Справа № 307/3565/23
Провадження № 1-кп/307/197/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2024 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Тячів кримінальне провадження, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000536 від 10.08.2023 р. за обвинуваченням,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця с. Угля та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, із початковою загальною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше судимого вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 25 грудня 2012 року за ч. 2 ст. 186 та ч. 2 ст. 187 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна, та на підставі ухвали Шевченківського районного суду м. Львів від 31 серпня 2018 року він 10 вересня 2018 року умовно-достроково звільнений від відбування покарання на строк 1 рік 1 місяць 22 дні, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст.345 КК України,

В С Т А Н О В И В:

9 серпня 2023 року о 21 годині 50 хвилин, під час відпрацювання оперативної інформації відносно розшукуваного ОСОБА_5 , який перебував в розшуку за вчинення кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 152, ч. 4 ст. 186 КК України та відносно якого слідчим суддею Тячівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , справа №307/3124/23, провадження №1-кс/307/480/23 від 03 серпня 2023 року надано дозвіл на затримання з метою його приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оперуповноваженим сектору кримінальної поліції Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_4 , який відповідно до ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» та ст.ст. 1, 17 Закону України «Про Національну поліцію» є працівником правоохоронного органу, в с. Мала Уголька, по вулиці Центральна, було виявлено розшукуваного ОСОБА_5 , який маючи на меті перешкодити правомірним діям працівників поліції, штовхнув оперуповноваженого СКП Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 , та почав втікати до дворогосподарства №188/а в с. Мала Уголька, територія дворогосподарства була неогороджена тому ОСОБА_4 , почав переслідувати ОСОБА_5 , останній забіг до підсобного приміщення та схопив до рук предмет схожий на кухонний ніж, почав ним розмахувати та погрожувати працівникам поліції, не реагуючи на законні вимоги працівників поліції припинити протиправні дії, маючи на меті не допустити виконання ухвали слідчого судді та бажаючи спричинити тілесні ушкодження працівниками правоохоронного органу, ОСОБА_5 , наніс один удар кухонним ножем в ліву руку вище зап`ястка працівника поліції ОСОБА_4 , спричинивши йому тілесні ушкодження, у виді трьох лінійних саден тильної поверхні китиці лівої руки, рваної рани тильної поверхні китиці лівої руки, які згідно Наказу №6 МОЗ України п.п.2.3.5 від 17.01.1995 року відносяться до групи легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я, чи незначну стійку втрату працездатності.

Після цього у відповідності до ст.ст. 43, 44, 45, Закону України «Про національну поліцію» до ОСОБА_5 , було застосовано заходи фізичного впливу та спеціальні засоби, а саме спецзасіб кайданки та фізичну силу без застосування табельної вогнепальної зброї. ОСОБА_5 , було затримано на місці події в порядку ст. 207 КПК України на підставі ухвали слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , справа №307/3124/23, провадження №1-кс/307/480/23 від 03 серпня 2023 року.

Вказані дії обвинуваченого ОСОБА_5 , суд кваліфікує за ч.2 ст. 345 КК України, як умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні, свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 345 КК України, не визнав. Показав, що в літку приблизно 10 або 11 липня 2023 він приїхав додому. Одного вечора він разом з батьком ОСОБА_7 , знаходячись вдома, в приміщенні сараю, вживали горілку. Ступінь їх алкогольного сп`яніння був приблизно середній. В приміщенні сараю відсутнє освітлення та в ньому знаходиться диван, на якому він заснув. Прокинувся він від того, що потерпілий його вдарив. Він також чув, як потерпілий кричав звертаючись до іншої особи , на ім`я " ОСОБА_8 " або інше ім`я, оскільки через втомленість міг не запам`ятати, зі словами "врятуй". До приміщення сараю, прийшов ОСОБА_9 , якого він впізнав під час його допиту у судовому засіданні, в якості свідка. Вони вдвох наділи на нього кайдани та викликали підкріплення. Його завели до будинку де надали можливість взяти речі і потім забрали.

Незважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_5 свою вину, у пред`явленому обвинуваченні не визнав, його вина у вчиненні умисного заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, доведена та підтверджується сукупністю наступних зібраних доказів, досліджених та перевірених у судовому засіданні.

