БЕРЕЗАНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ провадження 1-кс/356/13/23
Справа № 355/1431/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.10.2023 року Березанський міський суд Київської області в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

З участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Березанського міського суду Київської області заяву судді ОСОБА_3 про самовідвід у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000380 від 14.08.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України,

ВСТАНОВИВ:

12.09.2023 року до канцелярії Березанського міського суду Київської області надійшла заява судді ОСОБА_3 про самовідвід у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000380 від 14.08.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.09.2023 року головуючим суддею по розгляду вказаної вище заяви про самовідвід визначено суддю ОСОБА_1 .

Заяву про самовідвід суддя ОСОБА_3 обґрунтувала тим, що до Березанського міського суду Київської області, на підставі ухвали Київського апеляційного суду від 02.03.2023 року, надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000380 від 14.08.2020 року відносно ОСОБА_4 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.06.2023 року головуючим суддею по вказаній судовій справі визначено суддю ОСОБА_1 .

Розпорядженням в.о. керівника апарату суду ОСОБА_5 від 13.07.2023 року № 47 призначено повторний автоматизований розподіл вказаної судової справи № 355/1431/22, провадження № 1-кп/356/57/23 у зв`язку з задоволенням ухвалою суду від 06.07.2023 року заяви судді ОСОБА_1 про самовідвід в даному кримінальному провадженні.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.07.2023 року головуючим суддею по вказаній судовій справі визначено суддю ОСОБА_6 .

Відповідно до розпорядження керівника апарату суду ОСОБА_14 № 102 від 07.09.2023 року призначено проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи з огляду на те, що ухвалою суду від 05.09.2023 року задоволено заяву судді ОСОБА_6 про самовідвід по справі № 355/1431/22, провадження № 1-кп/356/57/23.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.09.2023 року головуючим суддею у справі № 355/1431/22, провадження №1-кп/356/57/23 визначено суддю ОСОБА_3 .

З обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 129 Конституції України одним з основних принципів судочинства проголошується обов`язковість судових рішень. Із цього виходить і Закон України «Про судоустрій і статус суддів», у ч. 2 ст. 13 якого закріплено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма юридичними та фізичними особами на всій території України. Обов`язковість і безумовність виконання вироків та ухвал суду закріплено ч. 2 ст. 21 КПК України. Тому умисне невиконання судових актів є злочином проти правосуддя для будь-якої особи.

Так, рішенням Баришівського районного суду Київської області від 21.10.2019 року позов ОСОБА_7 до ОСОБА_4 про захист честі, гідності і ділової репутації, спростування інформації та відшкодування моральної шкоди задоволено частково, інформацію, поширену 06.12.2018 року ОСОБА_4 на її веб-сторінках в соціальних мережах про застосування ОСОБА_7 до ОСОБА_4 фізичного насильства, визнано недостовірною та такою, що паплюжить честь, гідність і ділову репутацію громадянина ОСОБА_7 , зобов`язано ОСОБА_4 спростувати вказану інформацію в той самий спосіб, в який вона була поширена, зобов`язавши розмістити на її веб-сторінках в соціальних мережах публікацію в довільній формі про спростування недостовірної інформації про застосування 06.12.2018 року ОСОБА_7 до ОСОБА_4 фізичного насильства, а також стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 1000 грн. моральної шкоди та 1157,60 грн. судового збору. В решті вимог відмовлено.

Рішення Баришівського районного суду Київської області від 21.10.2019 року (справа № 355/1882/18, провадження № 2/355/100/19) за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_4 про захист честі, гідності і ділової репутації, спростування інформації та відшкодування моральної шкоди, набрало законної сили 21 листопада 2019 року.

07.05.2020 року заступником начальника відділу Баришівського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) ОСОБА_8 відкриті виконавчі провадження ВП № НОМЕР_1, ВП № НОМЕР_2, ВП № НОМЕР_3 за виконавчими листами, виданими 22.04.2020 року та 09.04.2020 року у справі № 355/1882/18 про захист честі, гідності і ділової репутації, спростування інформації та відшкодування моральної шкоди.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані органом досудового розслідування за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, тобто як умисне невиконання рішення суду, що набрало законної сили.

Слід зазначити, що в провадженні судді Березанського міського суду Київської області ОСОБА_3 перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_7 (який є потерпілим у кримінальному провадженні № 0000380 від 14.08.2020 року) до ОСОБА_4 (яка є обвинуваченою у кримінальному провадженні № 0000380 від 14.08.2020 року), треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації, Солом`янське управління поліції ГУ НП у м. Києві про позбавлення батьківських прав та визначення місця проживання дитини та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_7 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей Рівненської районної державної адміністрації Рівненської області про позбавлення батьківських прав та визначення місця проживання дитини з матір`ю.

