Справа № 577/5308/23
Провадження № 1-кс/577/1709/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" вересня 2023 р.

Конотопський міськрайонний суд Сумської області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

заявника ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Конотоп клопотання Латіна Рене про скасування арешту майна,-

В С Т А Н О В И В:

29.09.2023 року до суду надійшла заява ОСОБА_5 про скасування арешту накладеного на автомобіль «AUDI A6» номерний знак НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію ТЗ серії MEI-K-0-110/21-00111 від 20.04.2021 в частині користування даним автомобілем.

Клопотання обгрунтовує тим, що 25.09.2023 близько 12.35 год. ОСОБА_7 , керуючи автомобілем «AUDI A6» номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись заднім ходом в приміщенні СТО «Сім вітрів», що розташоване по вул. Клубна, 76 в м. Конотоп, проявив неуважність та допустив наїзд на пішохода ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що знаходився позаду автомобіля.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження та госпіталізований до травматологічного відділення КНП КМР «Конотопська ЦРЛ ім. ак. М.Давидова».

25.09.2023 відомості про вказане кримінальне правопорушення слідчим відділом Конотопського РВП ГУНП в Сумській області внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000971, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України.

В ході досудового слідства 25.09.2023 слідчим СВ Конотопського РВП ГУНП в Сумській області, тимчасово вилучено автомобіль «AUDI A6» номерний знак НОМЕР_1 і поміщений на зберігання до спеціального майданчику Конотопського РВП за адресою м. Конотоп, вул. Генерала Тхора,6.

Ухвалою слідчого судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 27.09.2023 року накладено арешт на автомобіль «AUDI A6» номерний знак НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_2 від 20.04.2021 і який зберігається на спеціальному майданчику Конотопського РВП за адресою м. Конотоп, вул. Г. Тхора, 6, заборонивши відчуження, розпорядження та користування ним.

На даний час у вказаному кримінальному провадженні проведені всі необхідні і можливі слідчі дії з використанням вищевказаного автомобіля.

Таким чином, вважає, що необхідність в подальшому застосуванні арешту вказаного майна відпала.

Заявник ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити.

Слідчий СВ Конотопського РВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_4 в судовому засідання заперечує задоволенню вказаного клопотання, оскільки не дивлячись на те, що проведені необхідні експертизи по даному провадження, необхідність у арешті не відпала.

Суд, вислухавши пояснення учасників судового розгляду та вивчивши матеріали, долучені до клопотання, вважає, що клопотання підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що у слідчого перебуває кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000971 від 25.09.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

У відповідності до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

При розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 174 КПК України, слідчий суддя не надає оцінку дотриманню вимог закону при постановленні ухвали про арешт майна та її законності, що є виключною прерогативою суду апеляційної інстанції, а лише оцінює обґрунтованість підстав для скасування арешту.

Слідчим суддею Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 27.09.2023 року накладено арешт на автомобіль «AUDI A6» номерний знак НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_2 від 20.04.2021 і який зберігається на спеціальному майданчику Конотопського РВП за адресою м. Конотоп, вул. Г. Тхора, 6, заборонивши відчуження, розпорядження та користування ним.

Вирішуючи клопотання власника майна про скасування арешту, слідчий суддя виходить з наступного.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також за умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна у відповідності до ст.ст. 94, 132, 173 КПК України слідчий суддя повинен врахувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Водночас, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А № 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява № 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

При цьому, у відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У відповідності до правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеної в постанові № 4 від 07.02.2014 «Про узагальнення судової практики розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження», арешт може бути накладено на майно підозрюваного, обвинуваченого, осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. При цьому таке майно може перебувати як у згаданих осіб, так і в інших фізичних або юридичних осіб. Враховуючи наведене, навіть якщо у слідчого судді є достатні підстави вважати, що певною особою було вчинено кримінальне правопорушення, він не має повноважень накладати арешт на майно особи, яка не є підозрюваним. З огляду на наведене правильною є практика, коли слідчі судді визнають клопотання про накладення арешту на майно передчасними та відмовляють у їх задоволенні, оскільки на момент їх розгляду, особам, про майно яких йдеться в клопотанні, не повідомлено про підозру.

Як свідчить зміст ухвали слідчого судді від 27.09.2023 року та матеріали справи за клопотанням, власник майна не є підозрюваним, особою, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, до кримінальної відповідальності не притягується і статусом підозрюваного в даному кримінальному провадженні не наділений, як на момент накладення арешту, так і на момент розгляду клопотання про скасування арешту.

Жодних подій чи обставин, належних та допустимих доказів на підтвердження вказаних обставин, які б вказували на причетність власника майна до кримінального правопорушення, по якому здійснюється досудове розслідування не має та не надано під час розгляду клопотання, в даному кримінальному провадженні повідомлення про підозру у вчиненні злочину власнику майна не оголошено.

Відповідно до розписок, які надані під час розгляду клопотання потерпілий жодних претензій до ОСОБА_3 не має.

Слідчим в судовому засіданні не доведено, що існує нагальна потреба у продовженні арешту майна, у справі проведені експертні дослідження арештованого речового доказу, арештоване майно не є об`єктом спеціальної конфіскації, цивільні позови в рамках кримінального провадження не заявлені. Жодній особі підозри у вчиненні кримінального правопорушення в рамках цього кримінального провадження не пред`явлено.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, зазначене гарантується ст.41 Конституцією України.

Таким чином, враховуючи принцип змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, слідчий суддя доходить висновку про часткове задоволення клопотання шляхом передачі автомобілю під розписку на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_3 , для забезпечення подальшого його зберігання в належних умовах, без визначення місця зберігання зобов`язавши останню надавати вказаний автомобіль, в разі необхідності, для проведення слідчих дій із його використанням та попередивши її про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України.

Керуючись ст.ст. 98, 100, 167, 174 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна - задовольнити частково.

Передати автомобіль марки «AUDI A6» номерний знак НОМЕР_1 , який визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні за №0000971 від 25.09.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України і арештований за ухвалою слідчого судді Конотопського міськрайонного суду від 27.09.2023 року, на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_3 для забезпечення подальшого його зберігання в належних умовах, без визначення місця зберігання, без скасування накладеного арешту.

Зобов`язати ОСОБА_3 надавати вказаний автомобіль в разі необхідності для проведення слідчих дій із його використанням попередивши його про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлений 02.10.2023 року.

СуддяОСОБА_1