справа № 361/1496/21
провадження № 1-кп/361/293/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2024 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретарів судового засідання: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

сторін кримінального провадження:

прокурорів: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

потерпілих: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

представника потерпілих - ОСОБА_9 ,

обвинуваченого - ОСОБА_10 ,

захисника обвинуваченого - ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари Київської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002662 від 23 жовтня 2020 року, за обвинуваченням

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бровари Київської області, громадянина України, є інвалідом 3 групи, одруженого, на утриманні має неповнолітню дитину - ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Органом досудового розслідування ОСОБА_10 висунуто обвинувачення в тому, що 23 жовтня 2020 року близько 12 год. 00 хв. він, керуючи автомобілем марки «Renault Scenic», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по 24 км+151 м автодороги Київ-Чернігів на території Броварського району Київської області в напрямку м. Києва, порушивши вимоги п. 2.3 б), д) та п. 12.1 Правил дорожнього руху, не обрав безпечну швидкість та не впорався з керуванням транспортним засобом, внаслідок чого виїхав на зустрічну смугу руху та допустив зіткнення з автомобілем «Volvo S60», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_13 , яка рухалася в напрямку м. Чернігова.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля «Volvo S60», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_13 отримала тілесні ушкодження, від яких загинула 23 жовтня 2020 року в приміщенні КНП «Броварська багатопрофільна клінічна лікарня» БРР БМР. Смерть ОСОБА_13 настала від перелому шийного відділу хребта.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «Volvo S60», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження у вигляді переломів великого горбика правої плечової кістки, перелому обох кісточок лівої гомілки, перелому тіла грудини, забою шийного відділу хребта та підшкірних гематом, забоїв лівого плеча, які відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Зазначено те, що порушення водієм ОСОБА_10 вимог пунктів 2.3 б), д) та 12.1 Правил дорожнього руху перебувають у причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді смерті потерпілої ОСОБА_13 та спричинення потерпілому ОСОБА_8 середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Дії ОСОБА_10 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілої ОСОБА_13 та потерпілому ОСОБА_8 середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 фактично не визнав себе винним у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, хоч і ствердив під час його допиту та у судових дебатах, що він визнає вину. Проте, у своїх поясненнях в судовому засіданні вказав, що, на його думку, дана дорожньо-транспортна пригода виникла з вини саме водія автомобіля, який рухався перед його транспортним засобом, і який почав раптово гальмувати. Після чого, для уникнення зіткнення він вивернув руль вліво, де і сталося зіткнення з іншим транспортним засобом під керуванням загиблої ОСОБА_13 . Щодо цивільних позовів обвинувачений зазначив, що він визнає їх в межах розумних сум, проте, яку саме шкоду та суму він визнає, в судовому засіданні не зміг вказати. При цьому обвинувачений у судовому засіданні попросив вибачення у потерпілих та зазначив, що готовий робити необхідні виплати в межах розумної суми відшкодування. Щодо обставин вчинення злочину дав пояснення, зокрема, те, що 23 жовтня 2020 року близько 12 год. 00 хв. він їхав зі швидкістю до 90 км/год у сторону м. Києва по об`їзній дорозі, яка має дві смуги в одну сторону та дві смуги в іншу, які розділені між собою полосою, де відбувалися ремонтні роботи, з його боку була асфальтована дорога. Він рухався у крайній правій смузі за вантажівкою, яку вирішив обігнати, коли почав перестроюватися в ліву смугу руху, то перед своїм автомобілем пропустив інший автомобіль і почав за ним їхати, тоді цей транспортний засіб раптово почав зупинятися, і для того, щоб йому уникнути зіткнення, він повернув руль в ліву сторону, проте відбулася дорожньо-транспортна пригода з потерпілими у цій справі. Сам момент удару він не пам`ятає, пояснив, що можливо його автомобіль відкинуло від різкого гальмування, оскільки на ділянці дороги був щебінь, спеціально він не виїжджав на зустрічну смугу руху. Наголосив, що дана дорожньо-транспортна пригода сталася без його вини, на його думку, у ній винний саме водій транспортного засобу, який рухався перед ним та раптово почав зупинятися. При цьому зазначив, що його транспортний засіб занесло на роздільну смугу, всіх обставин події він не пам`ятає, оскільки теж отримав травми, у голові в нього 20 швів, після аварії до тями прийшов, знаходячись на пасажирському сидінні, на яке, мабуть, його від удару відкинуло, звідки його витягнули рятувальники та відвезли до лікарні. Вказав суду, що має більше 20 років водійського стажу. У той час він не міг ходити, після цієї аварії він став інвалідом 3 групи, про що надав копію пенсійного посвідчення. Також суду пояснив, що коли він знаходився на лікуванні у лікарні, то потерпілі знаходилися у палаті напроти, його дружина та син намагалися встановити контакт із потерпілими для відшкодування шкоди, проте отримали категоричну відмову у спілкуванні. Потім коли його викликав слідчий у м. Києві, у якого він взяв телефон потерпілих, то його дружина телефонувала останнім, вони бажали домовитися про зустріч, щоб все вирішити, проте потерпілі відмовилися від такої зустрічі, сказали, щоб їм більше не телефонували. Також обвинувачений вказав, що у той день, як і під час дорожньо-транспортної пригоди, не був у стані алкогольного сп`яніння. В автомобілі перевозився у зв`язку з роботою клей і пляшки з розчинником, тому міг бути в автомобілі після аварії запах спиртного, так як транспортний засіб у ДТП дуже був пошкоджений, відновленню не підлягає. Обвинувачений вказав, що з ним в автомобілі також був ще один чоловік, який знаходився на задньому пасажирському сидінні, та який першим йому надавав допомогу. Пояснив суду, що удар відбувся в передню частину його автомобіля, перед цією дорожньо-транспортною пригодою технічний стан автомобіля був добрий, він мав гарне самопочуття, його в дорозі від керування ніхто не відволікав. Також суду пояснив, що ніхто з потерпілих від нього наразі не отримали допомоги. Проте вказував, що він мав намір відшкодувати шкоду потерпілим, якби останні йшли на контакт із ним. Також вказав, що жодних слідчих дій за його участю не проводилося, оскільки він під час досудового розслідування перебував у хворобливому стані. Вказав, що швидкість автомобіля потерпілої ОСОБА_13 була 110 км/год.