28.03.2023 року суддя ОСОБА_3 заявила самовідвід у зазначеній вище цивільній справі, обґрунтовуючи його тим, що готуючись до ухвалення рішення про прийняття до свого провадження вказаної справи, вивчаючи матеріали справи, вона ознайомилась зі змістом заяви ОСОБА_7 про відвід судді ОСОБА_9 з додатками. У вказаній заяві ОСОБА_7 (який є потерпілим у кримінальному провадженні № 0000380 від 14.08.2020 року), цитуючи публікацію сайту "Судовий репортер" від 14.05.2020 року, зазначив, що адвокат "ОСОБА_13 повідомив, що оприлюднив цю інформацію у своїй вступній промові у засіданні Вищого антикорупційного суду у справі судді Подільського районного суду ОСОБА_10 , викривачем якої став ОСОБА_7 ". Суддя ОСОБА_3 повідомила, що із суддею Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_10 вона перебуває у товариських відносинах. Вказана обставина може викликати сумнів у сторін по справі у її неупередженості або об`єктивності.

Ухвалою Березанського міського суду Київської області від 28.03.2023 року суддею ОСОБА_3 було задоволено заяву про самовідвід.

Таким чином, вказані вище обставини в своїй сукупності можуть створити в учасників провадження чи іншого стороннього спостерігача враження необ`єктивності та упередженості судді при розгляді кримінального провадження, а відтак, - у майбутньому стати причиною сумнівів в справедливості та законності судового рішення у справі та поставити під сумнів забезпечення реалізації права особи на справедливий розгляд справи стосовно неї незалежним та безстороннім судом.

За таких обставин, з врахуванням положень кримінального процесуального законодавства, з метою унеможливлення створення передумов для виникнення сумнівів в неупередженості судді при повторній участі в розгляді вказаного кримінального провадження, керуючись ст.ст. 76, 80 КПК України заявляє по даному кримінальному провадженню самовідвід.

Суддя ОСОБА_3 через канцелярію суду 19.09.2023 року подала заяву, в якій зазначила, що пояснень в судовому засіданні у відповідності до ч. 3 ст. 81 КПК України він давати не бажає та просила розглянути заяву про самовідвід без її участі.

Прокурор, обвинувачена ОСОБА_4 , її захисник ОСОБА_13 та потерпілий ОСОБА_7 в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Розглянувши подану заяву про самовідвід, дослідивши додані до неї документи, матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Відвід повинен бути вмотивованим. Заяви про відвід можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження (ч.ч. 3, 5 ст. 80 КПК України).

Право кожного на справедливий розгляд справи незалежним і безстороннім судом закріплено у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція).

У своєму рішенні по справі «Фельдман проти України» Європейський суд з прав людини порушенням ст. 6 Конвенції визнав незабезпечення суддею достатніх гарантій для виключення будь-якого розумного сумніву з приводу його безсторонності (заяви № 76556/01 та 38779/04, рішення від 08.04.2010, п. 97).

У відповідності до положень п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, схвалених резолюцією № 2006/23 Економічної та Соціальної ради ООН від 27.07.2006, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у справі "Мироненко і Мартенко проти України" (заява № 4785/02, рішення від 10.12.1999, п. 66), наявність безсторонності має визначатися, для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., зокрема, рішення у справах "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria), рішення від 24.02.1993, серія А, № 255, с. 12, п. 27, 28 і 30, та "Веттштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland, заява № 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII).

Термін «безсторонність» характеризує нейтральність судді щодо сторін у справі.

Як зазначає Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 09.11.2006 у справі «Білуха проти України» (заява № 33949/02, п. 53) правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться" (див. рішення у справі "Де Куббер проти Бельгії" (De Cubber v. Belgium), від 26 жовтня 1984 року, п. 26). Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (див. вищевказане рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland) та рішення у справі "Кастілло Альгар проти Іспанії" (Castillo Algar v. Spain), від 28 жовтня 1998 року, п. 45).

Відповідно до роз`яснень ЄСПЛ у справах «Мікаллеф проти Мальти», «Мезнарич проти Хорватії», в демократичному суспільстві суди повинні вселяти довіру. Тому кожен суддя, у відношенні якого маються щонайменші сумніви в неупередженості, зобов`язаний вийти з процесу.

Згідно статті 1 Кодексу суддівської етики суддя повинен бути прикладом неухильного додержання вимог закону і принципу верховенства права, присяги судді, а також дотримання високих стандартів поведінки з метою зміцнення довіри громадян у чесність, незалежність, неупередженість та справедливість суду.

Суддя має докладати всіх зусиль до того, щоб на думку розсудливої, законослухняної та поінформованої людини його поведінка була бездоганною (ст. 3 Кодексу суддівської етики).

Враховуючи вказане, проаналізувавши доводи, наведені в заяві про самовідвід, суд доходить висновку про їх обґрунтованість, тому з метою уникнення створення об`єктивних підстав вважати про можливу наявність певної особистої заінтересованості чи упередженості судді стосовно однієї із сторін в кримінальному провадженні, сумнівів в можливості ухвалення суддею об`єктивного та справедливого рішення у справі, а також забезпечення довіри до судової влади, заяву про самовідвід слід задовольнити.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 75, 80-81, 369-372 КПК України,

УХВАЛИВ:

Заяву судді ОСОБА_3 про самовідвід задовольнити.

Відвести суддю ОСОБА_3 від розгляду кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000380 від 14.08.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.

Визначити суддю (суддів), на розгляд якого (яких) передається дане кримінальне провадження, у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 КПК України.

Ухвала окремому оскарженю не підлягає.

Суддя ОСОБА_1