Показами потерпілого ОСОБА_4 , який в судовому засіданні показав, що працює на посаді оперуповноваженого Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області. Відносно ОСОБА_5 на підставі ухвали слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області про дозвіл на затримання ОСОБА_5 у кримінальному провадженні за підозрою у вчиненні злочину передбаченого ч.4 ст. 186 КК України, було заведено оперативно розшукову справу. З обвинуваченим він знайомий, оскільки декілька разів його затримував та йому було відомо, що ОСОБА_5 завжди ходить з ножем. 9.08.2023 в темну пору доби розуміючи, що ОСОБА_5 може перебувати за місцем свого проживання, він разом з ОСОБА_9 зупинилися на службовому транспортному засобі неподалік місця проживання обвинуваченого та пішки пішли по вулиці де наздогнали обвинуваченого. Коли він підійшов до ОСОБА_5 , той його штовхнув та почав втікати до будинку. Вони його почали переслідувати, він особисто біг за ОСОБА_5 , а ОСОБА_9 біг позаду нього. ОСОБА_5 забіг у підсобне приміщення, яке було розташоване на неогородженій території, а після нього він забіг до цього приміщення перший. В цьому приміщенні було темно, та він повідомив ОСОБА_5 про наявність ухвали слідчого судді про дозвіл на його затримання та почав вчиняти дії щодо затримання. В цей час він відчув поріз та опік на лівій руці. ОСОБА_9 , який забіг в це підсобне приміщення, ввімкнув ліхтар і тоді він побачив у руках ОСОБА_5 ніж, про що крикнув попередивши про це ОСОБА_9 .. Майор робив супротив та не реагував на зауваження. Вони повідомляли, що це поліція та вимагали припинити опір. Також попереджали, що застосують зброю, однак не могли стріляти по будинку. Після цього зайшла його мати. Вони застосували до ОСОБА_5 заходи впиву та фізичну силу. Ніж на якому була пошкоджена ручка був збоку. На лівому рукаві його чорної куртки міститься поріз. Під час затримання ОСОБА_5 в приміщенні сараю, знаходився батько, який перебували в стані алкогольного сп`яніння та мати ОСОБА_5 . Завданої шкоди ОСОБА_5 йому, не відшкодував.

Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні показав, що відносно ОСОБА_5 , було заведено оперативно розшукову справу. З обвинуваченим ОСОБА_5 він не знайомий. До них поступила оперативна інформація, що підозрюваний ОСОБА_5 знаходиться в с. Угля, після чого він та потерпілий ОСОБА_4 поїхали в с. Угля, щоб перевірити дану інформацію. Свій службовий транспортний засіб вони залишили неподалік місця проживання обвинуваченого, а самі пішли пішки. ОСОБА_4 йшов попереду, коли вони знайшли підозрюваного, підійшовши до нього представилися працівниками поліції, ОСОБА_5 почав втікати в напрямку свого будинку, де забіг у підсобне приміщення. Першим в це приміщення зайшов ОСОБА_4 , який почав кричати, що в ОСОБА_5 в руках ніж, який він особисто, також бачив в руках ОСОБА_5 . Вказаним ножем обвинувачений наніс удар ОСОБА_4 . Після чого до ОСОБА_5 було застосовано фізичну силу. Пізніше в це приміщення прийшли його мати та батько.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні , показав що він ходив на дворі та почув як у сараї гриміло. В цьому сараї вони з обвинуваченим, який приходиться йому рідним сином , розпивали горілку. Окрім розпивання горілки з сином, він на протязі цього дня вживав також п`ятдесят грамів горілки. Він запропонував сину зайти до будинку, однак той відмовився та приляг на дивані в цьому сараї. Перебуваючи особисто в приміщенні сараю, через деякий час, туди ввійшли двоє осіб, серед яких був і потерпілий. Вказані особи, спокійно розмовляли з ОСОБА_5 . Однак, через п`ять хвилин після вказаних осіб, до приміщення зайшло ще шестеро інших осіб, які почали бити його сина та зламали диван та табуретки. В цей час його дружина ОСОБА_10 перебувала в будинку. В сараї у нього знаходиться посуд, сковорідка, каструлі та інші речі, однак ножі у нього в сараї не зберігаються. У що був одягнутий потерпілий та обвинувачений ОСОБА_5 він не пам`ятає. Також точно не пам`ятає, знаходився він на дворі чи у приміщенні сараю на момент приходу працівників поліції, оскільки раніше отримував травми.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні показала, що того критичного дня близько вечора, вона в будинку займалася хатніми справами. ЇЇ син ОСОБА_5 разом з чоловіком ОСОБА_7 , в приміщенні сараю, вживали алкоголь. Вказане підсобне приміщення її чоловік переважно використовує влітку. Вона кликала сина до будинку, однак той не йшов. Пізніше вона почула, собак та забігла до приміщенн сараю, де освітивши ліхтарем побачила як збоку сидить її чоловік, а її син лежав окривавленийлицем до підлоги з руками за спиною та двох чоловіків серед яких був і потерпілий. Після затримання сина, приїхало більше працівників поліції, які надали ОСОБА_11 можливість взяти одяг та відвезли. Того дня її чоловік також вживав алкоголь до приїзду сина самостійно. Та зазвичай йому не потрібно багато алкоголю, для доведення до стану алкогольного сп`яніння так як він похилого віку. Наявність в приміщенні кухонного приладдя та ножів, заперечила.

