту, з якого вбачається як потерпіла ОСОБА_10 відтворила обставини подій в ніч з 14.07.2023 року на 15.07.2023 року, а саме відобразила механізм нанесення їй тілесних ушкоджень ОСОБА_8 . При цьому сутність цих обставин відповідає її показанням, наданим в судовому засіданні (а.с. 146-153, т. 1);

- висновком судово-медичної експертизи № 624 від 17.07.2023 року, відповідно до якого у ОСОБА_10 маються тілесні ушкодження у вигляді синців на нижній повіці лівого ока та в ділянці лівої сідниці. Дані тілесні ушкодження утворились від дії тупого предмету, орієнтовно за 2-3 доби до моменту огляду, та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень (а.с. 144, т. 1);

- висновком судово-медичної експертизи № 661/624 від 26.07.2023 року, згідно з яким у ОСОБА_10 маються тілесні ушкодження у вигляді синців на нижній повіці лівого ока та в ділянці лівої сідниці. Механізм утворення тілесних ушкоджень, виявлених у ОСОБА_10 при проведенні судово-медичної не суперечить механізму утворення, на який вона вказала в протоколі слідчого експерименту за її участі від 24.07.2023 року (а.с. 158, т. 1);

- заявою ОСОБА_12 від 15.07.2023 року, згідно з якою останній добровільно надав працівникам поліції речі, котрі залишила в нього вдома його знайома ОСОБА_13 , а саме: мобільний телефон «Xiaomi Redmi», чорного кольору, з сім-карткою «ВФ Україна» та карткою пам`яті, а також чохол книжечку чорного кольору, в кишені якого знаходяться чеки та папери із записами (а.с. 202, т. 1);

- протоколом огляду місця події від 15.07.2023 року з доданою фототаблицею, в ході якого у приміщенні КРУП ГУНП в Кіровоградській області було вилучено мобільний телефон «Xiaomi Redmi», чорного кольору, з сім-карткою «ВФ Україна» та карткою пам`яті, а також чохол книжечку чорного кольору, добровільно видані ОСОБА_12 (а.с. 203-204, т. 1);

- протоколом огляду предмету від 16.07.2023 року, яким оглянуто мобільний телефон «Xiaomi Redmi», чорного кольору, добровільно виданий ОСОБА_12 (а.с. 205, т. 1);

- протоколом пред`явлення речей для впізнання від 24.07.2023 року з фототаблицею, відповідно до якого потерпіла ОСОБА_10 впізнала належний їй мобільний телефон «Xiaomi Redmi», чорного кольору, як такий, що було викрадено ОСОБА_8 (а.с. 221-226, т. 1);

- висновком судово-товарознавчої експертизи № СЕ-19/112-23/6898-ТВ від 20.07.2023 року, відповідно до якого ринкова вартість мобільного телефону «Xiaomi Redmi 6 3/32 GB Black», виданого ОСОБА_12 , складає 1674 грн. (а.с. 213-220, т. 1);

- заявою ОСОБА_11 від 15.07.2023 року, згідно з якою останній добровільно надав працівникам поліції речі, котрі він знайшов у своєму рюкзакові, який знаходився вдома у його знайомого ОСОБА_12 за адресою: АДРЕСА_7 , а саме: предмет зовні схожий на лезо ножа, шкіряну ручку від сумки чорного кольору, оправу від окулярів без дужки з одним склом (а.с. 230, т. 1);

- протоколом огляду місця події від 15.07.2023 року з доданою фототаблицею, в ході якого у приміщенні КРУП ГУНП в Кіровоградській області було виявлено і вилучено предмет зовні схожий на лезо ножа, шкіряну ручку від сумки чорного кольору та оправу від окулярів без дужки з одним склом, видані ОСОБА_11 (а.с. 231-233, т. 1);

- протоколом огляду предмету від 16.07.2023 року з доданою фототаблицею, яким оглянуто лезо ножа, шкіряну ручку від сумки чорного кольору, оправу від сонцезахисних окулярів без дужки з одним склом, видані ОСОБА_11 (а.с. 233-238, т. 1);

- протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 15.07.2023 року, згідно з яким ОСОБА_8 затримано о 02-00 годині 15.07.2023 року (а.с. 245-247, т. 1);

- протоколом особистого обшуку ОСОБА_8 від 15.07.2023 року, в ході якого у ОСОБА_8 було виявлено і вилучено грошові кошти в сумі 7070 грн. (а.с. 2, т. 2);

- протоколом огляду предмету від 15.07.2023 року з доданою фототаблицею, в ході якого було оглянуто куртку синього кольору, розміру «S», а також грошові кошти в сумі 7070 грн., виявлені та вилучені в ході особистого обшуку ОСОБА_8 (а.с. 3-10, т. 2);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 16.08.2023 року, з доданим відеозаписом, під час якого ОСОБА_8 , на місці вчинення нападу на потерпілу, відобразила обставини, за яких вона заволоділа майном потерпілої ОСОБА_10 . Вказувала, що після відмови потерпілої в наданні їй цигарки, виривала з рук потерпілої її сумку. При цьому відірвала ручку сумки потерпілої. Вирвавши сумку, вона побігла в напрямку житлового будинку. На питання слідчого, відповіла, що не пам`ятає чи наносила вона ОСОБА_10 тілесні ушкодження, а також не пам`ятає чи погрожувала вона потерпілій ножем. Водночас, додала, що ніж завжди носить при собі. Пояснила, що після заволодіння сумкою потерпілої, відійшла від місця вчинення злочину певну відстань, після чого дістала із сумки грошові кошти в розмірі 7000-8000 гривень, а сумку і гаманець викинула. Також додала, що в той вечір перебувала в стані алкогольного і наркотичного сп`яніння (а.с. 43-49, т. 2).

Проаналізувавши зазначені докази та обставини вчинення злочину, колегія суддів дійшла висновку, що вказані докази в сукупності беззаперечно вказують на причетність обвинуваченої ОСОБА_8 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, а тому суд першої інстанції правильно кваліфікував її дії, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений в умовах воєнного стану.

Що стосується доводів захисника про відсутність вини в діях ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.187 КК України, необхідно зазначити наступне.

З об`єктивної сторони розбій вчинюється у формі нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, або з погрозою застосування такого насильства.

Суб`єктивна сторона злочину характеризується прямим умислом та корисливим мотивом. Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони розбою є мета, з якою здійснюється напад, - заволодіння чужим майном.

Під нападом у складі розбою слід розуміти раптову, несподівану для потерпілого, короткочасну, агресивну, насильницьку дію, спрямовану на протиправне заволодіння чужим майном. Напад може бути як відкритим, так і таємним (наприклад, нанесення удару потерпілому з-за спини). За цією ознакою розбій відрізняється, з одного боку, від крадіжки, з іншого, - від грабежу.

Напад органічно пов`язаний із фізичним або психічним насильством, яке при розбої має так званий інструментальний характер - виступає способом заволодіння майном або його утримання. При цьому фізичне насильство може полягати у протиправному впливі не лише на зовнішні частини тіла потерпілого (механічне їх травмування), а й внутрішні (отруєння), а також в інших діях насильницького характеру, які створюють небезпеку для життя чи здоров`я потерпілого (скажімо, насильницьке тримання його в небезпечних для життя та здоров`я умовах). У разі, якщо застосування чи погроза застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, здійснювались з метою ухилитись від затримання після закінченого нападу, вчинене не може розглядатися як розбій. Такі дії винного залежно від обставин справи можуть бути кваліфіковані як крадіжка або грабіж і як відповідний злочин проти життя та здоров`я особи або злочин проти авторитету органів державної влади, органів місцевого самоврядування та об`єднань громадян (наприклад, умисне легке тілесне ушкодження (ч. 2 ст. 125), погроза або насильство щодо службової особи чи громадянина, який виконує громадський обов`язок (ст. 350) тощо).

