Справа № 526/2303/23
Номер провадження 1-кп/530/10/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" січня 2024 р. м. Зіньків

Зіньківський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника адвоката ОСОБА_5

розглянувши в судовому засіданні в залі суду, в місті Зіньків Полтавської області кримінальне провадження №0000331 від 18.05.2023 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Харків, громадянин України, освіта середня, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , має судимість за вироком Чугуївського міськрайонного суду Харківської області за п.1 ч.2 ст.115, ч.2 ст.15 та ч.1 115, ст.70 КК України, за якими був засуджений до позбавлення волі строком на 10 років (звільнений після відбуття покарання 10.06.2022), засуджений вироком Харківського апеляційного суду від 31.10.2023 за ч.2 ст. 190 КК України до 3 років позбавлення волі;

у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Приблизно у лютому 2023 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , домовився щонайменше з однією особою на вчинення кримінально караного суспільно небезпечного діяння, пов`язаного із обманом і зловживанням довірою інших осіб та протиправним заволодінням у такий спосіб (шляхом шахрайства) майна інших громадян, насамперед готівкових грошових коштів.

Такі домовленості передбачали план протиправних дій та розподіл функцій учасників, зокрема згідно них ОСОБА_4 відводилась окрема функція фізичного отримання від ошуканих осіб готівкових грошових коштів під вигаданими приводами.

Так, 17.05.2023 у період часу з 17 год. 20 хв. до 19 год. 15 хв. дві невстановлені на даний час особи, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_4 щодо вчинення шахрайського заволодіння грошовими коштами особи похилого віку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з використанням засобів мобільного зв`язку неодноразово телефонували на абонентський номер мобільного телефону останньої. При цьому одна з даних осіб представлялася начебто донькою ОСОБА_6 ОСОБА_7 , а інша адвокатом. Дані особи повідомили неправдиву інформацію про начебто потрапляння ОСОБА_7 в дорожньо-транспортну пригоду, в результаті якої постраждала інша особа та необхідності відшкодування завданої шкоди останній, на що ОСОБА_6 має передати грошові кошти.

Потерпіла ОСОБА_6 , будучи введена в оману, перебуваючи в стресовому стані через можливе позбавлення волі ОСОБА_7 за вчинений злочин в разі не відшкодування завданої шкоди, погодилась передати гроші, при цьому повідомила суму грошових коштів, яку має в наявності та адресу свого місця проживання.

Після цього вказані невстановлені особи по мобільному телефону повідомили ОСОБА_4 про розташування житла потерпілої для його візиту туди та протиправного отримання коштів від потерпілої. При цьому ОСОБА_4 заздалегідь прибув для такої мети до міста Гадяч Миргородського району Полтавської області.

Того ж дня, в період з 18 год. 30 хв. по 19 год. 30 хв., точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_4 , діючи повторно, прибув за місцем проживання ОСОБА_6 до квартири АДРЕСА_2 та повідомив їй неправдиву інформацію про те, що є помічником адвоката, який представляє інтереси доньки ОСОБА_7 й має на меті передати гроші останній для відшкодування завданої нею шкоди.

Будучи введеною в оману, в тому числі ОСОБА_4 , потерпіла ОСОБА_6 , вважаючи, що це є правомірним та вкрай необхідним для близької людини доньки,добровільно передала безпосередньо в руки ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 400 доларів США, що відповідно курсу Національного банку України становить 14 624 гривень та також 18 000 гривень.

Протиправно отримавши від ОСОБА_6 гроші у гривневому еквіваленті загалом 32 624 гривень, ОСОБА_4 покинув домоволодіння потерпілої, отримавши можливість розпоряджатися чужими грошима як своїми власними, тим самим протиправно заволодів ними та спричинив потерпілій матеріальну шкоду у зазначеному вище розмірі.

Прокурор ОСОБА_8 просив призначити покарання за вчинення даного злочину в вигляді 1 року 6 місяців позбавлення волі, а за сукупністю вироків Харківського апеляційного суду від 31.10.2023 за ч.2 ст. 190 КК України визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у вигляді позбавлення волі строком 3 роки 3 місяці

В судовому засіданні 23.01.2024 року обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України при вищезазначених обставинах визнав повністю, у скоєному відповів що розкаюється , вказав що дійсно з іншими особами домовився про такий заробіток , до його ролі належало приїхати за адресою яку вкажуть особи , представитись та забрати кошти , після цього відправити кошти на картковий рахунок який вкажуть особи , так 17 травня 2023 року він приїхав до АДРЕСА_3 , в цей час з квартири вийшла бабуся якої він зовсім не знав та запитала , це ви ОСОБА_9 , коли він відповів що так , це він , діючи за вказівкою своїх учасників вчинення кримінального правопорушення , жінка похилого віку віддала йому гроші ,це були 400 доларів та десь 18000 гривень , 400 доларів він віддав працівникам поліції коли його затримали , а кошти у гривнях встиг половину суми направити на картковий рахунок за прізвищем ОСОБА_10 а половину коштів у гривнях залишив собі , бо йому було потрібно для лікування матері, на час затримання щось там залишалось , не пам`ятає . На запитання суду відповів що за один епізод злочинної діяльності він отримував плату , а саме 5000 гривень та 100 доларів США , вказав що кається та просив суд взяти до уваги пом`якшуючі обставини , а саме щире каяття.

Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилась, повідомила, що частину коштів їй повернуто, просила розгляд справи проводити без її участі, покарання просить призначити на розсуд суду.

