Справа № 555/1827/21 Провадження №11-кп/802/400/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого адвоката - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на вирок Сарненського районного суду Рівненської області від 20 травня 2022 року,

В С Т А Н О В И В

Даним вироком суду ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, неодруженого, студента ВСП « Березнівський лісотехнічний фаховий коледж ", не судимого,

-визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років з конфіскацією майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 ухвалено рахувати з дня приведення вироку до виконання.

Зараховано в строк відбування покарання ОСОБА_8 строк затримання в якості підозрюваного з 15.06.2021 по 17.06.2021.

Вироком вирішені питання про речові докази та процесуальні витрати.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_8 визнано винуватим та засуджено за те, що він діючи всупереч ст.ст.6,12 Закону України від 15 лютого 1995 року « Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та ст. 12 Закону України від 15 лютого 1995 року « Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин їх прекурсорів та зловживанню ними», переслідуючи корисливі мотиви, маючи умисел на незаконний збут наркотичного засобу, 19 квітня 2021 року приблизно 0 20 годині 40 хвилин, перебуваючи за територією парку культури та відпочинку, який знаходиться навпроти приміщення ВСП « Березнівський лісотехнічний файовий коледж НУВГП, що в м. Березне, вул. Чорновола, 23, Березнівської територіальної громади Рівненського району Рівненської області, за грошові кошти у розмірі 250,00 (двісті п`ятдесят) гривень, незаконно збув ОСОБА_9 , який діяв у відповідності до ст. 5 Закону України « Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів та прекурсорів та зловживання ними» від 15 лютого 1195 року, подрібнену речовину рослинного походження зеленого кольору, яка містилася в прозорому фіолетовому поліетиленовому пакеті, яка являється особливо небезпечним наркотичним засобом - канабісом, загальна маса якого становить 0,453 г (в перерахунку на висушену речовину) та згідно «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770, є особливо небезпечним наркотичним засобом.

Повторно, ОСОБА_8 , діючи всупереч ст.ст. 6,12 Закону України від 15 лютого 1995 року « Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та ст. 12 Закону України від 15 лютого 1995 року « Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин їх прекурсорів та зловживанню ними», переслідуючи корисливі мотиви, маючи умисел на незаконний збут наркотичного засобу, 15 червня 2021 року приблизно о 15 годині 30 хвилин, перебуваючи на перехресті вулиць Київської та Чорновола в м. Березне, Березнівської територіальної громади Рівненського району Рівненської області, поблизу Березнівського районного відділу Державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, який розташований за адресою м. Березне, вул. Чорновола, 11а, Березнівської територіальної громади Рівненського району Рівненської області, за грошові кошти у розмірі 1 000,00 (тисячу) гривень, які 14.06.2021 перераховані останньому на картковий рахунок № НОМЕР_1 , незаконно збув ОСОБА_9 , який діяв у відповідності до ст. 5 Закону України « Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів та прекурсорів та зловживання ними» від 15 лютого 1995 року, подрібнену речовину рослинного походження зеленого кольору, яка містилася в прозорому поліетиленовому пакеті та являється особливо небезпечним наркотичним засобом - канабісом, масою 6,204 г та згідно «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 №770, є особливо небезпечним наркотичним засобом.

Тобто, своїми діями ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.307 КК України, яке виразилось у незаконному збуті особливо небезпечного наркотичного засобу у місцях, що призначені для проведення навчальних, спортивних і культурних заходів, вчинений повторно.

У поданій апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_7 не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження, доведеності вини обвинуваченого та кваліфікацію його дій, вважає вирок необґрунтованим та незаконним в частині невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого у зв`язку із суворістю. Так, вважає, що судом, при призначенні покарання не враховано дані про особу обвинуваченого, який по місцю проживання та роботи характеризується позитивно, на обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває, після вчинення кримінального правопорушення своєю поведінкою довів своє виправлення, оскільки беззаперечно виконав всі покладені на нього судом обов`язки, повністю визнав свою вину, щиро розкаявся, протягом досудового слідства сприяв його всебічності та повноті, висловлював жаль з приводу вчиненого, та в судовому засіданні висловив готовність понести покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення.

За таких обставин, на переконання сторони захисту, існують обґрунтовані підстави для застосування при призначенні покарання ОСОБА_8 положень ст. 69 КК України, а також інституту звільнення від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком.

Посилаючись на вищевикладене захисник обвинуваченого просить вирок суду першої інстанції змінити, призначивши ОСОБА_8 за ч.2 ст. 307 КК України покарання із застосуванням ст. 69 КК України, а саме: 3 (три) роки позбавлення волі без конфіскації майна, та на підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 від відбування покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік та з покладенням обов`язків, передбачених ч.1 ст. 76 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача, який доповів суть вироку та виклав доводи апеляційної скарги, обвинуваченого та його захисника, які, кожен зокрема, підтримали подану апеляцію в повному обсязі, прокурора, який вважає скаргу безпідставною та просив залишити її без задоволення, а судове рішення, - без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд доходить до наступного висновку.

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення та його кваліфікація за ч. 2 ст. 307 КК України, ніким з учасників не оспорюється, а тому на підставі ч. 1 ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється лише в частині покарання призначеного обвинуваченому.

Що стосується тверджень захисника про невідповідність призначеного обвинуваченому ОСОБА_8 покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок тяжкості, то колегія суддів вважає, що вони є частково обґрунтованими та заслуговують на увагу із врахуванням наступного.