Насильство при розбої застосовується до особи, яка зазнала нападу. Під такою особою слід розуміти власника майна, особу, у володінні чи під охороною якої перебуває майно, на яке здійснюється посягання, а так само інших осіб, які перебувають на місці вчинення розбою і можуть, на думку винного, перешкодити йому у заволодінні чужим майном.

Погроза має місце тоді, коли винна особа, висловлюючи її в будь-якій формі (словами, жестами, демонстрацією зброї тощо), бажає, щоб у потерпілого склалося враження, що, якщо він протидіятиме нападаючому або не виконає його вимог, ця погроза буде реалізована, а у потерпілого дійсно таке враження склалося. Це стосується і випадків, коли винна особа погрожує застосуванням предметів (зіпсованої зброї або її макета тощо), які завідомо для неї не можуть бути використані для реалізації погрози, якщо потерпілий сприймає ці предмети як такі, що являють собою небезпеку для життя чи здоров`я. Таким чином, головним критерієм реальності погрози при розбої є суб`єктивне сприйняття її потерпілим. Для кваліфікації діяння за ст. 187 не має значення, чи мав винний намір приводити погрозу насильством, небезпечним для життя або здоров`я, до виконання.

Так, в суді першої інстанції допитано потерпілу ОСОБА_10 , яка пояснила, що ОСОБА_8 дістала кухонний ніж з дерев`яною ручкою можливо коричневого кольору, довжина леза якого складала близько 12-15 см, та сказала «Зараз заріжу», після чого почала бити її кулаками по обличчю та спині. При цьому вказала, що в цей час в правій руці в неї перебував ніж, який в ході бійки скоріш за все впав на землю. В подальшому ОСОБА_8 вирвала з рук її мобільний телефон та, тримаючи його в руках, продовжила наносити їй удари. В подальшому ОСОБА_8 намагалась зникнути з місця події, однак вона наздогнала її та попросила віддати належний їй телефон, на що ОСОБА_8 вказала, щоб вона дала їй цигарку в обмін на телефон. На вказану пропозицію вона погодилась та почала шукати цигарку в сумці. В цей час ОСОБА_8 вирвала з її рук сумку та побігла в невідомому напрямку.

Свідок ОСОБА_13 , яка в судовому засіданні суду першої інстанції пояснила, що 14.07.2023 року, близько 23-00 години, вони прогулювались по місту Кропивницькому разом з ОСОБА_8 , а також невідомим їй чоловіком. Так, обвинувачена ОСОБА_8 помітила у дворі багатоквартирного будинку по проспекту Перемоги невідому їй жінку та почала з нею про щось розмовляти. Про що розмовляли повідомити не змогла, оскільки має вади мови та слуху. Так, в ході їх спілкування між ними почалась бійка, яку вона намагалась зупинити. Однак, ОСОБА_8 показала ножем в її бік, їй стало лячно і вона не втручалась у дану ситуацію, при цьому відійшла подалі.

Також свідок ОСОБА_12 , пояснила, що 14.07.2023 року, у вечірній час, він перебував в мікрорайоні «Ковалівка» в місті Кропивницькому, де зустрів свою знайому ОСОБА_13 , яка має вади мови та слуху. В ході спілкування вона передала йому мобільний телефон чорного кольору, кухонний ніж, довжиною близько 30 см. з білою пластмасовою ручкою, відірвану ручку від жіночої сумки та пояснила, що вказані предмети вона забрала з місця вчинення бійки, свідком якої вона була.