Захисник ОСОБА_5 просив призначити покарання за сукупністю вироків у вигляді 3 років 2 місяців позбавлення волі врахувати той факт , що його підзахисний визнав вину та розкаюється, про що зазначив у судовому засіданні .

Суд, заслухавши показання обвинуваченого ОСОБА_4 дані ним в судовому засіданні , вивчивши докази по справі , а саме постанову про визнання речовими доказами , розпискою потерпілої про передачу їй коштів 400 доларів США , ухвалу суду про накладення арешту на майно , характеризуючі матеріали надані прокурором , свідки по справі не допитувались , прийшов до висновку , що своїми умисними протиправними діями, що виразилися у заволодінні чужим майном (майном ОСОБА_6 ) шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_4 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.190 КК України.

Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів. Відповідно до вимог ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених в санкції статті Основної частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Разом з цим, при призначенні покарання суд також враховує і наступне. У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 Рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд з прав людини вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

При призначенні виду та міри покарання ОСОБА_4 суд враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, відповідно до ст.12 КК України, кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст. 190 КК України відноситься до нетяжких злочинів, особу винного, який раніше судимий вироком Чугуївського міськрайонного суду Харківської області за п.1 ч.2 ст.115, ч.2 ст.15 та ч.1 115, ст.70 КК України, за якими був засуджений до позбавлення волі строком на 10 років (звільнений після відбуття покарання 10.06.2022), засуджений вироком Харківського апеляційного суду від 31.10.2023 за ч.2 ст. 190 КК України до 3 років позбавлення волі, обставини, що пом`якшують покарання, каяття, обтяжуючі обставини - вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку, та зазначає , що ОСОБА_4 після звільнення із міст позбавлення волі у 2022 році на шлях виправлення не став та вчинив злочин ідентичний даному злочину у травні 2023 року за що був засуджений 13.09.2023 року Дзержинським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 190 КК України до 1 року 5 місяців позбавлення волі , а вироком Харківського апеляційного суду від 31.10.2023 вирок місцевого суду був скасований та винесений новий ворок яким визначено покарання ОСОБА_4 у вигляді позбавлення волі строком 3 роки, тобто суд апеляційної інстанції погіршив становище засудженого та врахував що останній не відшкодував шкоди потерпілій та інші обставини. При аналізі вище вказаного суд зазначає , що потерпіла ОСОБА_6 прохала призначити покарання на розсуд суду , той факт що на даний час ОСОБА_4 матеріальну шкоду потерпілій не відшкодував , а повернув тільки ту частину коштів які у нього залишились на час затримання , визнав вину тільки в судовому засіданні , вказав що вчинення даного злочину і було його так би мовити працевлаштуванням , за яке він отримував кошти , і дані факти аналізуючи засудження його судами Харківської області - були його способом життя , відсутність соціальних зв`язків , приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_4 можливе тільки в ізоляції його від суспільства , призначивши йому покарання у виді позбавлення волі у максимальному розмірі яке передбачене санкцією .

Речові докази по справі: грошові кошти у сумі 400 доларів США купюрами по 100 доларів США кожна LL 41916086 F LE 01982145 A LD 78577359C LD 78577360 C які належать ОСОБА_11 та передані їй на зберігання - залишити у її власності

чотири аркуші із зошита в клітинку на яких маються тексти та мобільні телефони ASTRO ІМЕІЛ НОМЕР_1 ІМЕІЛ 2 НОМЕР_2 , мобільний телефон Xiaomi Model M2003J15SG Redmi ІМЕІЛ НОМЕР_3 ІМЕІЛ 2 НОМЕР_4 серійний номер НОМЕР_5 власником яких є ОСОБА_4 - знищити

скасувати арешт на майно ( на речові докази по справі ) накладений по ухвалі слідчого судді Гадяцького районного суду від 22.05.2023 року

Процесуальні витрати в кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 був обраний у вигляді тримання під вартою від 30.05.2023 року ухвалою слідчого судді Дзержинського райсуду м. Харкова від 30.05.2023 , в даному кримінальному провадженні запобіжний захід не обирався .

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 2 ст. 190 КК України покарання у виді 3 ( трьох ) років позбавлення волі.

На підставі ст.71, 72 КК України за сукупністю вироків до призначеного судом ОСОБА_4 покарання за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Харківського апеляційного суду від 31.10.2023 за ч.2 ст. 190 КК України і вважати ОСОБА_4 остаточно засудженим до 3 (трьох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 за даним вироком рахувати з моменту його затримання та засудження за попереднім вироком Харківським апеляційним судом від 31.10.2023 справа № 638/6987/23 - з 30.05.2023 року

Речові докази по справі: . грошові кошти у сумі 400 доларів США купюрами по 100 доларів США кожна LL 41916086 F LE 01982145 A LD 78577359C LD 78577360 C які належать ОСОБА_11 та передані їй на зберігання - залишити у її власності

чотири аркуші із зошита в клітинку на яких маються тексти та мобільні телефони ASTRO ІМЕІЛ НОМЕР_1 ІМЕІЛ 2 НОМЕР_2 , мобільний телефон Xiaomi Model M2003J15SG Redmi ІМЕІЛ НОМЕР_3 ІМЕІЛ 2 НОМЕР_4 серійний номер НОМЕР_5 власником яких є ОСОБА_4 -знищити

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Полтавського апеляційного суду через Зіньківський районний суд Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

СуддяОСОБА_1