З рапорту помічника чергової частини Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_12 від 10.08.2023 року адресованого на ім`я начальника Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_13 вбачається, що 9.08.2023 року, о 22.15 год., надійшло повідомлення зі служби 102 від працівника поліції, оперуповноваженого СКП Тячівського РУП Шетеля про те, що під час патрулювання території ними було виявлено особу, яка перебуває у розшуку «Тримання під вартою», під час затримання останній почав здійснювати непокору, після чого побіг у напрямку свого будинку, схопив ніж та намагався завдати удару ножем працівникам Тячівського РВП. Виїздом СОГ на місце події, за адресою АДРЕСА_1 , було виявлено особу розшукуємого за вчинення злочину передбаченого ч.4 ст. 186 КК України відомості про яке внесено до ЄРДР за №0000477 від 13.07.2023, згідно ухвали Тячівського районного суду №307/3124/23 від 3.08.2023, якою надано дозвіл на затримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 для участі у розгляді клопотання у вигляді тримання під вартою, який під час спроби його затримання вчинив опір працівнику поліції оперуповноваженому ОСОБА_4 схопивши в руку ніж, намагався нанести удар ножем, однак вищевказаними працівниками поліції ОСОБА_5 було затримано. Внаслідок даної події в оперуповноваженого СКП ОСОБА_4 наявна подряпина на руці, яку отримав під час затримання, розірвана куртка. (а.с.48-49).

З рапортів оперуповноваженого СКП Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_14 та заступника начальника СКП Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області ст. лейтенанта поліції ОСОБА_15 видно, що вході відпрацювання оперативної інформації відносно ОСОБА_5 в с. Мала Уголька 188, який перебував в розшуку ОРС4315622 від 13.12.2022 за вчинення кримінальних правопорушень передбачених ст. 186 ч.4, ст. 152 ч.2 КК України, підійшовши та представившись працівником поліції, ОСОБА_5 штовхнув ОСОБА_4 та почав втікати до будинку розташованого в АДРЕСА_1 , територія на якій розташований будинок не огороджена та разом почали переслідувати ОСОБА_5 . Після цього останній побіг до приміщення сараю де схопив ніж та на зауваження припинити свої дії ОСОБА_5 не реагував та почав кидатися на них та наніс один удар вказаним ножем в ліву руку ОСОБА_16 та був затриманий в порядку ст. 207 КПК України на підставі ухвали Тячівського районного суду №307/3124/23 від 03.08.2023 (а.с.50, 51).

З заяви згоди вбачається, що ОСОБА_7 добровільно надав згоду працівникам поліції на огляд його дворогосподарства розташованого в АДРЕСА_1 (а.с.52).

Із протоколу огляду місця події від 9 серпня 2023 року (час проведення огляду початок 23 год. 00 хв. закінчення 23 год. 59 хв.) та фототаблиці до нього встановлено, що об`єктом огляду є підсобне приміщення, яке розташоване біля будинку за адресою АДРЕСА_1 . З підсобного приміщення було виявлено та вилучено предмет схожий на ніж на лезу якого наявні сліди темно бурого кольору схожі на кров, який упакований до пакету Національна поліція України WAR 1382804. На відстані двох метрів знаходиться матерчатий чохол до ножа (а.с. 53-57).

Із висновку судово-медичної експертизи від 10.08.2023 №156 вбачається, що у ОСОБА_4 було виявлено легкі тілесні ушкодження у вигляді: трьох лінійних саден тильної поверхні китиці лівої руки та різану рану тильної поверхні китиці лівої руки.

Три лінійні садна тильної поверхні китиці лівої руки виникли в результаті трьох або більше локальних дій за механізмом тертя в ділянці тильної поверхні китиці лівої руки.

Садна було спричинено предметом, що в момент виникнення тілесних ушкоджень мали характеристики твердих тупих предметів з обмеженими контактними поверхнями, що мали не менше ніж дві грані та одне ребро, що їх об?єднує. Довжина ребер предметів перевищувала 2 см. Інші індивідуальні особливості контактних поверхонь предметів в тілесних ушкодженнях не відобразились.

Різана рана тильної поверхні китиці лівої руки виникла в результаті однієї або більше локальних дій за ріжучим механізмом в ділянці тильної поверхні китиці лівої руки. Рану було нанесено предметом, що мав гостру ріжучу крайку. Довжина ріжучої крайки предмету перевищувала 2 см. Інші індивідуальні особливості контактної поверхні предмету тілесному ушкодженні не відобразились.

Згідно Наказу № 6 МОЗ України п.п.2.3.5. від 17.01.1995 року вказані тілесні ушкодження відносяться до групи легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасний розлад здоров?я, чи незначну стійку втрату працездатності.

З огляду на однотипність тілесних ушкоджень, імовірно всі вони були спричинені одним предметом.

Давність виникнення даних тілесних ушкоджень складає близько 12 годин до моменту огляду лікарем судово-медичним експертом 10.08.2023 р., що відповідає заявленій даті 09.08.2023р.(а.с.62-64).

Постановою старшого слідчого СВ Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області предмет схожий на кухонний ніж, який знаходиться в чорному матерчатому чохлі, який упаковано до спеціального пакету «Національна поліція України» №WAR1382804 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні (а.с. 65-66).

З протоколу огляду предмету від 11.08.2023 та фототаблиці до нього вбачається, що під час огляду предмету встановлено, що оглядом являється спеціальний пакет «Національна поліція України» № WAR1382804, упаковка якого не порушена. Після відкриття пакету встановлено наявність предмета схожого на кухонний ніж, який знаходиться в чорному матерчатому чохлі, ніж лезо довжина якого 17 см., шириною 3см., руків`я довжиною 12 см., обмотано чорною будівельною ізолентою. На лезо вказаного ножа наявні плями бурого кольору схожі на кров (а.с.67-70).

З протоколу огляду предмету від 23.08.2023 та фототаблиці до нього вбачається, що під час огляду предмету встановлено, що оглядом являється балонова куртка чорного кольору, на ворітнику куртки видно номерне позначення розміру «46», без марки виробника. На лівому рукаві на відстані 11 см., від кінця краю рукава, видно геподібне наскрізне рване пошкодження розміром 5х3 см. (а.с.74-76).

Оглянутою в судовому засіданні речового доказу куртки, встановлено що пошкодження на лівому рукаві куртки є наскрізним, що відповідає наявним у потерпілого згідно висновку судової медичної експертизи, тілесних ушкоджень саме на лівій руці. При цьому доводи захисника, щодо невідповідності місця розташування наскрізного отвору куртки, що на відстані 11 см. від кінця краю рукава, місцю нанесення потерпілому тілесних ушкоджень - китиці лівої руки, спростовуються оглянутим в судовому засідані ножем, довжина леза якого згідно протоколу огляду предмета від 11.08.2023, становить 17 см., тобто більше від місця розташування краю рукава куртки до місця її пошкодження на 6 см. та показами потерпілого ОСОБА_17 та свідка ОСОБА_9 , які показали, що обвинувачений чинив супротив під час його затримання. (а.с.67-70, 74-76)

Постановою старшого слідчого СВ Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області від 23.08.2023 балонову куртку чорного кольору на лівому рукаві якої наявне рване пошкодження та яка згідно заяви потерпілого ОСОБА_4 передана для долучення до матеріалів кримінального провадження та яку згідно розписки від 23.08.2023 передано останньому на зберігання, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні (а.с.73, 77-78, 79).