У судових дебатах ОСОБА_10 зазначив, що після цієї дорожньо-транспортної пригоди він два місяці перебував у лікарні, внаслідок події отримав 3 групу інвалідності, із ним слідчий жодних слідчих дій не проводив, тому він не уникав досудового розслідування справи. Потерпілі на зв`язок із ним не йшли, відтак він не міг відшкодувати їм шкоду. Погодився із думкою свого захисника про те, що під час досудового розслідування слідчим були допущені недоліки.

Захисник у судовому засіданні заперечував винуватість ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та посилався на те, що частина наявних у матеріалах кримінального провадження доказів є недопустимими доказами, просив виправдати його. Подав письмове клопотання, в якому просив визнати недопустимими докази, які були отримані у кримінальному провадженні № 0002662 під час проведення експертиз та слідчого експерименту, містяться у відповідних протоколах та висновках, а саме: протокол слідчого експерименту від 12.01.2021 року за участю потерпілого ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 ; висновок експерта № 600 від 24.11.2020 року (СМЕ трупа ОСОБА_13 ); висновок експертного дослідження № 3461 від 30.10.2020 року (СМЕ крові ОСОБА_13 ); висновок експерта № 02/600 від 15.01.2021 року (СМЕ трупа ОСОБА_13 ); висновок експерта № СЕ-19/111-20/61027-ІТ від 16.01.2021 року (дослідження технічного стану автомобіля «Renault Scenic», реєстраційний номер НОМЕР_1 ); висновок експерта № СЕ-19/111-20/61032-ІТ від 16.01.2021 року (дослідження технічного стану автомобіля «Volvo S60», реєстраційний номер НОМЕР_2 ); висновок експерта № СЕ-19/111-20/61036-ІТ від 16.01.2021 року (транспортно-трасологічна експертиза); висновок експерта № СЕ-19/111-21/1783-ІТ від 26.01.2021 року (дослідження обставин ДТП); висновок експерта № 30/Е від 18.02.2021 року (СМЕ ОСОБА_8 ); висновок експерта № 31/Е від 18.02.2021 року (СМЕ ОСОБА_10 ), у зв`язку з їх отриманням у порядку, що суперечить Кримінальному процесуальному кодексу України, а саме як таких, що зібрані (отримані) неуповноваженими особами (органом) у конкретному кримінальному провадженні, з порушенням установленого законом порядку.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 зазначив, що був чоловіком ОСОБА_13 , яка загинула у дорожньо-транспортній пригоді 23 жовтня 2020 року, про що йому стало відомо з телефонного дзвінка дружини ОСОБА_8 . У той день він відразу поїхав на місце ДТП, допомагав рятувальникам витягати ОСОБА_13 з авто. На його думку, місце зіткнення транспортних засобів було на зустрічній смузі, бачив, що на дорозі стояли вантажні автомобілі, дорога асфальтована, містила 2 полоси в одному напрямку та 2 полоси в зворотному напрямку. Пояснив, що погода в день аварії була ясна, сонячна, з гарною видимістю, його дружина по цій дорозі їздила часто - щодня, була гарним водієм, з великим водійським стажем, на цій ділянці дороги світлофори відсутні. Удар в автомобіль «Volvo» відбувся в лівий бік, а саме на водійську сторону, переднє колесо пішло в салон. На місці ДТП бачив, як ОСОБА_8 забрала швидка допомога в лікарню, а ОСОБА_13 не могли вийняти із салону автомобіля. Суду показав, що від обвинуваченого жодного відшкодування не отримував, як і співчуття з його боку не було ні усно, ні письмово.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_8 пояснив, що був безпосереднім учасником дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 23 жовтня 2020 року, та є рідним братом загиблої ОСОБА_13 . Пояснив, що погода під час ДТП була хорошою, ясною, з доброю видимістю, ніяких перешкод на дорозі не було. ОСОБА_13 була за кермом авто, він сидів на передньому пасажирському сидінні. Коли вони рухалися на об`їзній дорозі м. Бровари, то назустріч їхали і легкові, і вантажні автомобілі. Пояснив, що сам момент зіткнення він не пам`ятає, оскільки воно відбулося раптово, отямився в лікарні на наступний день. Яке було покриття на роздільній смузі не пам`ятає, як і не пам`ятає, чи були знаки ремонту дороги, вказав, що швидкість їхнього автомобіля була в межах 80 км/год, з їхнього боку жодних маневрів не було, їхали в своїй лівій смузі, ОСОБА_13 була гарним водієм з великим водійським стажем, їздила завжди згідно з Правилами дорожнього руху. Також суду пояснив, що ні допомоги, ні співчуття від обвинуваченого не отримував. Ця дорожньо-транспортна пригода дуже вплинула на його життя, змінивши його, оскільки, він, отримавши тілесні ушкодження, змушений був лікуватися, відтак не зміг та не може на даний час повноцінно займатися своєю професією, яка пов`язана з польотами на літаку. Крім того, пояснив, що за життя ОСОБА_13 та він допомагали матеріально своїй матері - ОСОБА_20 , яка є особою похилого віку, пенсіонером, регулярно її відвідували. На його думку, мати теж отримала шкоду, оскільки втратила свою рідну доньку ОСОБА_13 . Проте обвинувачений не звертався до матері загиблої ОСОБА_13 для надання допомоги. При цьому зазначив, що дружина обвинуваченого розмовляла з його дружиною, проте суть їхньої розмови йому не відомо.