За змістом ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так й іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності і індивідуалізації. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Положеннями ч. 1 ст. 69 КК України передбачено, що за наявності кількох обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, мотивуючи своє рішення, може призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України за цей злочин. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленого для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

У пункті 8 постанови Пленуму ВСУ №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» роз`яснено, що призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або не призначення обов`язкового додаткового покарання (ст.69 КК) ( 2341-14 ) може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного. У кожному такому випадку суд зобов`язаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про особу підсудного він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання, а в резолютивній - послатися на ч.1 ст.69 КК ( 2341-14 ). При цьому необхідно враховувати не тільки мету й мотиви, якими керувалась особа при вчиненні злочину, а й її роль серед співучасників, поведінку під час та після вчинення злочинних дій тощо.

Апеляційний суд зазначає, що при визначенні поняття обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд повинен виходити з системного тлумачення статей 66 та 69 КК України, згідно з якими підстави, що дають суду повноваження вийти за межі мінімального покарання, встановленого законом, мають знаходитися у зв`язку з метою злочину, роллю, яку виконувала особа, визнана винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, її поведінкою під час його вчинення, іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку злочину та особу винного.

В свою чергу, згідно ч. 2 ст. 66 КК України, при призначенні покарання суд може визнати такими, що його пом`якшують, і інші обставини, не зазначені в частині першій цієї статті.

З огляду на зазначені вище положення закону, суд при призначенні покарання має виходити не тільки з меж караності діяння, встановлених у відповідній санкції Особливої частини КК України, а й із тих норм Загальної частини КК України, в яких регламентується цілі, система покарань, підстави, порядок та особливості застосування окремих його видів, а також регулюються інші питання, пов`язанні з призначенням покарання.

Суд індивідуалізує покарання, необхідне і достатнє для виправлення засуджених та для запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 покарання за ч. 2 ст. 307 КК України, суд першої інстанції навів у вироку відомості про тяжкість вчиненого злочину, особу винного, тому призначив покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією майна.

Разом з тим, на переконання судової колегії, в даному випадку існують підстави для зміни оскаржуваного вироку суду із пом`якшенням призначеного обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, а саме, застосування положень ч.1 ст.69 КК України та визнання в якості обставин, що пом`якшують покарання те, що обвинувачений провину у вчиненому визнав повністю, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, протягом досудового слідства сприяв його всебічності та повноті, висловлював жаль з приводу вчиненого, та в судовому засіданні висловив готовність понести покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення.

Також, апеляційний суд приймає до уваги той факт, що батько обвинуваченого, згідно долученого до матеріалів кримінального провадження витягу (копії) №49 від 04.03.2022 призваний на військову службу під час мобілізації. Крім того, обвинувачений ОСОБА_8 є старшим сином у сім`ї, яка складається з його матері та двох неповнолітніх сестер, що в даному випадку слід віднести до пом`якшуючих обставин, яка на ряду з іншими обставинами істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Зазначені обставини є такими, що пом`якшують покарання, а тому, з огляду на принцип законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, колегія суддів, використовуючи свої дискреційні повноваження, дійшла висновку, що ОСОБА_8 необхідно призначити покарання за ч.2 ст.307 КК України із застосуванням ст. 69 КК України нижче від найнижчої межі, визначеної санкцією зазначеної частини статті.

Окрім того, апеляційний суд враховує також характеристику особи ОСОБА_8 , яка також судом першої інстанції в оскаржуваному вироку була врахована не в повній мірі, зокрема, останній раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки, зокрема, місце постійного проживання та реєстрації, займається суспільно - корисною працею, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не значиться, позитивно характеризується як за місцем проживання так і роботи, влаштувався на роботу працює контролером КП «Добробут» з 03.07.2023, та вік обвинуваченого.

За таких обставин, апеляційний суд доходить висновку про те, що суд першої інстанції залишив поза увагою наявність в зазначеному провадженні підстав для призначення обвинуваченому, із застосуванням положень ст. 69 КК України, більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, зокрема, санкцією ч.2 ст.307 КК України, якого буде достатньо для його виправлення та попередження вчиненням ним нових злочинів.

Отже, враховуючи обставини вчинення обвинуваченим ОСОБА_8 інкримінованого йому злочину, його тяжкість та ступінь суспільної небезпечності, а також викладену вище характеристику його особи, апеляційний суд в даному випадку вважає призначене обвинуваченому судом першої інстанції основне покарання у виді 6 років позбавлення волі надто суворим, у зв`язку з чим існують підстави для його пом`якшення та призначення останньому із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 2 ст. 307 КК України.

Водночас, суд апеляційної інстанції, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, яке відповідно до статті 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, ОСОБА_8 будучи молодою особою працездатного віку, за рахунок продажу наркотичних засобів поліпшував своє матеріальне становище, на роботу влаштувався лише через рік після скоєння кримінального правопорушення, а відтак, не вбачає законних дістав для призначення обвинуваченому покарання із застосуванням ст. 75 КК України, як про це просить сторона захисту.

Відповідно до приписів п. 2 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити вирок або ухвалу.

Частиною 2 ст. 409 КПК України передбачено, що підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути також невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Згідно з положенням ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів дійшла висновку, що вирок Сарненського районного суду Рівненської області від 20 травня 2022 року слід змінити у частині призначеного покарання, шляхом застосування положень ст. 69 КК України.

Таким чином, апеляційну скаргу захисника обвинуваченого слід задовольнити частково, а вирок Сарненського районного суду Рівненської області від 20 травня 2022 року в частині призначеного покарання ОСОБА_8 - змінити.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст. 404, 407, КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Сарненського районного суду Рівненської області від 20 травня 2022 року відносно ОСОБА_8 в частині призначеного покарання змінити.

Призначити ОСОБА_8 покарання за ч. 2 ст. 307 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки з конфіскацією майна.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення її апеляційним судом.

Головуючий

Судді