З витягу з наказу №21 о/с від 28.01.2021 по особовому складу, начальника ГУНП в Закарпатській області від 28.01.2021 вбачається, що лейтенанта поліції ОСОБА_4 , призначено оперуповноваженим сектору кримінальної поліції Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області (а.с. 80).

Заперечення обвинуваченим ОСОБА_5 своєї вини у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, суд розцінює як форму захисту та намаганням уникнути кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, оскільки такі спростовуються дослідженими у судовому засіданні доказами, які узгоджуються між собою, і які суд вважає належними, допустимими, достовірними та достатніми у справі.

Покази свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , які між собою не узгоджувалися та доводи захисника про те, що ОСОБА_5 жодних тілесних ушкоджень потерпілому не наносив, та заперечення ними вчинення обвинуваченим злочину з застосування ножа, суд оцінює критично, оскільки дана обставина об`єктивно спростовується висновком судової медичної екпертизи №156 від 10.08.2023, протоколом огляду місця події від 9.08.2023, протоколами огляду предмета - ножа від 11.08.2023, який також безпосередньо досліджено під час судового розгляду та показаннями потерпілого та свідка ОСОБА_9 , які ствердили про застосування такого ножа, обвинуваченим того критичного дня під час вчинення останнім злочину.

Оцінюючи інші наведені та безпосередньо досліджені судом докази щодо обставин вчинених протиправних дій обвинуваченим, суд не вбачає підстав піддавати їх сумніву, оскільки вони узгоджуються між собою як окремо, так і в сукупності, доводять винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину передбаченого ч.2 ст. 345 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Порядок отримання доказів, вказаних у ч. 2 ст. 84 КПК, передбачає дотримання наступних вимог: 1) належний суб`єкт отримання доказів; 2) законність процесуального джерела доказів; 3) дотримання процесуального порядку отримання доказів; 4) дотримання правил фіксації ходу і результатів слідчих (розшукових) і негласних слідчих (розшукових) дій.

За приписами ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, на потерпілого.

Крім того, суд бере до уваги тільки безпосередньо досліджені в судовому засіданні докази, у тому числі показання учасників кримінального провадження, а надані ними під час досудового розслідування показання судом до уваги не беруться, і згідно з нормами КПК України, вирок суду на них не може ґрунтуватися.

У даній справі доводів, які б спростовували надані стороною обвинувачення докази чи викликали сумніви у їх належності та допустимості, стороною захисту не наведено.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 року, зі змінами від 06.11.2009 року, звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, визначених ст. 66 КК України, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , судом не встановлено.

Обставиною, визначеною ст. 67 КК України, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд визнає вчинення злочину з використанням умов воєнного або надзвичайного стану.

Посилання в обвинувальному акті на обтяжуючу покарання обвинуваченому ОСОБА_5 обставину, вчинення кримінального правопорушення у зв`язку з виконанням потерпілим службового обов`язку, суд виключає, виходячи з положень ч.4 ст. 67 КК України та не враховує при призначенні покарання як обставини, що його обтяжують, оскільки ця обставина є кваліфікуючою ознакою кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.345 КК України.

Згідно досудової доповіді про обвинуваченого ОСОБА_5 встановлено, що рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як високий.

Згідно характеристики виданої виконавчим комітетом Углянської сільської ради, Тячівського району Закарпастької області від 14.07.2023, ОСОБА_5 за період проживання на території ради характеризується з негативної сторони (а.с. 82).

Відповідно до довідки виданої виконавчим комітетом Углянської сільської ради, Тячівського району Закарпатської області від 14.07.2023, до складу сім`ї обвинуваченого входять батьки, двоє братів та троє сестер (а.с. 83).

Згідно довідки КНП "Тячівська консультативна поліклініка" від 18 липня 2023 року ОСОБА_5 на обліку в лікаря нарколога та психіатра не значиться (а.с.84).