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 , який є свідком сторони обвинувачення, пояснив, що з обвинуваченим не знайомий, проте ОСОБА_13 знає. Пояснив, що у день скоєння ДТП їхав десь приблизно третім чи четвертим автомобілем слідом за автомобілем, яким керувала ОСОБА_13 , в сторону Північного кладовища на Броварській окружній дорозі. Дорога мала 2 смуги в одну сторону та 2 смуги - в іншу. Були дорожні знаки, що ведуться дорожні роботи. Бачив, як напроти нього вилетіла машина на зустрічну смугу і врізалася в автомобіль «Volvo», при цьому удар був у сторону водія. Погода у той день була гарна, швидкість допустима. Коли він підійшов до автомобіля, який вискочив, то бачив, що його водій був у шоковому стані, на його думку, у стані алкогольного сп`яніння. Тоді він запитав у водія чи все нормально, при цьому від останнього чув запах алкоголю, тоді пішов до ОСОБА_8 для надання допомоги, а ОСОБА_13 з автомобіля не можливо було дістати. Автомобіль був «Renault», який в`їхав в «Volvo», його швидкість була в межах 70-80 км/год. Удар був сильний, «Volvo» викинуло в кювет, автомобіль «Renault» залишився на проїзній частині, в якого не було передньої частини, а у «Volvo» - пошкодження зі сторони водія. Інтенсивність руху на дорозі у той день була звичайна, не бачив, чи були попереду автомобіля «Renault» інші транспортні засоби. Бачив, що на дорозі були вантажні автомобілі, не звернув уваги, чи вони рухалися, чи були в нерухомому стані. На думку свідка, причин для маневру водія автомобіля «Renault» не було, він міг спокійно об`їхати вантажні автомобілі, не створюючи аварійної ситуації. Свідок вважав, що саме обвинувачений не дотримався безпеки руху. Також свідок суду показав, що у день аварії побоювався чіпати водія автомобіля «Renault», оскільки чув від нього запах алкоголю, крім того, останній був у шоковому стані, який нічого не пояснював. Вказав, що не пам`ятає чи були сліди юзу на смузі руху автомобіля «Renault». Роздільної смуги на дорозі не було, була підготовка до встановлення бордюру, покриття дороги - асфальтове.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 , який є свідком сторони обвинувачення, пояснив, що з потерпілою ОСОБА_13 знайомий, з обвинуваченим в жодних відносинах не перебуває. Їхали зі сторони Києва по Броварській окружній дорозі. Він рухався на автомобілі «Форд» відразу за автомобілем під керуванням ОСОБА_13 . В їхньому напрямку було 2 смуги на дорозі, у зустрічному напрямку теж 2 смуги, видимість була гарною, зіткнення відбулося між транспортними засобами «Volvo» та «Renault», удар відбувся в ліву частину «Volvo», бачив удар, за кермом «Volvo» була ОСОБА_13 , за кермо « Renault » - обвинувачений. Автомобіль «Renault» вискочив із зустрічної лівої смуги, у якого відсутня передня частина, а у автомобіля «Volvo» пошкоджено передня ліва сторона, на обочину викинуло автомобіль «Volvo». Свідок суду пояснив, що відразу після ДТП надавав допомогу, щоб витягнути ОСОБА_8 з автомобіля, інші люди намагалися витягнути ОСОБА_13 . Також суду пояснив, що автомобіль «Renault» вискочив попереду великої машини, на той час дорога була асфальтована, інші свідки ДТП йому не відомі, слідів юзу на смузі руху автомобіля «Renault» не було, проте точно не пам`ятає чи були сліди юзу. З водієм автомобіля «Renault» він не спілкувався. Вважав, що водію автомобіля «Renault» не було жодних перешкод для руху, щоб створити аварійну ситуацію, обвинувачений не забезпечив безпеку руху, запаху алкоголю від водія автомобіля «Renault» не чув, близько до нього не підходив. Водій автомобіля «Renault» при ньому жодних дій для надання допомоги не робив.

Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_24 надав роз`яснення щодо висновків, зокрема, зазначив, що ним було надано відповідь на питання, які були поставлені в постанові слідчого. Так, у висновках вказано, що швидкість автомобіля «Renault» була більша, ніж розрахована. Відповідно до заданих вихідних даних автомобіль «Renault» виїхав на зустрічну смугу руху, де відбулося зіткнення із автомобілем «Volvo», небезпека для останнього автомобіля виникла саме в момент виїзду автомобіля «Renault» на зустрічну смугу руху. В діях водія автомобіля «Renault» вбачаються порушення п. 12.1 Правил дорожнього руху, внаслідок порушення яких і відбулася дорожньо-транспортна пригода. Також ним встановлено, що водій автомобіля «Volvo» не мав технічної можливості уникнути зіткнення, застосувавши екстрене гальмування; водій автомобіля «Renault» мав технічні можливості попередити зіткнення з автомобілем «Volvo».

