Справа № 991/1447/24
Провадження 1-кс/991/1460/24
ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2024 року м.Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 , дослідивши матеріали за скаргою ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

ВСТАНОВИВ:

До Вищого антикорупційного суду надійшла вказана скарга, в якій ОСОБА_2 просить: зобов`язати уповноважену особу, що відповідно до ст.214 КПК України, отримавши заяву про вчинення кримінального правопорушення, не має права передавати її іншому органу, а повинна самостійно внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань (надалі - ЄРДР) і лише після цього може самостійно визначити підслідність та передати іншому уповноваженому органу внести до ЄРДР відомості про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.209, ч.2 ст.364 КК України, викладених у заяві №VYH--03-02 від 15.02.2024, протягом 24 годин з моменту отримання уповноваженим органом ухвали слідчого судді та виконати вимоги ч.2 ст.55 КПК України та надати йому пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого.

В обґрунтування скарги ОСОБА_2 посилається на те, що ним 15.02.2024 направлено директору Національного антикорупційного бюро України заяву №VYH--03-02 від 15.02.2024 про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 209, ч. 2 ст. 364 КК України, Головою Національного банку України ОСОБА_3 , заступником Голови Національного банку України ОСОБА_4 , іншими заступниками Голови Національного банку України, директорами-розпорядниками ФГВО ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , міністром внутрішніх справ України ОСОБА_7 , начальниками ГСУ МВС України та ГСУ НП України, головою Державної служби фінансового моніторингу України, генеральними прокурорами та їхніми заступниками з 2014 року і по це час, іншими керівниками органів державної влади стосовно коштів ПАТ «Міський комерційний банк» із використанням кореспондентських рахунків, відкритих «Meinl Bank Aktiengesellschaft». Зазначена заява отримана уповноваженим органом.

На час звернення з цією скаргою до суду уповноважена особа уповноваженого органу не внесла до ЄРДР викладені у вищенаведеній заяві відомості про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.209, ч.2 ст.364 КК України, не вручила ОСОБА_2 та потерпілим витяг із ЄРДР, потерпілим - пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого, не розпочала досудове розслідування, не допитала ОСОБА_2 і зазначених у заяві свідків.

Зазначені обставини стали підставою для звернення до слідчого судді із скаргою.

Дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, слідчий суддя дійшов такого висновку.

Згідно із п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань врегульовано Положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення (затверджене наказом Генеральної прокуратури України від 30.06.2020 № 298). Згідно з п. 1 глави 2 розділу I цього Положення до Реєстру вносяться зокрема відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела, попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що узгоджується з вимогами пунктів 4, 5 ч. 5 ст.214 КПК України.

У пунктах 2, 9 глави 4 розділу ІІ Положення визначено, що на етапі внесення даних та створення (збереження) Реєстратором електронної форми «Правопорушення» здійснюється автоматичний контроль наявності в Реєстрі вже існуючого правопорушення з дублюючими даними. При цьому перевірка здійснюється за сукупністю відомостей про кримінальні правопорушення, які внесені до Реєстру всіма Реєстраторами, щодо повного збігу даних кримінального правопорушення за такими полями: прізвище, ім`я, по батькові заявника або потерпілого (найменування юридичної особи); інше джерело, з якого виявлено обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; дата вчинення правопорушення; територія вчинення правопорушення.

При встановленні факту здійснення досудового розслідування стосовно аналогічних правопорушень (дублікатів), заяви і повідомлення про які надійшли з різних джерел, прокурор, керівник органу прокуратури об`єднує такі матеріали в одне провадження, після чого Реєстратор у цьому кримінальному провадженні (слідчий, керівник органу досудового розслідування, дізнавач, керівник органу дізнання, прокурор, керівник органу прокуратури) за допомогою функції присвоює одному з них статус «дублікат»

Слідчим суддею встановлено, що, звертаючись 15.02.2024 із заявою №VYH--03-02 про вчинення кримінальних правопорушень, ОСОБА_2 порушував питання щодо внесення до ЄРДР відомостей про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.209, ч.2 ст.364 КК України, які на його думку вчинені головою Національного банку України ОСОБА_3 , заступником Голови Національного банку України ОСОБА_4 іншими заступниками Голови Національного банку України, директорами-розпорядниками ФГВО ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Міністром внутрішніх справ України ОСОБА_7 , начальниками ГСУ МВС України та ГСУ НП України, головою Державної служби фінансового моніторингу України, генеральними прокурорами та їхніми заступниками з 2014 року і по це час, іншими керівниками органів державної влади стосовно коштів ПАТ «Міський комерційний банк» із використанням кореспондентських рахунків, відкритих «Meinl Bank Aktiengesellschaft».

Поряд з цим, вказані обставини були неодноразово предметом розгляду слідчих суддів та колегії суддів, в ході апеляційного провадження.

Так, ухвалою Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 13.12.2022 у справі № 991/5782/22 встановлено, що слідчі судді Вищого антикорупційного суду неодноразово здійснювали судовий контроль за дотриманням прав ОСОБА_2 за його скаргами на бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України та Спеціалізованої антикорупційної прокуратури щодо невнесення до ЄРДР відомостей за його аналогічними заявами про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст.364, 364-1, 365-2 КК України щодо коштів ПАТ «Міський комерційний банк» із використанням кореспондентських рахунків, відкритих в «Mienl Bank Aktiengeselschaft», Головою Національного банку України, заступником Голови Національного банку України, директорами-розпорядниками ФГВФО, міністром внутрішніх справ України, начальниками ГСУ МВС України та ГСУ НП України, головою Держфінмоніторингу) та права скаржника вже захищені судом в порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України. З цієї підстави наведені ним у заяві обставини вже є предметом досудового розслідування у ряді кримінальних проваджень, розпочатих Національним бюро та Спеціалізованою антикорупційною прокуратурою на виконання ухвал слідчих суддів Вищого антикорупційного суду за відповідними скаргами ОСОБА_2 .

