Справа № 158/2917/23
Провадження № 1-кп/0158/172/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2023 року м. Ківерці

Ківерцівський районний суд Волинської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в м. Ківерці клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у кримінальному провадженні №0000324, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.06.2023, про обвинувачення ОСОБА_9 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Ківерцівського районного суду Волинської області перебуває кримінальне провадження №0000324, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.06.2023, про обвинувачення ОСОБА_9 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

На адресу суду від прокурора надійшло письмове клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на два місяці.

Клопотання обґрунтоване тим, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення проти власності, який відноситься до особливо тяжких злочинів, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років. З метою запобігання спробам переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків виникла необхідність у продовженні відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді у вигляді домашнього арешту. У зв`язку з чим прокурор просить продовжити обвинуваченому строк запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на два місяці, із покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав з підстав, викладених у клопотанні, просив його задовольнити.

Обвинувачений та його захисник у судовому засіданні щодо задоволення даного клопотання заперечили, просили змінити запобіжний захід на домашній арешт у нічну пору доби.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання, суд дійшов наступних висновків.

Так, згідно із ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Строк дії ухвали про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, який відноситься до особливо тяжких злочинів, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років.

Обвинуваченому ухвалою слідчого судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 02.08.2023 запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою змінено на цілодобовий домашній арешт строком на 2 (два) місяці, який ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 28.09.2023 продовжено на два місяці до 28.11.2023.

В ході досудового розслідування та під час розгляду слідчим суддею клопотання про зміну ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт було встановлено існування ризиків, передбачених п. 1 та п. 3 ч. 1 ст. 177 КК України, а саме можливість переховуватися від суду та незаконно впливати на потерпілу та свідків.

Суд вважає, що на даний час вказані ризики не зменшилися та продовжують існувати.

Так, ризик переховування від правосуддя обумовлюється, серед іншого, можливістю притягнення до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками, зокрема, суворістю передбаченого покарання. Тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого обвинувального вироку особливо підвищують ризик переховування від суду.

Встановлюючи наявність існування ризику переховуватися від суду, суд враховує особу обвинуваченого, тяжкість злочину, у вчиненні якого він обвинувачується, та тяжкість покарання, яке може бути призначене у разі доведення його винуватості.

При вирішенні питання про наявність даного ризику суд враховує, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення хоча і не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі. Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Оцінюючи наявність ризику незаконно впливати на потерпілу та свідків у кримінальному провадженні, слід виходити із встановленого КПК України порядку отримання показань від потерпілої та свідків у кримінальному провадженні, а тому ризик такого впливу зберігається до отримання показань потерпілої та свідків безпосередньо судом під час розгляду справи по суті. Визнаючи наявність вказаного ризику, суд також враховує ознайомлення обвинуваченого з протоколами допиту потерпілої та свідків, що дає підстави обґрунтовано припускати ймовірну можливість впливу на останніх.

Суд звертає увагу, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірної можливості здійснення обвинуваченим зазначених дій.

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого, на даному етапі судом не встановлено та сторонами не доведено.

У зв`язку з наведеним суд вважає недостатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання наявним ризикам, аніж цілодобового домашнього арешту, тому слід продовжити строк запобіжного заходу, застосованого щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , строком на два місяці, а відповідно клопотання прокурора задовольнити.

Керуючись статтями 176, 177, 181, 372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу задовольнити.

Застосований до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , за виключенням оголошення у зазначений період повітряної тривоги у Волинській області для переходу в спеціально обладнане приміщення (укриття), продовжити на строк два місяці, тобто до 21 січня 2024 року включно.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до суду, а в разі неможливості прибути через поважні причини завчасно повідомити про це суд;

- повідомляти прокурора або суд про зміну свого місця проживання;

- носити електронний засіб контролю.

Ухвалу про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_4 .

Контроль за виконанням обвинуваченим обов`язків покласти на прокурора.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя Ківерцівського районного суду ОСОБА_1