Разом з цим судом встановлено, що згідно довідки №27-21082023/21043 ВІТ ГУНП в Закарпатській області встановлено, що вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 25.12.2012 року ОСОБА_5 , визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч. 2 ст. 187 КК України і призначено йому покарання за ст. 70, ч.2 ст.186, ч. 2 ст. 187 КК України в виді позбавлення волі строком на 8 років з конфіскацією майна.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Львів від 31.08.2018 р. до ОСОБА_5 , застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, невідбутий срок 1 рік 1 місяць, двадцять два дні.

Таким чином судом встановлено, що на час вчинення злочину та розгляду кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_5 має непогашену судимість згідно вироку Васильківського міськрайонного суду Київської області.

Окрім цього встановлено, що відносно обвинуваченого на розгляді Тячівського районного суду Закарпатської області перебувають чотири кримінальні провадження, в яких він обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122 КК України, ч. 4 ст. 187 КК України, ч. 4 ст. 189 КК України, ч. 4 ст. 186 КК України та ч. 2 ст. 152 КК України (а.с.85-87).

Судом також встановлено, що вироком Тячівського районного суду Закарпатської області від 29 грудня 2023, ухваленому у кримінальному провадженні №307/719/22 провадження 1-кп/307/56/22, ОСОБА_5 засуджено за вчинення кримінального праворушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначено ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 121 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років. Вказаний вирок, при призначенні ОСОБА_5 покарання, суд до уваги не бере, оскільки такий не набрав законної сили.

Враховуючи наведене, питання щодо виконання вироків, після набрання ними законної сили може бути вирішено в порядку застосування покарання за наявності кількох вироків. (п.11 ч. 1 ст. 537 КПК України).

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, що згідно зі ст. 12 КК України класифікується, як нетяжкий злочин, дані про особу винного, який є молодим за віком, виховувався в багатодітній сім`ї, не одружений, не працює, за місцем проживання характеризується з негативної сторони, конкретні обставини справи, за яких вчинено діяння та ту обставину, що обвинувачений ОСОБА_5 , свою вину не визнав і заподіяну шкоду не відшкодував, будучи раніше судимим за вчинення умисного злочину та умовно достроково звільненим від покарання за попереднім вироком, знову вчинив умисний злочин та відносно нього на розгляді Тячівського районного суду Закарпатської області перебувають чотири кримінальні провадження, в яких він обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122 КК України, ч. 4 ст. 187 КК України, ч. 4 ст. 189 КК України, ч. 4 ст. 186 КК України та ч. 2 ст. 152 КК України, що свідчить про його стійку криміногенну поведінку, суд приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_5 і попередження вчинення з його боку нових кримінальних правопорушень можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства, а тому щодо нього необхідно і доцільно обрати покарання у виді позбавлення волі на певний строк в межах санкції, визначеної ч. 2 ст. 345 КК України.

Суд вважає, що саме таке покарання буде достатнім, справедливим і необхідним для виправлення обвинуваченого та для запобігання вчиненню злочинів як ним, так і іншими особами.

Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_5 , який затримувався та утримується під вартою в рамках іншого кримінального провадження про його обвинувачення за ч.2 ст.152 та ч.4 ст. 186 КК України, у даному кримінальному провадженні не обирався та клопотань про обрання такого, стороною обвинувачення не заявлено.

Цивільного позову не заявлено.

Процесуальних витрат не має.

Питання речових доказів суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 100, 368-370, 373, 374, 394, 395 КПК України, суд,

У ХВ А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 345 ч.2 КК України, та призначити йому покарання 4 (чотири) роки позбавлення волі.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з часу набрання вироком законної сили.

Запобіжний захід відносно засудженого ОСОБА_5 , не обирався.

Процесуальні витрати, відсутні.

Речові докази:

- предмет схожий на кухонний ніж, який знаходиться в чорному матерчатому чохлі, та який упаковано до спеціального пакету «Національна поліція України» №PSP2348525 та згідно квитанції зберігається в СВ Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області, після набрання вироком законної сили, знищити.

- балонову куртку чорного кольору, яку згідно розписки від 23.08.2023 передано на зберігання власнику ОСОБА_4 , залишити у потерпілого ОСОБА_4 .

Вирок може бути оскаржений до Закарпатського апеляційного суду через Тячівський районний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику, потерпілому та прокурору.

Головуючий ОСОБА_1