Стороною обвинувачення на підтвердження винуватості обвинуваченого ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, надано наступні письмові докази, які були досліджені в судовому засіданні:

- протокол огляду дорожньо-транспортної пригоди від 23 жовтня 2020 року, складений заступником начальника слідчого відділу Броварського відділу поліції ГУНП в Київській області ОСОБА_25 , схеми та фототаблиці до нього, згідно з якими установлено місце дорожньо-транспортної пригоди: автодорога Київ-Чернігів 24 км+151м, Броварський р-н, з місця події вилучено транспортні засоби «Renault» та «Volvo»;

- протокол огляду та затримання транспортного засобу від 23 жовтня 2020 року, складений заступником начальника слідчого відділу Броварського відділу поліції ГУНП в Київській області ОСОБА_25 , згідно з яким встановлено зовнішні пошкодження автомобіля марки «Renault», реєстраційний номер НОМЕР_1 : деформована передня частина автомобіля, розбито лобове скло;

- протокол огляду та затримання транспортного засобу від 23 жовтня 2020 року, складений заступником начальника слідчого відділу Броварського відділу поліції ГУНП в Київській області ОСОБА_25 , згідно з яким встановлено зовнішні пошкодження автомобіля марки «Volvo», реєстраційний номер НОМЕР_2 : деформована передня частина автомобіля, відсутні передні водійські дверцята, розбите лобове скло;

- протокол огляду місця події від 23 жовтня 2020 року, складений ст. слідчим СВ Броварського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_26 , та таблиці до нього, згідно з яким об`єктом огляду є приміщення моргу БМР, де знаходиться труп ОСОБА_13 ;

- протокол слідчого експерименту від 12 січня 2021 року, складений заступником начальника ВРЗуСТ СУ ГУНП в Київській області ОСОБА_27 , та фототаблицею до нього, згідно з яким слідчий експеримент проведено з 14 год. 10 хв. до 15 год. 00 хв. за участю потерпілого ОСОБА_8 на місці ДТП за адресою: 24 км+151 м на автодорозі Київ-Чернігів, встановлено, що в момент виїзду автомобіля «Renault Scenic», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на розділову смугу руху, відстань між передніми автомобілем складала 67 метрів;

- висновок експерта КЗКОР «Київське обласне бюро судово-медичних експертиз» № 600 від 24.11.2020 року, складений на підставі постанови ст. слідчого СВ Броварського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_26 , з якого вбачається, що при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_13 виявлені: розрив атлантоокципітального зчленування з розмізкуванням продовгуватого мозку та початкових відділів спинного мозку; перелом ребер зліва по лопатковій лінії; розрив правої долі печінки; перелом лівої стегнової кістки; численні забійні рани, садна та синці на обличчі, тулубі та кінцівках. Смерть ОСОБА_13 настала від перелому шийного відділу хребта. Тілесні ушкодження, виявлені при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_13 , відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя, знаходяться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті. Виявлені тілесні ушкодження утворились від дії тупих предметів, можливо, при автотравмі. При судово-токсикологічному дослідженні в крові трупа ОСОБА_13 не виявлено метилового, етилового спиртів, а також пропілового, бутилового, амілового спиртів та їх ізомерів;

- висновок КЗКОР «Київське обласне бюро судово-медичних експертиз» експертного дослідження № 3461 від 30.10.2020 року, складений на підставі постанови ст. слідчого СВ Броварського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_26 , з якого вбачається, що в крові трупа ОСОБА_13 не виявлено метилового, етилового спиртів, а також пропілового, бутилового, амілового спиртів та їх ізомерів;

- висновок експерта КЗКОР «Київське обласне бюро судово-медичних експертиз» № 02/600 від 15.01.2021 року, складений на підставі постанови заступника ВРЗуСТ СУ ГУНП в Київській області ОСОБА_27 , з якого вбачається, що при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_13 виявлені: розрив атлантоокципітального зчленування з розмізкуванням продовгуватого мозку та початкових відділів спинного мозку; перелом ребер зліва по лопатковій лінії; розрив правої долі печінки; перелом лівої стегнової кістки; численні забійні рани, садна та синці на обличчі, тулубі та кінцівках. Смерть ОСОБА_13 настала від перелому шийного відділу хребта. Тілесні ушкодження, виявлені при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_13 , відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя, знаходяться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті. Виявлені тілесні ушкодження утворились від дії тупих предметів, можливо, при автотравмі, при обставинах (травма в салоні автомобіля, при знаходженні потерпілої за кермом), та у строк (23.10.2020р.), вказаних у постанові. При судово-токсикологічному дослідженні в крові трупа ОСОБА_13 не виявлено метилового, етилового спиртів, а також пропілового, бутилового, амілового спиртів та їх ізомерів;

- висновок експерта від 16.01.2021 року № СЕ-19/111-20/61027-ІТ, складений на підставі постанови заступника начальника ВРЗуСТ СУ ГУНП в Київській області ОСОБА_27 від 14.12.2020 року про призначення судової автотехнічної експертизи, згідно з яким система робочого гальма автомобіля «Renault Scenic», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на момент огляду знаходиться в технічно-несправному, непрацездатному стані, через зміщення та затиснення педалі робочого гальма, а також через руйнацію гальмівного трубопроводу приводу гальмівного механізму лівого переднього колеса. Дані несправності стались в процесі дорожньо-транспортної пригоди. Несправностей, які могли б викликати погіршення або відмову в роботі системи робочого гальма перед ДТП, не виявлено. Рульове керування автомобіля «Renault Scenic», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на момент огляду знаходиться в технічно-несправному, непрацездатному стані, через руйнацію рульового колеса та картера рульового механізму разом з кронштейнами його кріплення. Дані несправності виникли в процесі дорожньо-транспортної пригоди. Несправностей, які могли б викликати погіршення або відмову в роботі рульового керування перед ДТП, не виявлено. Підвіска автомобіля «Renault Scenic», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на момент огляду знаходиться в технічно-несправному стані, через деформацію та зміщення лівої передньої стійки-амортизатора та лівого переднього важеля підвіски. Несправностей, які могли б викликати зміну курсової стійкості транспортного засобу перед подією, не виявлено;

- висновок експерта від 16.01.2021 року № СЕ-19/111-20/61032-ІТ, складений на підставі постанови заступника начальника ВРЗуСТ СУ ГУНП в Київській області ОСОБА_27 від 14.12.2020 року про призначення судової автотехнічної експертизи, згідно з яким система робочого гальма автомобіля «Volvo S60», реєстраційний номер НОМЕР_2 , на момент огляду знаходиться в технічно-несправному, працездатному стані, через руйнацію та затиснення педалі робочого гальма. Дана несправність сталась в процесі дорожньо-транспортної пригоди. Несправностей, які могли б викликати погіршення або відмову в роботі системи робочого гальма перед ДТП, не виявлено. Рульове керування автомобіля «Volvo S60», реєстраційний номер НОМЕР_2 , на момент огляду знаходиться в технічно-несправному, непрацездатному стані, через руйнацію корпусу картера рульового механізму та затиснення лівої рульової тяги. Дані несправності виникли в процесі дорожньо-транспортної пригоди. Несправностей, що могли б викликати погіршення або відмову в роботі рульового керування перед ДТП, не виявлено. Підвіска автомобіля «Volvo S60», реєстраційний номер НОМЕР_2 , на момент огляду знаходиться в технічно-несправному стані, через деформацію та зміщення лівої передньої стійки-амортизатора та лівого переднього важеля підвіски. Дані несправності виникли в процесі дорожньо-транспортної пригоди. Несправностей, що могли б викликати зміну курсової стійкості транспортного засобу перед подією, не виявлено;

- висновок експерта від 11.01.2021 року № СЕ-19/111-20/61036-ІТ, складений на підставі постанови заступника начальника ВРЗуСТ СУ ГУНП в Київській області ОСОБА_27 від 14.12.2020 року про призначення судової транспортно-трасологічної експертизи, згідно з яким зіткнення автомобіля «Renault Scenic», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та автомобіля «Volvo S60», реєстраційний номер НОМЕР_2 , відбулося на лівій смузі для руху в напрямку до м. Чернігова, приблизно в районі розташування подряпин на асфальті довжиною 1,6 м та 1,5 м. В момент первинного контакту автомобіль «Renault Scenic», реєстраційний номер НОМЕР_1 , контактував своєю передньою частиною із лівою передньою частиною автомобіля «Volvo S60», реєстраційний номер НОМЕР_2 . Встановити яким було взаємне розташування автомобіля «Renault Scenic», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та автомобіля «Volvo S60», реєстраційний номер НОМЕР_2 , в момент їх первинного контакту не надається можливим, в зв`язку з відсутністю на момент огляду деталей даних автомобілів (капот, передній бампер, металевий підсилювач переднього бампера, передній номерний знак та радіатор охолодження двигуна автомобіля «Renault Scenic», реєстраційний номер НОМЕР_1 , а також ліве переднє крило та ліві дверки автомобіля «Volvo S60», реєстраційний номер НОМЕР_2 ), які мають ознаки слідосприймаючих та слідоутворюючих об`єктів;

- висновок експерта від 26.01.2021 року № СЕ-19/111-21/1783-ІТ, складений на підставі постанови заступника начальника ВРЗуСТ СУ ГУНП в Київській області ОСОБА_27 від 15.01.2021 року про призначення судової автотехнічної експертизи, згідно з яким в заданій дорожній ситуації, з технічної точки зору, водій автомобіля «Renault Scenic», реєстраційний номер НОМЕР_1 , повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху. В заданій дорожній ситуації, довший слід гальмування, залишений автомобілем «Renault Scenic», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на проїзній частині, відповідає швидкості руху близько 75…79 км/год. Тоді як в процесі гальмування автомобіль «Renault Scenic», реєстраційний номер НОМЕР_1 , зіткнувся з автомобілем «Volvo S60», реєстраційний номер НОМЕР_2 , на що була затрачена частина його кінетичної енергії, то автомобіль «Renault Scenic», реєстраційний номер НОМЕР_1 , перед початком гальмування рухався зі швидкістю більш ніж 75…79 км/год. За даних дорожніх обставин, технічна можливість попередження зіткнення з автомобілем «Volvo S60», реєстраційний номер НОМЕР_2 , водієм автомобіля «Renault Scenic», реєстраційний номер НОМЕР_1 , полягала у виконанні ним вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху. Тобто, при виконанні вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху водій автомобіля «Renault Scenic», реєстраційний номер НОМЕР_1 , мав технічну можливість попередити зіткнення з автомобілем «Volvo S60», реєстраційний номер НОМЕР_2 , на що у нього не було перешкод технічного характеру. В заданій дорожньо-транспортній ситуації, при заданому комплексі вихідних даних, в діях автомобіля «Renault Scenic», реєстраційний номер НОМЕР_1 , вбачаються невідповідності у виконанні вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху, як із технічної точки зору, перебувають у причинному зв`язку із виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди. В заданій дорожній ситуації, з технічної точки зору, водій автомобіля «Volvo S60», реєстраційний номер НОМЕР_2 , повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху. В заданій дорожній ситуації, водій автомобіля «Volvo S60», реєстраційний номер НОМЕР_2 , при заданому комплексі вихідних даних, не мав технічної можливості попередити зіткнення з автомобілем «Renault Scenic», реєстраційний номер НОМЕР_1 , шляхом застосування екстреного гальмування в момент виникнення небезпеки для його руху. Розрахунки щодо наявності у водія автомобіля «Volvo S60», реєстраційний номер НОМЕР_2 , технічної можливості попередити зіткнення з автомобілем «Renault Scenic», реєстраційний номер НОМЕР_1 , шляхом безпечного об`їзду, не проводяться. В заданій дорожньо-транспортній ситуації, при заданому комплексі вихідних даних, в діях водія автомобіля «Volvo S60», реєстраційний номер НОМЕР_2 , при заданому комплексі вихідних даних, невідповідностей у виконанні вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху, які б могли знаходитись у причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди, з технічної точки зору, не вбачається.

- висновок експерта Київського обласного бюро судово-медичної експертизи № 30/Е від 18.02.2021 року, складений на підставі постанови заступника начальника відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Київській області ОСОБА_27 від 16.02.2021 року про призначення судово-медичної експертизи, з якого вбачається, що у ОСОБА_8 мали місце ушкодження у вигляді переломів великого горбика правої плечової кістки, перелому обох кісточок лівої гомілки, перелом тіла грудини, а також забій шийного відділу хребта та підшкірні гематоми, забої лівого плеча. Описані ушкодження утворились від дії тупого/их/ предмету/ів/, по давності можуть відповідати строку і обставинам, вказаним у постанові і відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості, що потягнули за собою тривалий розлад здоров`я на термін більше 21-го дня;

- висновок експерта Київського обласного бюро судово-медичної експертизи № 31/Е від 18.02.2021 року, складений на підставі постанови заступника начальника відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Київській області ОСОБА_27 від 16.02.2021 року про призначення судово-медичної експертизи, згідно з яким у ОСОБА_10 мали місце ушкодження у вигляді ЧМТ, струсу головного мозку, уламкового перелому фаланги 4-го пальця лівої кисті, переломо-вивих правої стегнової кістки, а також забійно-рвана рана лобної ділянки ліворуч. Описані ушкодження утворились від дії тупого/их/ предмету/ів/, по давності можуть відповідати строку і обставинам, вказаним у постанові і відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості, так як для зрощення переломів, відновлення функції стегна необхідний термін більше 21-го дня;

- постанову начальника слідчого відділу Броварського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_28 від 23 жовтня 2020 року, згідно з якою призначено слідчу групу для здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0002662 від 23 жовтня 2020 року у складі: слідчого ОСОБА_29 , старшого слідчого ОСОБА_30 та заступника начальника слідчого відділу ОСОБА_25 (а. п. 91-92, т. 2);

- постанову т.в.о. заступника начальника ГУНП в Київській області - начальника слідчого управління ГУНП в Київській області ОСОБА_31 про доручення здійснення досудового розслідування слідчій групі від 02 листопада 2020 року, згідно з якою доручено здійснення досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні слідчій групі, до складу якої включено, зокрема, заступника начальника відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління ГУНП в Київській області ОСОБА_27 , який також призначений старшим групи слідчих (а. п. 68-69, т. 2);

- постанову заступника керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_32 про доручення здійснення досудового розслідування іншому органу досудового розслідування від 11 грудня 2020 року (а. п. 70-71, т. 2), згідно з якою доручено здійснення досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні слідчому управлінню ГУНП в Київській області. Постановлено матеріали кримінального провадження № 0002662 негайно направити до слідчого управління ГУНП в Київській області для організації подальшого досудового розслідування (а. п. 70-71, т. 2);

- копію довідки управління персоналу Державної авіаційної служби України б/н і дати, згідно з якою ОСОБА_8 з 09 вересня 2020 року працює на посаді начальника Управління регіональних інспекцій - державного інспектора з авіаційного нагляду за льотною експлуатацією, виконання службових обов`язків пов`язано з виконанням польотів у складі екіпажу повітряних суден та відрядженнями як у межах України, так і за кордон. З 23 жовтня 2020 року ОСОБА_8 тимчасово є непрацездатним.

Дослідивши докази, надані стороною обвинувачення, суд відповідно до вимог ст. 94 КПК України за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, дійшов висновку, що надані стороною обвинувачення та досліджені в судовому засіданні докази були зібрані з порушенням процесуального закону та не відповідають критерію допустимості, а тому суд відкидає докази сторони обвинувачення, виходячи з такого.

Відповідно до статті 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; 7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Згідно зі ст. 25 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Крім того, саме на них законом покладається обов`язок всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.

Доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів (стаття 84 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Вимогами кримінального процесуального закону передбачено, що докази збираються під час досудового розслідування.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України досудове розслідування - це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується направленням до суду обвинувального акта.

Слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. За загальним правилом, слідчі (розшукові) дії, негласні слідчі (розшукові) дії можуть проводитися лише в розпочатому кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань та не можуть проводитися до внесення відомостей до реєстру, після закінчення строків досудового розслідування. Будь-які слідчі (розшукові) дії, проведені з порушенням цього правила, є недійсними, а встановлені внаслідок них докази - недопустимими (ст. ст. 214, 219, 223 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно з ч. 2 ст. 86 КПК України недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 92 КПК України обов`язок доказування належності та допустимості доказів покладається на сторону, що їх подає.

За змістом ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувачення за цим злочином ґрунтується на доказах, отриманих у результаті проведення слідчих (розшукових) дій.

Зі змісту п. 3.2 Рішення Конституційного Суду України № 12-рп/2011 від 20 жовтня 2011 року у справі за № 1-31/2011 вбачається, що:

- визнаватися допустимим і використовуватись як доказ у кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі;

- обвинувачення у вчиненні злочину не може бути обґрунтоване фактичними даними, одержаними в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних, неуповноваженою на те особою тощо.

Так, стороною захисту в судовому засіданні заявлено клопотання про визнання недопустимими доказів, які були отримані у кримінальному провадженні № 0002662 під час проведення експертиз та слідчого експерименту, містяться у відповідних протоколах та висновках, а саме: протокол слідчого експерименту від 12.01.2021 року за участю потерпілого ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 ; висновок експерта № 600 від 24.11.2020 року (СМЕ трупа ОСОБА_13 ); висновок експертного дослідження № 3461 від 30.10.2020 року (СМЕ крові ОСОБА_13 ); висновок експерта № 02/600 від 15.01.2021 року (СМЕ трупа ОСОБА_13 ); висновок експерта № СЕ-19/111-20/61027-ІТ від 16.01.2021 року (дослідження технічного стану автомобіля «Renault Scenic», реєстраційний номер НОМЕР_1 ); висновок експерта № СЕ-19/111-20/61032-ІТ від 16.01.2021 року (дослідження технічного стану автомобіля «Volvo S60», реєстраційний номер НОМЕР_2 ); висновок експерта № СЕ-19/111-20/61036-ІТ від 16.01.2021 року (транспортно-трасологічна експертиза); висновок експерта № СЕ-19/111-21/1783-ІТ від 26.01.2021 року (дослідження обставин ДТП); висновок експерта № 30/Е від 18.02.2021 року (СМЕ ОСОБА_8 ); висновок експерта № 31/Е від 18.02.2021 року (СМЕ ОСОБА_10 ).

Здійснення перевірки доказів на їх допустимість, якщо сторона захисту ставить їх під сумнів, є обов`язком суду.

За приписами п. 1 ч. 2 ст. 39 та ч. 1 ст. 214 КПК України визначати слідчого (слідчих), який здійснюватиме досудове розслідування, а у випадках здійснення досудового розслідування слідчою групою - визначати старшого слідчої групи, який керуватиме діями інших слідчих, належить до компетенції керівника органу досудового розслідування.

Відповідно до ч. 2 ст. 40 КПК України слідчий уповноважений, зокрема, починати досудове розслідування за наявності підстав, передбачених цим Кодексом; проводити слідчі (розшукові) дії та негласні слідчі (розшукові) дії у випадках, встановлених цим Кодексом; доручати проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій відповідним оперативним підрозділам.

Згідно з положеннями ст. ст. 86, 87 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може послатися суд при ухваленні судового рішення. Недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, в тому числі внаслідок порушення права на захист та шляхом реалізації органами досудового розслідування чи прокуратури своїх повноважень, не передбачених КПК України, для забезпечення досудового розслідування кримінальних правопорушень.

У кримінально-процесуальній доктрині загальновизнаними є такі критерії допустимості доказів: належне джерело; належний суб`єкт; належна процесуальна форма; належна фіксація; належна процедура; належний вид способу формування доказової основи. В аспекті належного суб`єкта, у тому числі, слід розглядати і слідчого.

У випадку здійснення слідчим, який не визначений відповідно до вимог кримінального процесуального закону як такий, що проводитиме досудове розслідування у конкретному провадженні, дій, передбачених ст. 40 КПК України, то вони здійснюються неналежним суб`єктом.

Отже, рішення про визначення уповноважених осіб, які здійснюватимуть повноваження слідчих у конкретному провадженні, обов`язково повинно прийматись у формі постанови, яка має знаходитись у матеріалах досудового розслідування. Відсутність зазначеної постанови в матеріалах досудового розслідування обумовлює недопустимість доказів, зібраних під час досудового розслідування як таких, що зібрані особою, яка не мала на те законних повноважень. Така позиція викладена у постановах Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 17 березня 2021 року у справі № 281/422/18, від 24 березня 2021 року у справі № 127/10042/18.

Наслідком недотримання належної правової процедури як складового елементу принципу верховенства права є визнання доказів, одержаних в ході досудового розслідування недопустимими на підставі ст. 86, п. 2 ч. 3 ст. 87 КПК України як таких, що зібрані (отримані) неуповноваженими особами (органом) у конкретному кримінальному провадженні, з порушенням установленого законом порядку.

Так, досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002662 від 23 жовтня 2020 року проводилося СВ Броварського ВП ГУНП в Київській області (п. 2 розділу ІІ Реєстру матеріалів досудового розслідування, т. 1, а. п. 8; постанова начальника СВ Броварського ВП ГУНП в Київській області від 23 жовтня 2020 року, т. 2, а. п. 91-92), в подальшому тільки 11 грудня 2020 року заступником керівника Київської обласної прокуратури винесено постанову про доручення здійснення досудового розслідування іншому органу досудового розслідування, згідно з якою доручено здійснення досудового розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, у кримінальному провадженні № 0002662 від 23.10.2020 слідчому управлінню ГУНП в Київській області. Вирішено матеріали кримінального провадження № 0002662 негайно направити до слідчого управління ГУНП в Київській області для організації подальшого досудового розслідування.

Тобто матеріали зазначеного кримінального провадження для здійснення досудового розслідування були направленні тільки 11 грудня 2020 року до СУ ГУНП в Київській області, інших постанов про направлення цього кримінального провадження до 02 листопада 2020 року матеріали справи не містять, прокурором суду не надано. Відтак, суд критично відноситься до постанови т.в.о. заступника начальника ГУНП в Київській області - начальника слідчого управління ГУНП в Київській області від 02 листопада 2020 року, як такої яка винесена без відповідної правової підстави, а тому здійснення досудового розслідування з 02 листопада 2020 року заступником начальника відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління ГУНП в Київській області ОСОБА_27 та винесені ним документи, як і прийняті на підставі його рішень процесуальні дії та документи, є такими, які одержані в незаконний спосіб, неуповноваженою на те особою, а тому є недопустимими доказами.

Не дивлячись на клопотання сторони захисту, прокурор у судових засіданнях так і не спростував доводи сторони захисту щодо недопустимості доказів і не надав суду доказів на підтвердження того, що слідчі дії були проведені уповноваженими особами, що свідчило б про отримання доказів в установленому процесуальним законом порядку (прокурор не надав суду постанову про передачу кримінального провадження до СУ ГУНП в Київській області до 02 листопада 2020 року).

Дотримуючись засад змагальності та виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Наявність обґрунтованих сумнівів у винуватості особи не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішеннявід 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. The United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011).

Із врахуванням наведених вище мотивів, дотримуючись принципів верховенства права, законності, змагальності сторін, диспозитивності кримінального судочинства, суд тлумачить усі сумніви на користь обвинуваченого, тому відкидає докази обвинувачення.

При цьому суд визнає недопустимими докази, які були отримані у кримінальному провадженні № 0002662 під час проведення експертиз та слідчого експерименту, містяться у відповідних протоколах та висновках, а саме: протокол слідчого експерименту від 12.01.2021 року за участю потерпілого ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 ; висновок експерта № 600 від 24.11.2020 року (СМЕ трупа ОСОБА_13 ); висновок експертного дослідження № 3461 від 30.10.2020 року (СМЕ крові ОСОБА_13 ); висновок експерта № 02/600 від 15.01.2021 року (СМЕ трупа ОСОБА_13 ); висновок експерта № СЕ-19/111-20/61027-ІТ від 16.01.2021 року (дослідження технічного стану автомобіля «Renault Scenic», реєстраційний номер НОМЕР_1 ); висновок експерта № СЕ-19/111-20/61032-ІТ від 16.01.2021 року (дослідження технічного стану автомобіля «Volvo S60», реєстраційний номер НОМЕР_2 ); висновок експерта № СЕ-19/111-20/61036-ІТ від 16.01.2021 року (транспортно-трасологічна експертиза); висновок експерта № СЕ-19/111-21/1783-ІТ від 26.01.2021 року (дослідження обставин ДТП); висновок експерта № 30/Е від 18.02.2021 року (СМЕ ОСОБА_8 ); висновок експерта № 31/Е від 18.02.2021 року (СМЕ ОСОБА_10 ), як такі, що зібрані особою, яка не мала на те законних повноважень.

Враховуючи зазначене, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд вважає винуватість ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 286 КК України та склад такого злочину недоведеним.

У зв`язку із чим, виходячи із загальних засад кримінального судочинства: верховенства права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, створивши необхідні умови для реалізації сторонами кримінального провадження їхніх процесуальних прав та обов`язків, оцінивши всі докази в сукупності, суд приходить до висновку про необхідність виправдання обвинуваченого з підстав відсутності доказів того, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Цивільні позови ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_20 підлягають залишенню без розгляду на підставі ч. 3 ст. 129 КПК України, згідно з якою у разі виправдання обвинуваченого за відсутності в його діях складу кримінального правопорушення суд залишає позов без розгляду.

Таким чином, за встановлених судом обставин, ОСОБА_10 за ч. 2 ст. 286 КК України підлягає виправданню на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України у зв`язку з тим, що прокурором не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Речові докази у справі відсутні.

У зв`язку з ухваленням виправдувального вироку, процесуальні витрати на залучення експертів в у справі покласти на державу.

Керуючись ст. ст. 22, 26,100, 124, 129, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_10 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 286 КК України та виправдати на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України у зв`язку з тим, що прокурором не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Цивільні позови ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_20 залишити без розгляду.

Процесуальні витрати на проведення експертиз на загальну суму 8 499 (вісім тисяч чотириста дев`яносто дев`ять) гривень 40 коп. (висновок експерта № СЕ-19/111-20/61027-ІТ від 16 січня 2021 року у сумі 2 288,30 грн; висновок експерта № СЕ-19/111-20/61032-ІТ від 16 січня 2021 року у сумі 1 961,40 грн; висновок експерта № СЕ-19/111-20/61036-ІТ від 11 січня 2021 року у сумі 2 288,30 грн; висновок експерта № СЕ-19/111-21/1783-ІТ від 26 січня 2021 року у сумі 1 961,40 грн) покласти на державу.

Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1