Справа № 717/752/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2024 року суддя Кельменецького районного суду Чернівецької області ОСОБА_1 розглянув в залі суду в смт. Кельменці справу за поданням начальника Дністровського районного сектору № 1 філії Державної установи «Центр пробації» в Чернівецькій області ОСОБА_2 про заміну покарання у виді виправних робіт штрафом в зв`язку із призовом на військову службу під час мобілізації ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю та жителю АДРЕСА_1 , громадянину України, з професійно технічною освітою, не одруженому, не працюючому, раніше судимому.

В с т а н о в и в:

В поданні начальник Дністровського районного сектору № 1 філії Державної установи «Центр пробації» в Чернівецькій області ставить питання про заміну покарання у виді виправних робіт штрафом в зв`язку із призовом на військову службу під час мобілізації після постановлення рішення суду.

Представник органу пробації в судове засідання не з`явився.

Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав подання.

Засуджений ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_3 повідомлений про час та місце розгляду подання. Захисник просить задовольнити подання.

Суд, вислухавши думку прокурора та захисника, дослідивши матеріали, що додані до подання, вважає, що у задоволенні клопотання слід відмовити.

Судом встановлено, що згідно вироку Кельменецького районного суду Чернівецької області від 19 серпня 2019 року у справі № 717/752/19 ОСОБА_3 було визнано винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді чотирьох років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк два роки. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 було звільнено від відбування призначеного йому основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю два роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки передбачені ст. 76 КК України. Вироком Чернівецького апеляційного суду від 28 жовтня 2019 року, вирок Кельменецького районного суду Чернівецької області було скасовано в частині призначеного покарання та призначено ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк три роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки.

Згідно ухвали Рівненського районного суду Рівненської області по справі № 570/4719/20 від 22 грудня 2020 року засудженому ОСОБА_3 невідбуту частину покарання, призначеного вироком Чернівецького апеляційного суду від 28 жовтня 2019 року у виді позбавлення волі строком 1 рік 10 місяців 07 днів замінено більш м`яким у виді виправних робіт на строк 1 рік 10 місяців 07 днів, які відбувати у ФОП « ОСОБА_6 » з відрахуванням щомісячно в дохід держави двадцяти відсотків його заробітку.

Постановою старшого інспектора Дністровського районного сектору № 1 філії Державної установи «Центр пробації» в Чернівецькій області від 02 березня 2021 року надано дозвіл на звільнення ОСОБА_3 за власним бажанням з посади мийника у ФОП ОСОБА_6 , оскільки засуджений зареєструвався як фізична особа-підприємець.

З лютого 2021 року по листопад 2021 року від ФОП ОСОБА_3 надходили квитанції про відрахування щомісячно в дохід держави двадцяти відсотків його заробітку.

З 01 грудня 2021 року ОСОБА_3 хворів.

Згідно довідки виданої командиром військової частини НОМЕР_1 від 01 січня 2024 року №8, ОСОБА_3 перебуває на військовій службі за призовом під час мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 з 26 грудня 2023 року.

Порядок і умови виконання покарання у виді виправних робіт визначено Главою 9 КВК України, організація здійснення уповноваженим органом з питань пробації наглядових та соціально-виховних заходів до засуджених до покарання, зокрема у виді виправних робіт, визначено Порядком здійснення нагляду та проведення соціально-виховної роботи із засудженими до покарань, не пов`язаних з позбавленням волі від 29.01.2019 № 272/5 (далі по тексту Порядок).

З аналізу вказаних нормативно правових актів слідує, що виконання покарання у виді виправних робіт здійснюється на основі участі засуджених у суспільно корисній праці і контролю за їх поведінкою відповідно до вимог КВК України уповноваженим органом пробації.

Питання проходження військової служби регулюються Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу",стаття 1 якого передбачає, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок включає, зокрема, виконання військового обов`язку в запасі, проходження служби у військовому резерві, дотримання правил військового обліку. Від виконання вищевказаного військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом.

Виконання військового обов`язку в особливий період здійснюється з особливостями, визначеними цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, зокрема Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

Мобілізація - це комплекс заходів, які здійснюються з метою планомірного переведення національної економіки на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України - на організацію і штати воєнного часу.

Призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу у зв`язку з мобілізацією" та звільнення з військової служби у зв`язку з демобілізацією проводяться в порядку, визначеному Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", статтею 22 якого визначено такий обов`язок громадян як з`являтися за викликом до військових комісаріатів для постановки на військовий облік та визначення призначення на воєнний час.

Згідно із статтею 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" визначено перелік військовозобов`язаних, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації, серед таких підстав не зазначено військовозобов`язаних громадян, яких раніше було засуджено до позбавлення волі, обмеження волі, арешту чи виправних робіт за вчинення злочину невеликої або середньої тяжкості, у тому числі із звільненням від відбування покарання.

Разом з тим, згідно ч. 2 ст. 57 КК України покарання у виді виправних робіт не застосовується до військовослужбовців.

Кримінальний кодекс України, Кримінальний процесуальний кодекс України, Кримінально-виконавчий кодекс України не регулюють питання заміни покарання у виді виправних робіт засудженим, які стали військовослужбовцями, так само і звільнення від подальшого відбування такого покарання, чи зупинення виконання вироку.

Таким чином, має місце прогалина в законі, вирішення якої можливе шляхом застосування аналогії Закону.

Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Варто звернути увагу, що стаття 8 ч.1 КПК України, унормовуючи обов`язок суду при вирішенні справи керуватися принципом верховенства права, окремо акцентує увагу на визначенні суті цього принципу: «людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави».

Безперечно, дотримання принципу верховенства права можливе лише за умови застосування судами під час розгляду та вирішення справ законодавчого акта, який відповідає критерію «якості закону». Однак, у практиці трапляються непоодинокі випадки, коли закон не повною мірою відповідає таким критеріям, що має місце і в даному випадку.

Вирішуючи клопотання представника органу пробації, суд з урахуванням критерію "якості закону" зазначає, наступне.

Діючі норми КК, КПК, КВК регламентують питання звільнення від покарання певних категорій осіб з урахуванням зміни їх статусу після засудження.

КК Украни містить категоричну заборону застосовувати відносно військовослужбовців такий вид покарання, як виправні роботи.

Вказаний вид покарання не має аналогу серед спеціальних видів покарань, які можуть бути призначені чи застосовані відносно військовослужбовців згідно Х розділу КК України.

Наявність спеціального суб`єкта - військовослужбовець - вимагає специфіки застосування до такої категорії осіб не лише певної процедури судового провадження, а і самих покарань, які полягають у тимчасовому обмеженні прав військовослужбовців в умовах проходження ними військової служби.

Як зазначалося вище, ч.2 ст. 57 КК України має пряму заборону застосовувати виправні роботи до військовослужбовців, разом з тим, вказана норма забороняє це робити і відносно вагітних жінок, жінок, які перебувають у відпустці по догляду за дитиною, до непрацездатних, щодо осіб, які не досягли 16 років і т.д.

При цьому, ч.3 ст. 57 КК України передбачає заміну даного виду покарання особам, що після постановлення вироку стали непрацездатними на штраф, а ч. 6 ст. 42 КВК України передбачає можливість дострокового звільнення від відбування покарання жінок, що стали вагітними.

Враховуючи ту обставину, що законодавець передбачив шляхи вирішення питання щодо покарання у виді виправних робіт відносно певних категорій осіб, які в силу виняткових обставин набули додаткових спеціальних (особливих) ознак, передбачених в статті Загальної частини для осіб, відносно яких не може бути призначений (застосований) певний вид покарання, суд вважає можливим застосувати аналогію закону в частині використання вказаної процедури для усунення законодавчої прогалини, щодо засуджених до виправних робіт осіб, які стали військовослужбовцями до повного відбуття покарання.

На переконання суду, найбільш сприятливою для засудженого буде використання процедури дострокового звільнення від подальшого відбування покарання, заміна засудженому виправних робіт на штраф буде погіршувати його становище в порівнянні з достроковим звільненням від подальшого відбування покарання.

Керуючись ст. 537, 539 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання начальника Дністровського районного сектору № 1 філії Державної установи «Центр пробації» в Чернівецькій області ОСОБА_2 про заміну покарання у виді виправних робіт штрафом в зв`язку із призовом на військову службу під час мобілізації ОСОБА_3 відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом семи днів з дня її оголошення до Чернівецького апеляційного суду через Кельменецький районний суд Чернівецької області.

С У Д Д Я: