У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.01.2024 Справа №607/2056/24 Провадження №1-кс/607/662/2024

м. Тернопіль

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду у м. Тернополі, клопотання слідчого слідчого відділу УСБУ в Тернопільській області ОСОБА_5 , погоджене начальником відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсон Херсонської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

29.01.2024 року слідчий слідчого відділу УСБУ в Тернопільській області ОСОБА_5 , за погодженням із начальником відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 , у межах кримінального провадження № 0000097 від 28 березня 2023 року за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, звернувся до слідчого судді із клопотанням про обрання підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Як вбачається з клопотання та доданих до нього матеріалів, у січні 2023 року в громадянина України ОСОБА_6 , як радикально налаштованої проти дій органів державної влади України особи, виник злочинний умисел, направлений на добровільне зайняття посади в незаконних правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території Херсонської області.

При цьому ОСОБА_6 був обізнаний, що 24 жовтня 1945 року набув чинності Статут Організації Об`єднаних Націй, підписаний 26 червня 1945 року, яким фактично створено Організацію Об`єднаних Націй (далі - ООН).

До складу ООН входять Україна, російська федерація та ще 49 країн-засновниць, а також інші країни світу.

Відповідно до частини 4 статті 2 Статуту ООН, усі Члени вказаної організації утримуються в своїх міжнародних відносинах від погрози силою або її застосування як проти територіальної недоторканності або політичної незалежності будь-якої держави, так і будь-яким іншим чином, несумісним із Цілями Об`єднаних Націй.

Декларацією Генеральної Асамблеї ООН № 36/103 від 09 грудня 1981 року про недопустимість інтервенції та втручання у внутрішні справи держав та резолюціями - № 2131 (ХХ) від 21 грудня 1965 року, що містить Декларацію про неприпустимість втручання у внутрішні справи держав та про захист їх незалежності та суверенітету; № 2625 (XXV) від 24 жовтня 1970 року, що містить Декларацію про принципи міжнародного права, що стосуються дружніх відносин і співробітництва між державами відповідно до Статуту ООН; № 2734 (ХХV) від 16 грудня 1970 року, що містить Декларацію про зміцнення міжнародної безпеки, та № 3314 (ХХІХ) від 14 грудня 1974 року, що містить визначення агресії, - установлено, що жодна з держав не має права здійснювати інтервенцію чи втручання у будь-якій формі або з будь-якої причини у внутрішні та зовнішні справи інших держав. Цими ж міжнародними документами закріплено обов`язок держав: утримуватися від озброєної інтервенції, підривної діяльності, військової окупації, здійснення сприяння, заохочення чи підтримки сепаратистської діяльності; не допускати на власній території навчання, фінансування та вербовки найманців чи засилання таких найманців на територію іншої держави.

Крім того, принципи суверенної рівності, поваги прав, притаманних суверенітету, незастосування сили чи погрози силою, непорушності кордонів, територіальної цілісності держав, мирного врегулювання спорів та невтручання у внутрішні справи держав були закріплені також у Заключному акті Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01 серпня 1975 року, який підписаний СРСР, правонаступником якого є російська федерація.

Статтями 1 та 2 III Конвенції про відкриття воєнних дій від 18 жовтня 1907 року, яка вступила в дію 26 січня 1910 року та 07 березня 1955 року визнана СРСР, правонаступником якого є російська федерація, передбачено, що військові дії між державами не повинні починатися без попереднього та недвозначного попередження у формі або мотивованого оголошення війни, або ультиматуму з умовним оголошенням війни. Про існування стану війни має бути без зволікання оповіщено нейтральним державам, і він матиме для них дійсну силу лише після отримання оповіщення.

У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16 липня 1990 року (далі - Декларація) вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах.

Відповідно до розділу V Декларації, територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди.

24 серпня 1991 року Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки схвалено Акт проголошення незалежності України, яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави - України. Згідно з указаним документом, територія України є неподільною та недоторканною.

Незалежність України визнали держави світу, серед яких і російська федерація.

Згідно з пунктами 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки, у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 5 грудня 1994 року, російська федерація, Сполучене Королівство Великої Британії та Північної Ірландії і Сполучені Штати Америки підтвердили Україні своє зобов`язання згідно з принципами Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 1 серпня 1975 року поважати незалежність і суверенітет та існуючі кордони України, зобов`язалися утримуватися від загрози силою чи її використання проти територіальної цілісності чи політичної незалежності України, і що ніяка їхня зброя ніколи не буде використовуватися проти України, крім цілей самооборони, або будь-яким іншим чином згідно зі Статутом ООН.

Відповідно до пунктів 3, 8 Меморандуму про підтримку миру та стабільності в Співдружності Незалежних Держав від 10 лютого 1995 року, що укладений між державами СНД, серед яких є Україна та російська федерація, держави підтвердили непорушність існуючих кордонів один одного та зобов`язалися виступати проти будь-яких дій, що підривають їхню непорушність, а також вирішувати усі суперечки, що виникають з питань кордонів і територій, тільки мирними засобами. Держави також зобов`язалися не підтримувати на території інших держав-учасниць сепаратистські рухи, а також сепаратистські режими, якщо такі виникнуть; не встановлювати з ними політичних, економічних та інших зв`язків; не допускати використання ними територій і комунікацій держав-учасниць Співдружності; не надавати їм економічної, фінансової, військової та іншої допомоги.

31 травня 1997 року, відповідно до положень Статуту ООН і зобов`язань згідно із Заключним актом Наради з безпеки і співробітництва в Європі, Україна та російська федерація уклали Договір про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і російською федерацією (ратифікований Законом України від 14 січня 1998 року №13/98-ВР та Федеральним Законом російської федерації від 02 березня 1999 року № 42-ФЗ). Відповідно до статей 2 - 3 зазначеного Договору, російська федерація зобов`язалася поважати територіальну цілісність України, підтвердила непорушність існуючих між ними кордонів та зобов`язалася будувати відносини одна з одною на основі принципів взаємної поваги, суверенної рівності, територіальної цілісності, непорушності кордонів, мирного врегулювання спорів, незастосування сили або погрози силою, у тому числі економічні та інші способи тиску, права народів вільно розпоряджатися своєю долею, невтручання у внутрішні справи, додержання прав людини та основних свобод, співробітництва між державами, сумлінного виконання взятих міжнародних зобов`язань, а також інших загальновизнаних норм міжнародного права.

Статтями 1 - 2 Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

Згідно зі статтею 5 Конституції України, носієм суверенітету та єдиним джерелом влади в Україні є народ. Народ здійснює владу безпосередньо і через органи державної влади та органи місцевого самоврядування.

Право визначати і змінювати конституційний лад в Україні належить виключно народові і не може бути узурповане державою, її органами або посадовими особами.

Відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Статтею 73 Конституції України визначено, що виключно всеукраїнським референдумом вирішуються питання про зміну території України.

Відповідно до статей 132-134 Конституції України територіальний устрій України ґрунтується на засадах єдності та цілісності державної території. До складу України входять: Автономна Республіка Крим, Вінницька, Волинська, Дніпропетровська, Донецька, Житомирська, Закарпатська, Запорізька, Івано-Франківська, Київська, Кіровоградська, Луганська, Львівська, Миколаївська, Одеська, Полтавська, Рівненська, Сумська, Тернопільська, Харківська, Херсонська, Хмельницька, Черкаська, Чернівецька, Чернігівська області, міста Київ та Севастополь. Місто Севастополь має спеціальний статус, Автономна Республіка Крим (далі - АР Крим) є невід`ємною складовою частиною України і в межах повноважень, визначених Конституцією України, вирішує питання, віднесені до її відання.

24 лютого 2022 року, у порушення вищевказаних умов міжнародних договорів, російською федерацією (далі - рф) здійснено повномасштабне військове вторгнення на територію України та розпочато ведення агресивної війни і захоплення її територій.

Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», введено воєнний стан на всій території України, який у подальшому було неодноразово продовжено.

Крім того, ОСОБА_6 було відомо, що після незаконного вторгнення російської федерації на територію України та окупації частини її території, зокрема м. Генічеська Генічеського району Херсонської області, представниками збройних сил та інших державних органів рф взято під контроль будівлі і споруди, що забезпечують діяльність органів державної влади України з метою перешкоджання їх нормальній роботі, а також створено незаконні органи влади та окупаційні адміністрації.

При цьому, ОСОБА_6 знав, що в січні 2023 року, представниками окупаційних органів влади рф в м. Генічеську Генічеського району Херсонської області, було створено так званий «отдел министерства внутренних дел по Геническому МО ГУМВД Херсонской области», з метою незаконного виконання країною - агресором правоохоронних функцій на території вказаного населеного пункту. У березні 2023 року «отдел министерства внутренних дел по Геническому МО ГУМВД Херсонской области», було перейменовано - в «ОМВД РФ «Генический» ГУМВД РФ по Херсонской области», і зареєстровано в "Единственном государственном реестре юридических лиц" за номером "ОГРН (основного государственного регистрационного номера)", №400, відповідно до норм російського законодавства.

Реалізуючи свій злочинний умисел, не пізніше січня 2023 року ОСОБА_6 , умисно, добровільно приєднався до складу незаконного правоохоронного органу, створеного на тимчасово окупованій території Херсонської області - «ГУМВД Херсонской области», обійнявши посаду «следователя следственного отделения ОМВД по Геническому МО ГУМВД Херсонской области», де йому видано формений одяг і табельну вогнепальну зброю.

04 січня 2023 року, перебуваючи на посаді т.зв. «следователя следственного отделения ОМВД по Геническому МО ГУМВД Херсонской области» у складі незаконного правоохоронного органу, ОСОБА_6 , для досягнення злочинної мети окупаційної адміністрації держави-агресора виніс і зареєстрував «постановление о возбуждении уголовного дела и принятии его к производству» за №, відповідно до КУСП №2211 від 10.12.2022 (книги учета сообщений о правонарушениях и происшествиях) далі (КУСП) за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 228 кримінального кодексу рф («незаконне придбання, зберігання, перевезення, виготовлення, переробка наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів, а також незаконне придбання, зберігання, перевезення рослин, що містять наркотичні засоби або психотропні речовини, або їх частин, що містять наркотичні засоби або психотропні речовини»), відносно громадянина ОСОБА_7 « ОСОБА_8 ».

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_6 18 січня 2023 року, виніс і зареєстрував як «следователь следственного отделения ОМВД по Геническому МО ГУМВД Херсонской области» «постановление о возбуждении уголовного дела и принятии его к производству» за №, відповідно до КУСП №1770 від 14.11.2022, за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 228 кримінального кодексу рф («незаконне придбання, зберігання, перевезення, виготовлення, переробка наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів, а також незаконне придбання, зберігання, перевезення рослин, що містять наркотичні засоби або психотропні речовини, або їх частин, що містять наркотичні засоби або психотропні речовини»), відносно громадянина ОСОБА_9 « ОСОБА_10 ».

Діючи аналогічним чином, 19 січня 2023 року ОСОБА_6 , втілюючи наративи держави-агресора виніс і зареєстрував як «следователь следственного отделения ОМВД по Геническому МО ГУМВД Херсонской области» «постановление о возбуждении уголовного дела и принятии его к производству» за № відповідно до КУСП №2503 від 28.12.2022, за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 228 кримінального кодексу рф («незаконне придбання, зберігання, перевезення, виготовлення, переробка наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів, а також незаконне придбання, зберігання, перевезення рослин, що містять наркотичні засоби або психотропні речовини, або їх частин, що містять наркотичні засоби або психотропні речовини»), відносно громадянина ОСОБА_11 « ОСОБА_12 ».

Крім цього ОСОБА_6 , виконуючи функції «следователя следственного отделения ОМВД по Геническому МО ГУМВД Херсонской области» у незаконному правоохоронному органі, 23.01.2023 виніс і зареєстрував «постановление о возбуждении уголовного дела и принятии его к производству» за № відповідно до КУСП №200 від 14.01.2023, за ознаками злочину, передбаченого п. «в» ч. 3 ст. 158 кримінального кодексу російської федерації («крадіжка»), відносно невстановленої особи.

Також ОСОБА_6 , виконуючи обов`язки «следователя следственного отделения ОМВД РФ «Генический» ГУМВД РФ по Херсонской области», та на виконання вказівки окупаційної адміністрації та старших керівників незаконного правоохоронного органу, 09.03.2023 здійснив огляд місця події оптової бази в м. Генічеську Генічеського району Херсонської області, в ході якого незаконно вилучив продукцію у вигляді 4 тонн пива в металевих кегах.

Окрім того, перебуваючи на посаді т.зв. «следователя следственного отделения ОМВД РФ «Генический» ГУМВД РФ по Херсонской области»,, ОСОБА_6 , у період з січня 2023 року по травень 2023 року, відповідно до своїх функціональних обов`язків, спільно із представниками окупаційної влади російської федерації, виконував інші злочинні завдання, з метою забезпечення належного функціонування незаконного правоохоронного органу «ОМВД РФ «Генический» ГУМВД РФ по Херсонской области».

Надалі, починаючи з червня 2023 року, у зв`язку із змінами «штатних посад» у незаконному правоохоронному органі та відсутністю у ОСОБА_6 відповідної освіти для зайняття посади «следователя следственного отделения ОМВД РФ «Генический» ГУМВД РФ по Херсонской области», останнього було переведено у «патрульно - постовую службу ГУМВД РФ по Херсонской области», на яку відповідно до «Приказа Министерства внутренних дел российской федерации № 495 від 28.06.2021 г. «Об утверждении Наставления об организации служебной деятельности строевых подразделений патрульно-постовой службы полиции территориальных органов МВД россии», покладено наступні завдання: 1) охорона громадського порядку та забезпечення громадської безпеки на вулицях та в інших громадських місцях, об`єктах транспорту та транспортної інфраструктури; 2) забезпечення безпеки громадян, попередження, припинення злочинів та адміністративних правопорушень; 3) виявлення та доставлення до органів внутрішніх справ осіб, підозрюваних у скоєнні злочинів, які перебувають у розшуку за скоєння злочинів, що переховуються від суду та слідства, які вчинили адміністративні правопорушення; 4) сприяння в межах наданих повноважень іншим службам та підрозділам органів внутрішніх справ російської федерації.

Також у відповідності до вищезазначеного наказу незаконний правоохоронний орган - «патрульно - постовая служба ГУМВД РФ по Херсонской области», для забезпечення досягнення злочинної мети країни-агресора крім того виконує такі функції: 1) участь у межах компетенції у виконанні завдань, визначених планами переведення територіальних органів на воєнний час та дій територіального органу у разі виникнення надзвичайних обставин (надзвичайних ситуацій); 2) надання сприяння підрозділам поліції та реалізації заходів щодо запобігання, виявлення та припинення екстремістської діяльності; 3) участь у межах компетенції у заходах щодо протидії тероризму та забезпеченні правового режиму контртерористичної операції, а також відповідно до законодавства російської федерації - у проведенні контртерористичної операції; 4) співробітники підрозділів ППС при несенні служби можуть застосовувати фізичну силу, спеціальні засоби та вогнепальну зброю у порядку, передбаченому главою 5 Закону російської федерації "Про поліцію"; 5) сили та засоби підрозділів ППС залучаються до участі у профілактичних та інших заходах у порядку, встановленому нормативними правовими актами МВД росії.

Таким чином, ОСОБА_6 , будучи співробітником «патрульно - постовой службы ГУМВД РФ по Херсонской области», відповідно до «Приказа Министерства внутренних дел российской федерации № 495 від 28.06.2021 г. «Об утверждении Наставления об организации служебной деятельности строевых подразделений патрульно-постовой службы полиции территориальных органов МВД россии», у період з червня 2023 року по 27 вересня 2023 року продовжував вчиняти незаконні дії відносно громадян України на тимчасово окупованій території Херсонської області на виконання завдань окупаційної влади, чим сприяє державі-агресору.

Отже, громадянин України ОСОБА_6 умисно, добровільно, з січня 2023 року по травень 2023 року займав посаду т.зв. «следователя следственного отделения отдела министерства внутренних дел по Геническому МО ГУМВД Херсонской области», «следователя следственного отделения ОМВД РФ «Генический» ГУМВД РФ по Херсонской области», а з червня 2023 року по 27 вересня 2023 року був співробітником «патрульно - постовой службы ГУМВД РФ по Херсонской области», в незаконному правоохоронному органі - «ГУ МВД РФ по Херсонской области», створеному на тимчасово окупованій території Херсонської області.

У вчиненні вказаного злочину підозрюється ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Херсона Херсонської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , громадянин України, якому 02.01.2024 в порядку ст. 135 та ч. 1 ст. 278 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

Підозра ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України обґрунтовується зібраними у провадженні доказами:

- протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 03.05.2023;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 26.06.2023;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі свідка ОСОБА_14 від 26.06.2023;

- протокол за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 30.09.2023;

- протоколом огляду мережі Інтернет від 15.11.2023;

- протоколом огляду від 03.05.2023;

- протоколом огляду мережі Інтернет від 16.11.2023;

- протокол огляду від 01.01.2024;

- висновок експерта №6 від 02.05.2023;

- іншими матеріалами, здобутими у ході досудового розслідування кримінального провадження.

02.01.2024, через засіб масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження «Урядовий кур`єр» та офіційний веб-сайт Офісу Генерального прокурора, ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України та викликано на 15.01.2024, 16.01.2024 та 17.01.2024 до слідчого відділу УСБУ в Тернопільській області для отримання письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, допиту як підозрюваного та проведенні інших слідчих та процесуальних дій за участі підозрюваного. Однак, будучи належним чином повідомленим про виклик, ОСОБА_6 , до слідчого відділу не з`явився, про причини неявки не повідомив.

Таким чином, ОСОБА_6 ухиляється від слідства та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

18.01.2024 слідчим відділом УСБУ в Тернопільській області, ОСОБА_6 оголошено у розшук, у зв`язку з тим, що останній ухиляється від слідства та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності та постійно перебуває на тимчасово окупованій території Херсонської області.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини, у справі «Феррарі - Браво проти Італії», не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим лише тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням органів досудового розслідування (попереднього слідства).

Відповідно до п. 175 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04) термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Таке ж тлумачення терміну «обґрунтована підозра» знайшло своє відображення у рішенні Європейський суд з прав людини у справі «Фокс, Кембел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «K.F. проти Німеччини».

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» вказав, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.

Отримані на даному етапі досудового розслідування відомості задокументовані у відповідний процесуальний спосіб, передбачений КПК України і вказують на причетність підозрюваного до вчинення зазначених злочинів, при цьому, таке цілком узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що наявність «обґрунтованої підозри» у вчинені правопорушення передбачає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що зазначена особа могла вчинити правопорушення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Влох проти Польщі»).

На даному етапі кримінального провадження стороною обвинувачення та слідчим суддею не вирішуються питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення. Сторона обвинувачення на підставі оцінки сукупності отриманих доказів стверджує, що причетність особи до вчиненого нею злочину є вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

На сьогоднішній день виникла необхідність в обранні відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у зв`язку з тим, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні триває, а обрання підозрюваному більш м`якого запобіжного заходу може перешкодити об`єктивному розслідуванню кримінального провадження.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, у тому числі під час досудового розслідування, шляхом проведення слідчих та інших процесуальних дій, отримано докази того, що підозрюваний може вчинити дії, які містять ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

На даний час, підозрюваний знаходиться на тимчасово окупованій території Херсонської області. Вказаний факт свідчить про існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки підозрюваний ОСОБА_6 переховується від органів досудового розслідування та суду.

Зважаючи на те, що ОСОБА_6 , перебуває на території Херсонської області, у останнього можуть зберігатися об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Зазначене свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, який виражається в тому, що підозрюваний ОСОБА_6 перебуваючи на волі має можливість знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Окрім того, зважаючи на той факт, що підозрюваний ОСОБА_6 на даний час переховується від органів досудового розслідування та суду на тимчасово окупованій території Херсонської області, у його діях наявний ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України - а саме можливість незаконно впливати на свідків, експертів, спеціалістів у даному кримінальному провадженні.

Досудовим розслідуванням встановлено, що підозрюваний ОСОБА_6 не має місця проживання, соціальних зв`язків для існування на не окупованій території України. Таким чином, надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки вищевказаного кримінального правопорушення, дають підстави вважати, що підозрюваний, розуміючи невідворотність покарання, намагатиметься у будь-який спосіб уникнути відповідальності та може вчинити інші або продовжити вчинення кримінального правопорушення. Зазначене свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи характер вищевказаного злочину та покарання у вигляді позбавлення волі, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його судом винуватим, є всі підстави вважати, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконними засобами впливати на свідків у кримінальному провадженні, які володіють інформацією щодо обставин вчинення ним зазначеного злочину, а також знищити, сховати або спотворити будь-які із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, вчинить нові або продовжуватиме вчиняти злочин, а тому з метою запобігання вказаним ризикам об`єктивно необхідним є застосування щодо останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З урахуванням викладених обставин, жоден інший більш м`який запобіжний захід, крім виключного запобіжного заходу - тримання під вартою, не зможе забезпечити запобігання існуючим ризикам та виконання завдань кримінального провадження.

Враховуючи складну суспільно-політичну ситуацію в Україні на даний час, за умов проведення відповідними силовими підрозділами України бойових дій, спрямованих на оборону та деокупацію окремих території України, небезпека вчинення підозрюваним вищезазначених дій носить підвищений характер, а відтак такі обставини вимагають більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, що також узгоджується із практикою Європейського суду з прав людини.

Відповідно до абз. 7 ч. 4 ст. 183 КПК України при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, який виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором.

Відповідно до ч. 4 ст. 197 КПК України у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого на підставі частини шостої статті 193 цього Кодексу строк дії такої ухвали не зазначається.

Приймаючи до уваги те, що підозрюваний ОСОБА_6 з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності переховується від органів досудового розслідування та перебуваючи на волі може вчинити спробу незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення та продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, а також враховуючи відсутність можливості запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, просить клопотання задовольнити.

Прокурор відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав з викладених у ньому підстав та мотивів, просив таке задовольнити.

Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечив щодо задоволення клопотання, вказавши на необґрунтованість повідомленої ОСОБА_6 підозри у даному кримінальному провадженні, а також зазначив щодо недоведеності стороною обвинувачення наведених у клопотанні ризиків у кримінальному провадженні.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши доводи прокурора та заперечення захисника, слідчий суддя доходить наступного висновку.

Так, постановою слідчого СВ УСБУ в Тернопільській області ОСОБА_5 від 18 січня 2024 року, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оголошено у розшук.

Відповідно до ч.6 ст.193 КПК України, слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Відповідно до п.4 ч.2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

На думку слідчого судді, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України, що підтверджується наступними матеріалами, зокрема: витягом з ЄРДР за №0000097 від 28.03.2023 року; повідомленням про виявлене кримінальне правопорушення начальника УСБУ в Тернопільській області ОСОБА_15 від 28.03.2023 року №69/5/2-803; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 03.05.2023 року; протоколом огляду інтернет ресурсів №69/5/2-1178 від 03.05.2024 року, складним оперуповноваженим 1 сектору 2 відділу ГВ ЗНД УСБУ в Тернопільській області ОСОБА_16 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 26.06.2023 року; протоколом пред`явлення особи до впізнання за фотознімками від 26.06.2023 року; висновком експерта від 02.05.2023 року №6; протоколом огляду від 15.11.2023 року; протоколом огляду від 16.11.2023 року; протоколом огляду від 01.01.2024 року; протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 30.09.2023 року.

Згідно зі ст. 178 КПК України обставиною, яка враховується при обранні запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, які зобов`язаний слідчий суддя оцінити при постановленні ухвали є, зокрема тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується.

Оцінивши обставини, передбачені ч.1 ст.178 КПК України, з врахуванням особи підозрюваного, характеру вчинення кримінального правопорушення, тяжкості покарання, що загрожує особі у випадку визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від дванадцяти до п`ятнадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої, того, що ОСОБА_6 переховується від органу досудового розслідування на тимчасово окупованій території Херсонської області, у зв`язку із чим його оголошено у розшук, слідчий суддя доходить переконання про те, що перебуваючи на волі, ОСОБА_6 може й надалі переховуватись від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, експертів, спеціалістів у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Згідно із абз.7 ч.4 ст.183 КПК України, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

За таких обставин, з метою запобігання вищевказаним ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_6 , слід обрати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, задовольнивши клопотання слідчого.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 183, 184, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого слідчого відділу УСБУ в Тернопільській області ОСОБА_5 , погоджене начальником відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Обрати щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсон Херсонської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід розглядається слідчим суддею після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 .

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської областіОСОБА_1