Справа № 567/1599/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2023 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі :

головуючий суддя ОСОБА_1

секретар ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000213 від 22.07.2023 р. по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Хорів Острозького району Рівненської області, зареєстроване та фактичне місце проживання : АДРЕСА_1 , громадянина України, неодруженого, тимчасово непрацюючого, раніше несудимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, -

встановив:

21 липня 2023 року близько 21 год. ОСОБА_5 , перебуваючи на території господарства, що знаходиться в АДРЕСА_1 , діючи умисно, під час раптово виниклого словесного конфлікту, на ґрунті особистої неприязні, завдав один удар металевим тупим предметом у ліву частину грудної клітки свого сина ОСОБА_4 , чим заподіяв останньому тілесні ушкодження у вигляді: закритої травми грудної клітки, перелом 9-го ребра зліва, які відповідно до висновку експерта № 124 від 14.08.2023 відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень по критерію довготривалого розладу здоров`я.

Вказані дії органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.1 ст.122 КК України, так як ОСОБА_5 умисно заподіяв середньої тяжкості тілесні ушкодження.

17 жовтня 2023 р. до початку судового розгляду між обвинуваченим ОСОБА_5 та потерпілим ОСОБА_4 укладено угоду про примирення обвинуваченого з потерпілим, у відповідності до вимог ст.ст.468, 469, 471 КПК України.

Згідно умов вказаної угоди обвинувачений ОСОБА_5 та потерпілий ОСОБА_4 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_5 ч.1 за ст.122 КК України щодо обставин, викладених в обвинувальному акті від 18.08.2023р., ОСОБА_5 повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, вчинення якого ставиться йому у провину та зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення у судовому провадженні. Сторони угоди за взаємною згодою визначили вид та міру покарання, яке повинен понести ОСОБА_5 у разі затвердження такої угоди, а саме за ч.1 ст.122 КК України у виді обмеження волі строком 1 (один) рік, із звільненням його на підставі ст.75 КК України від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку, та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені ст.473 КПК України, та наслідки її невиконання.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 підтримавши угоду, повністю та беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України в обсязі обвинувачення, та пояснив, що він розуміє права, надані йому законом, наслідки укладення та затвердження угоди, характер обвинувачення щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, який буде застосовано до нього у разі затвердження угоди судом, відтак просить затвердити угоду.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав угоду про примирення із обвинуваченим, просив її затвердити та пояснив, що укладення угоди є добровільним, на нього не чинився будь-який тиск чи примус при її укладенні, будь-яких претензій до обвинуваченого не має.

Прокурор не заперечила щодо затвердження угоди від 17.10.2023 р. про примирення між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 . Вважає, що при укладенні угоди про примирення дотримані вимоги КК України та КПК України, просить угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для затвердження угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим суд виходить з наступного.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно ч.3 ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КК України, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_5 визнав себе винуватим, відповідно до ст.12 КК України відноситься до нетяжких злочинів.

Покарання, узгоджене сторонами угоди, відповідає санкції, яка передбачена ч.1 ст.122 КК України та загальним засадам призначення покарання.

Судом встановлено в судовому засіданні, що обвинувачений ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні нетяжкого злочину, сторони добровільно уклали угоду про примирення, зміст угоди відповідає вимогам ст.471 КПК України та закону, обвинувачений цілком розуміє положення ч.5 ст.474 КПК України.

Також судом встановлено, що обвинувачений та потерпілий повністю усвідомлюють зміст укладеної угоди про примирення, а також розуміють наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені ст.473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди, передбачені ст.476 КПК України.

Підстав, передбачених ч.7 ст.474 КПК України, для відмови у затвердженні угоди про примирення судом не встановлено.

При цьому судом з`ясовано, що укладення угоди сторонами є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Судом також встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам КПК України, КК України та інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Обвинувачений ОСОБА_5 погоджується на призначення узгодженого покарання та в судовому засіданні не повідомив про наявність перешкод для його виконання.

Беручи до уваги викладене, суд вважає доведеним у підготовчому судовому засіданні те, що ОСОБА_5 умисно заподіяв середньої тяжкості тілесні ушкодження та приходить до висновку про наявність фактичних та правових підстав для затвердження угоди про примирення у кримінальному проваджені по обвинуваченню ОСОБА_5 за ч.1 ст.122 КК України з призначенням узгодженої між потерпілим та обвинуваченим міри покарання.

Відповідно до ст.65 КК України при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Виходячи з засади співмірності, призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, яке кваліфікується як нетяжкий злочин.

Беручи до уваги особу обвинуваченого ОСОБА_5 , суд враховує, що він тимчасово не працює, по місцю проживання характеризується посередньо як особа, яка схильна до вживання алкогольних напоїв.

Згідно довідки КНП «Острозька багатопрофільна лікарня» № 33 від 25.07.2023 року ОСОБА_5 під спостереженням лікаря психіатра не перебуває та перебуває під спостереженням лікаря нарколога з приводу помірних розладів поведінки та психіки внаслідок вживання алкоголю. Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 згідно обвинувального акту та угоди про примирення є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, водночас обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_5 є вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відноснах.

ОСОБА_5 вперше притягується до кримінальної відповідальності.

Витрати на залучення експерта відсутні. Цивільний позов не заявлявся.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ч.9 ст.100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.373, 374, 475 КПК України, -

ухвалив :

Затвердити угоду про примирення, укладену 17.10.2023 р. між обвинуваченим ОСОБА_5 та потерпілим ОСОБА_4 .

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України та призначити узгоджене сторонами угоди про примирення від 17.10.2023 р. покарання у виді обмеження волі строком 1 (один) рік.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.

Покласти на ОСОБА_5 обов`язки відповідно до ч.1 ст.76 КК України :

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази: металевий предмет у вигляді товкача, який переданий на зберігання до камери речових доказів ВП №3 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області - знищити.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд Рівненської області шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1