Справа № 750/9217/22 Головуючий у І інстанції ОСОБА_2
Провадження № 11-кп/4823/722/23
Категорія - ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

30 жовтня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю сторін кримінального провадження

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7

їх захисників - адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9

прокурора ОСОБА_10

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові, одночасно в режимі відео конференцій, кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000388 від 20 травня 2021 року, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 на ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 10 серпня 2023 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000388 від 20 травня 2021 року за обвинуваченням ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 2 ст. 15 ч. 4 с т. 190 КК України, повернутий прокурору для усунення недоліків, які були встановлені рішеннями суддів та не були виправлені при складанні нового обвинувального акту, тобто стороною обвинувачення не були виконані вимоги ухвали Деснянського районного суду м. Чернігова від 28 січня 2022 року та ухвали Чернігівського апеляційного суду від 18 липня 2022 року.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції, через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

Вказує на те, що системний аналіз кримінально-процесуального законодавства свідчить, що на стадії підготовчого провадження в суді першої інстанції повернення обвинувального акта прокурору допускається лише у разі порушення прокурором чи слідчим цих вимог. Повернення обвинувального акту прокурору передбачає таку невідповідність його вимогам закону та наявність таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

Системно-структурний аналіз норм КПК доводить, що на стадії досудового розслідування обвинувачення особи пов`язується з моментом складання обвинувального акта, що містить офіційну, сформовану на досудовому розслідуванні версію про вчинення особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Підозра є обґрунтованим припущенням про вчинення особою кримінального правопорушення, повідомлення про яке складається на певному етапі досудового розслідування, коли є підстави для формулювання підозри (ч. 1 ст. 276 КПК). Повідомлення про підозру персоніфікує кримінальне провадження, є юридичним фактом, що породжує виникнення кримінальних процесуальних правовідносин, та етапом, з якого починає реалізовуватися кримінальна відповідальність.

Наведені теоретичні положення на думку прокурора, є підґрунтям для висновку про нетотожність понять «підозра» та «обвинувачення», які попри наявність спільних рис, є різними етапами досудового розслідування з притаманним лише їм специфічним комплексом гарантій прав та обов`язків і порядку здійснення процесуальних дій.

З огляду на це недопустимим є використання зазначених понять, як синонімів у різних процесуальних документах, оскільки вони не можуть вважатися рівнозначними, незважаючи на подібність стилістичного викладу фактичних даних у повідомленні про підозру та обвинувальному акті. При цьому, на стадії підготовчого судового засідання законодавець не наділяє суд повноваженнями щодо оцінки процесуального рішення прокурора про закінчення досудового розслідування, визначення достатності доказів, зібраних під час досудового розслідування та формування офіційної версії обвинувачення.

Обвинувачення, на відміну від підозри, має бути висунуте в порядку, встановленому КПК, з дотриманням певної процедури, що передбачено п. 13 ч. 1 ст. 3 цього Кодексу. Якщо в повідомленні про підозру вимагається стислий виклад фактичних обставин, то в обвинувальному акті він має бути повним, із обов`язковим зазначенням обставин, які обтяжують чи пом`якшують покарання, розмір завданої шкоди.

У ході підготовчого судового засідання, яке відбулось 10 серпня 2023 року, окрім клопотань сторони захисту, матеріали кримінального провадження суду не надавались, в тому числі не надавались копії або оригінали повідомлення про підозру ОСОБА_7 та ОСОБА_6 .

Проте, суд фактично провів аналіз суті повідомлення про підозру,за відсутності самих матеріалів кримінального провадження та надав оцінку діям прокурора, щодо обсягу висунутого обвинувачення.

Апелянт вважає, що наведені в обвинувальному акті фактичні дані у своїй сукупності дають повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що у свою чергу, дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

При ухваленні рішення про невідповідність обвинувального акту вимогам ч.2 ст. 291 КПК України, судом фактично проведено аналіз наявності в діянні складу кримінального правопорушення, тобто ознак складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України, які інкриміновані ОСОБА_7 та ОСОБА_6 .

Не погоджуючись із вказаним твердженням суду, прокурор вважає, що при констатації судом твердження, що правова кваліфікація інкримінованого кримінального правопорушення є неправильною, фактично прямо стороні обвинувачення надано вказівку, як саме необхідно кваліфікувати дії обвинувачених на стадії досудового розслідування, що є недопустимим з огляду на положення кримінального процесуального закону.

Звертає увагу, що кримінальний процесуальний закон не надає суду повноважень до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи перевіряти правильність визначення прокурором обсягу обвинувачення, зобов`язувати його змінювати цей обсяг, в т.ч. в бік збільшення, повертати за наслідками підготовчого судового засідання обвинувальний акт у зв`язку з неправильною кваліфікацією дій обвинуваченого тощо, оскільки визначення обсягу обвинувачення при направленні обвинувального акту до суду, належить виключно до повноважень прокурора.