Разом з тим, в матеріалах справи наявні письмові докази, а саме протокол особистого обшуку ОСОБА_8 від 15.07.2023 року, в ході якого у ОСОБА_8 було виявлено і вилучено грошові кошти в сумі 7070 грн.; протокол огляду предмету від 15.07.2023 року з доданою фототаблицею, в ході якого було оглянуто куртку синього кольору, розміру «S», а також грошові кошти в сумі 7070 грн., виявлені та вилучені в ході особистого обшуку ОСОБА_8 ; протоколом проведення слідчого експерименту від 16.08.2023 року, з доданим відеозаписом, під час якого ОСОБА_8 , на місці вчинення нападу на потерпілу, відобразила обставини, за яких вона заволоділа майном потерпілої ОСОБА_10 . Вказувала, що після відмови потерпілої в наданні їй цигарки, виривала з рук потерпілої її сумку. При цьому відірвала ручку сумки потерпілої. Вирвавши сумку, вона побігла в напрямку житлового будинку. На питання слідчого, відповіла, що не пам`ятає чи наносила вона ОСОБА_10 тілесні ушкодження, а також не пам`ятає чи погрожувала вона потерпілій ножем. Водночас, додала, що ніж завжди носить при собі. Пояснила, що після заволодіння сумкою потерпілої, відійшла від місця вчинення злочину певну відстань, після чого дістала із сумки грошові кошти в розмірі 7000-8000 гривень, а сумку і гаманець викинула.

Таким чином враховуючи те, що свідок ОСОБА_13 повністю підтверджує показання потерпілої ОСОБА_10 щодо обставин погрози застосування ОСОБА_8 ножа під час викрадення речей, у обвинуваченої ОСОБА_8 виявлено викрадені речі, а також те, що сама обвинувачена не заперечує наявність у неї ножа, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції правильно кваліфікував дії обвинуваченої ОСОБА_8 , як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений в умовах воєнного стану.

А тому, доводи захисника про відсутність вини в діях ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.187 КК України є такими, що не знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду.

Перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів прийшла до висновку, що істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть безумовне скасування вироку або перешкоджали чи могли перешкодити суду повно та всебічно розглянути справу і постановити законний, обґрунтований і справедливий вирок, не встановлено. Також, не встановленого упередженого ставлення суду до обвинуваченої ОСОБА_8 під час розгляду справи.

Приймаючи до уваги викладене, колегія суддів прийшла до висновку, що процесуальні права обвинуваченого та їх реалізація в ході судового розгляду справи були забезпечені та дотримані, і їх істотних порушень, не встановлено.

Відповідно до змісту положень ст. 50 КК України, покарання за вироком суду, з-поміж інших завдань, має на меті не тільки кару, а повинно досягти мети виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так й іншими особами.

Згідно із загальними засадами призначення покарання, визначеними ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, зокрема, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Призначаючи обвинуваченій ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції, у відповідності до ст. 65 КК України, у повній мірі врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, які відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких, особу винуватої, яка характеризується посередньо, раніше неодноразово судима.

Враховано відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченої.

Атому, на думку колегії суддів, обґрунтовано зробив висновок про те, що виправлення та перевиховання обвинуваченої можливе лише в умовах ізоляції її від суспільства, призначивши покарання у виді позбавлення волі, відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

При фактичних обставинах даної справи, які встановлюють ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_8 кримінальних правопорушень та ступінь її небезпечності для суспільства на даний час, а також беручи до уваги те, що ОСОБА_8 раніше неодноразово судима, відсутність обставин, які пом`якшують покарання, колегія суддів вважає, що призначене судом першої інстанції покарання у виді позбавлення волі буде достатнім для його виправлення, перевиховання, а також попередження вчинення ним, як самою обвинуваченою, так і іншими особами аналогічних кримінальних правопорушень.

Таке рішення, буде відповідати цілям та загальним засадам призначення покарання, через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

На підставі викладеного, із урахуванням того, що доводи апеляційних скарг під час апеляційного перегляду, свого підтвердження не знайшли, підстав для скасування вироку суду першої інстанції, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407-409, 419 КПК України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 , залишити без задоволення, а вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 30 листопада 2023 рокущодо ОСОБА_8 за ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 187 КК України, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду, як суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченою ОСОБА_8 , - в той самий строк з дня вручення їй копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4