ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/6620/23 Провадження 1-кп/636/685/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.01.2024 місто Чугуїв

Чугуївський міський суд Харківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

прокурора Лозівської окружної прокуратури ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чугуєві обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0002317 від 14.10.2023, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ромни, Сумської області, громадянина України, із середньою освітою, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, який займав посаду навідника 3 взводу спеціального призначення 2 роти спеціального призначення військової часті НОМЕР_1 , раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.5 ст. 407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 № 104-РС від 28.06.2023 (по особовому складу) солдата ОСОБА_5 , військовослужбовця за призовом під час мобілізації, призначено на посаду навідника 3 взводу спеціального призначення 2 роти спеціального призначення військової частини НОМЕР_1 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 192 від 29.06.2023 (по стройовій частині) зараховано до списків особового складу військової частини та на всі види забезпечення.

Солдат ОСОБА_5 , під час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 , 19.09.2023 вирішив стати на злочинний шлях, та діючи умисно, в умовах воєнного стану, без дозволу командування та поважних причин тимчасово, незаконно ухилитись від проходження військової служби та проводити час на власний розсуд.

Так, реалізуючи свій злочинний умисел, солдат ОСОБА_5 в порушення вищевказаних нормативно-правових актів, діючи з прямим умислом, а саме усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби та з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, та за відсутності законних підстав 19.09.2023 в умовах воєнного стану без поважних причин самовільно залишив місце служби - тимчасове розташування підрозділу у АДРЕСА_3 , та без відповідних дозволів командирів і начальників, без документального оформлення відпустки чи відрядження, перебував у невстановленому місці.

Доводячи свій злочинний умисел до кінця солдат ОСОБА_5 в період з 19.09.2023 по 14.10.2023 включно, в умовах воєнного стану, незаконно постійно перебував поза межами місця несення військової служби, а саме тимчасове розташування підрозділу у АДРЕСА_3 , та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та без поважних причин.

За час відсутності у розташуванні військової частини НОМЕР_1 , яке розташоване АДРЕСА_3 , солдат ОСОБА_5 , обов`язки з військової служби за посадою не виконував, перебуваючи поза межами території місця служби в медичні установи не звертався, правоохоронні органи, органи державної влади або органи місцевого самоврядування про свою належність до військової служби, про вчинене ним ухилення від військової служби та про його причини не повідомляв, вільний час проводив на власний розсуд, до 14.10.2023 до моменту затримання останнього.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся, підтвердив обставини вчинення ним кримінального правопорушення, факти та обставини, наведені в обвинувальному акті. Пояснив суду, що дійсно за наведених в обвинувальному акті обставин, через сварку із цивільною дружиною, самовільно залишив військову частину в умовах воєнного стану, після чого до моменту затримання перебував за місцем фактичного мешкання у Сумській області.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорюють обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їхньої позиції. Заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, обмежився показаннями обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують його особу, визначивши відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Отже, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, приходить до висновку, що вина обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, доведена.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 підлягають кваліфікації за ч. 5 ст. 407 КК України, як самовільне залишення місця служби без поважних причин військовослужбовцем, вчинене в умовах воєнного стану.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

При цьому судом враховано послідовну практику Верховного Суду, згідно з якою розкаяння передбачає, окрім визнання собою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання. Щире каяття це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження.

Так, з матеріалів кримінального провадження убачається, що ОСОБА_5 визнає усі обставини кримінального правопорушення, впродовж досудового розслідування та під час судового розгляду надавав послідовні та змістовні показання щодо обставин вчинених правопорушень, в ході судового розгляду обвинувачений продемонстрував критичну оцінку своїй протиправній поведінці, не лише формально вказавши на визнання своєї винуватості, а й оцінивши негативні наслідки своєї протиправної поведінки для себе та оточуючих, та повідомив, що зробив для себе необхідні висновки, на теперішній час розуміє, що вчинив не вірно, дуже шкодує про свій вчинок, та бажає стати на шлях виправлення, що, на думку суду, узгоджується з вищевказаними мотивами стосовно визначення щирого каяття.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

При призначенні покарання ОСОБА_5 суд, згідно з вимогами ст. 65 та ст. 68 КК України, враховує характер та ступінь тяжкості вчинених злочину, який згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином, враховує, що тяжкі наслідки від їх вчинення не наступили, обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання, дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він має постійне місце проживання та реєстрації, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, раніше не судимий, тому вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання за ч. 5 ст. 407 КК України у межах санкції цієї статті.

Враховуючи сукупність об`єктивних та суб`єктивних передумов, виправлення та перевиховання обвинуваченого не можливе без ізоляції від суспільства, а тому суд застосовує до ОСОБА_5 покарання необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів у виді позбавлення волі.

При цьому, суд враховує положення ч.1 ст. 75 КК України, яка забороняє призначення покарання з іспитовим строком за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 КК України в умовах воєнного стану, та вважає, що з метою виправлення та попередження нових злочинів, обвинуваченому слід призначити покарання виключно у виді позбавлення волі.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.

Оскільки обвинувачений засуджується до покарання, яке має відбувати реально, суд з метою виконання вироку, а також запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, вважає за необхідне обраний щодо нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор», до набрання вироком законної сили, залишити без змін.

Цивільний позов у провадженні не заявлено.

Речові докази та процесуальні витрати відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту його фактичного затримання, тобто з 14.10.2023.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор» ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до набрання вироком законної сили - залишити без змін.

Роз`яснити, що учасники судового провадження мають право подати клопотання про помилування, право на ознайомлення з журналом та технічним записом судового засідання і подати на них письмові зауваження.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду через Чугуївський міський суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1