При ухваленні рішення про повернення обвинувального акту прокурору, суд фактично послався на обставини, які підлягають доказуванню під час судового розгляду по суті пред`явленого особі обвинувачення, а не на положення ст. 291 КПК України.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_8 подав заперечення, в яких ухвалу суду першої інстанції вважає законною та обґрунтованою, просить залишити її без змін. Апеляційну скаргу прокурора вважає необґрунтованою, вказує на те, що структурні елементи, які входять до підозри та формалізуються у повідомленні про підозру, мають повністю відтворюватися в обвинувальному акті. У випадку виникнення підстав для повідомлення про нову підозру або при зміні первинної підозри, слідчий, прокурор зобов`язані знову вручити особі повідомлення про підозру з виконанням вимог ст. 278 КПК України. Отже, невідповідність кваліфікації дій ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у повідомленні про підозру від 02 червня 2021 року та в обвинувальному акті має бути визнана істотним порушенням вимог КПК України, що тягне за собою повернення обвинувального акта прокурору для усунення недоліків.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції, оскільки зазначені судом підстави для повернення обвинувального акту суперечать положенням кримінального процесуального законодавства, обвинувачених та їх захисників, які заперечували проти доводів прокурора та просили ухвалу суду залишити без змін, перевіривши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Відповідно до змісту ст. 291 КПК України, обвинувальний акт є підсумковим процесуальним документом досудового слідства, за допомогою якого здійснюється функція обвинувачення, та в якому викладається його сутність і підстави, дається юридична оцінка та кваліфікація дій підозрюваного (обвинуваченого), визначаються межі судового розгляду.

Вичерпний перелік відомостей, які має містити обвинувальний акт, визначений ч. 2 ст. 291 КПК України.

Обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення (п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК).

Судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення, розпочати провадження щодо юридичної особи (ст. 337 КПК).

Отже, значення обвинувального акта як процесуального рішення сторониобвинувачення, полягає у тому, що він формалізує правову позицію обвинувачення, ініціює судовий розгляд і тим самим відкриває доступ особи до правосуддя.

Виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення (п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК) по суті є консистенцією всього обвинувального акта.

Відображення фактичних обставин кримінального правопорушення має значення не тільки для аргументації висновків слідчого, прокурора, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді, а також для реалізації права підозрюваного на захист.

У даному випадку наявне співпадіння викладу фактичних обставин кримінального правопорушення у повідомленні про підозру і обвинувальному акті, різниця у кваліфікації, у повідомленні про підозру закінчене кримінальне правопорушення, в обвинувальному акті - закінчений замах на вчинення кримінального правопорушення, наявне пом`якшення обвинувачення, що не може визнаватися істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону.

Крім того, щоб встановити, що кваліфікація дій ОСОБА_6 та ОСОБА_7 при врученні їм підозри, відрізняється від кваліфікації їх дій в обвинувальному акті, необхідно було досліджувати документи, які не були надані стороною обвинувачення, як слушно зауважує прокурор, адже з реєстру матеріалів кримінального провадження (пункт 32 та 33 реєстру), який надійшов до суду одночасно з обвинувальним актом, неможливо однозначно судити, що обвинуваченим було оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, що не відповідає кваліфікації їх дій в обвинувальному акті.

Суд фактично у підготовчому судовому засідання провів аналіз повідомлення про підозру за його відсутності та надав оцінку діям прокурора щодо обсягу обвинувачення, чого не міг робити на цій стадії судового розгляду кримінального провадження.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 28 січня 2022 року обвинувальний акт у цьому кримінальному провадженні повертався прокурору саме з підстав не зазначення місця вчинення кримінального правопорушення, що прямо впливає на правильне визначення підсудності, порушення правил якої, в силу вимог п. 6 ч.2 ст. 412 КПК України, тягне безумовне скасування судового рішення. Серед іншого було зазначене про не співпадіння кваліфікації дій обвинувачених у повідомленні про підозру та в обвинувальному акті.

18 липня 2022 року Чернігівський апеляційний суд апеляційні скарги прокурорів у кримінальному провадженні залишив без задоволення, а ухвал суду першої інстанції без змін. Своїх вказівок суд апеляційної інстанції не надавав, так як відбувався розгляд апеляційних скарг сторони обвинувачення і не міг надавати.

Те, що обвинувальний акт із зазначенням місця вчинення кримінального правопорушення був направлений стороні захисту рекомендованою поштою, і без очікування отримання доказів його вручення, був скерований до суду, не є істотним порушенням, яке тягне повернення обвинувального акту прокурору.

Питання доведеності чи недоведеності обвинувачення, правильності кваліфікації, є стадією судового розгляду кримінального провадження і не може розглядатися під час підготовчого судового засідання, а тому рішення суду про повернення обвинувального акту підлягає безумовному скасуванню з підстав передбачених ч.1 ст. 412 КПК України, а обвинувальний акт поверненню на новий судовий розгляд в суд першої інстанції.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 424 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 задовольнити.

Ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 10 серпня 2023 року про повернення прокурору обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000388 від 20 травня 2021 року, щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України, скасувати, призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала набуває законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4