Окрім того, Апеляційна палата Вищого антикорупційного суду неодноразово констатувала, що слідчі судді Вищого антикорупційного суду постановили 10 ухвал на користь ОСОБА_2 за результатами розгляду ідентичних по суті скарг та на їх виконання за заявою скаржника до ЄРДР були внесені відповідні відомості про кримінальне правопорушення - ухвали від 24.03.2020 у справі № 991/2353/20, від 29.07.2020 у справі № 991/6072/20, від 30.09.2020 у справі №991/7984/20 (на її виконання Національне антикорупційне бюро України розпочало кримінальне провадження № 00000628 від 08.10.202 за ч. 2 ст. 364 КК України), від 24.11.202 у справі № 991/9521/20 (на її виконання Спеціалізована антикорупційна прокуратура розпочала кримінальне провадження № 00002416 від 11.12.2020 за ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 364-1, ч. 2 ст.365-2 КК України), від 27.11.2020 року у справі № 991/9656/20 (на її виконання Національне бюро розпочало кримінальне провадження № 0000740 від 01.12.202 за ч. 2 ст. 364-1 КК України), від 27.11.2020.у справі № 991/9622/20, від 31.05.2021 у справі № 991/3400/21 (на її виконання САП розпочало кримінальне провадження № 00000288 від 01.06.2021 за ч. 2 ст. 364-1 КК України), від 23.06.2021 у справі № 991/4202/21 (на її виконання САП розпочала кримінальне провадження № 00000336 від 30.06.2021 за ч.1 ст. 364-1 КК України), від 23.06.2021 у справі № 991/4203/21 (на її виконання розпочато кримінальне провадження № 00001493 від 16.07.2021 за ч. 2 ст. 364-1 КК України), ухвала Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 29.03.2021 у справі № 991/1870/21 (на виконання цієї ухвали розпочато кримінальне провадження № 00000896 від 21.04.2021 за ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209, ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 364 КК) (детальніше - ухвали Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 21.10.2021 у справі № 991/6670/21, від 21.10.2021 у справі № 991/6703/21, від 21.10.2021 у справі № 991/6784/21).

Окрім наведених 10 ухвал, постановлених на користь ОСОБА_2 за результатами розгляду ідентичних по суті скарг, у задоволенні ще 13 аналогічних скарг ОСОБА_2 було відмовлено з підстав внесення відомостей до ЄРДР за його аналогічними заявами (ухвали слідчих суддів Вищого антикорупційного суду від 09.12.2020 у справі № 991/9501/20, від 18.01.2020 у справі № 991/9483/20, від 18.01.2021 у справі № 991/9574/20, від 25.03.2021 у справі № 991/1794/21, від 25.03.2021 у справі № 991/1798/21, від 01.10.2021 у справі № 991/6699/21 (залишена без змін ухвалою Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 26.10.2021), від 25.11.2021 у справі № 991/7874/21 (залишена без змін ухвалою Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 08.12.2021), від 26.11.2021 у справі № 991/7924/21 (залишена без змін ухвалою Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 06.12.2021), від 25.11.2021 у справі № 991/7871/21 (залишена без змін ухвалою Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 09.12.2021), від 30.12.2021 у справі № 991/6613/21, від 07.04.2022 у справі № 991/8535/21, від 07.04.2022 у справі № 991/8483/21, від 07.04.2022 у справі № 991/8533/21).

Також слідчі судді Вищого антикорупційного суду неодноразово приймали рішення про залишення без розгляду аналогічних скарг ОСОБА_2 з підстав зловживання правом на подання скарги, які були залишені без змін Апеляційною палатою Вищого антикорупційного суду (ухвала від 07.10.2021 у справі № 991/6670/21, залишена без змін 21.10.2021; ухвала від 07.10.2021 у справі № 991/6784/21, залишена без змін 21.10.2021; ухвала від 07.10.2021 у справі № 991/6703/21, залишена без змін 21.10.2021; ухвала від 17.12.2021 у справі №991/8505/21, залишена без змін від 24.12.2021; ухвала від 17.12.2021 у справі № 991/8462/21, залишена без змін 14.01.2022; ухвала від 24.12.2021 у справі № 991/8461/21, залишена без змін 11.01.2022; ухвала від 26.01.2022 у справі №991/8563/21, залишена без змін в цій частині 03.02.2022; ухвала від 26.11.2021 у справі №991/7958/21; ухвала від 26.11.2021 у справі №991/7951/21, ухвала від 10.12.2021 у справі № 991/8034/21). З аналогічних підстав провадження за скаргою ОСОБА_2 закрито (ухвала слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 01.11.2021 у справі № 991/6616/21, залишена без змін ухвалою Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 11.11.2021).

Окрім цього, слідчими суддями Вищого антикорупційного суду ряд аналогічних скарг ОСОБА_2 були або повернуті через пропуск строку звернення до суду, або у відкритті провадження за ними було відмовлено з підстав захисту прав заявника іншими слідчими суддями за аналогічними скаргами, або провадження за ними було закрито через втрату заявником процесуального інтересу (ухвали слідчих суддів Вищого антикорупційного суду від 24.09.2020 у справі № 991/7926/20, від 25.09.2020 у справі № 991/7985/20, від 16.10.2020 у справі № 991/8548/20, від 26.10.2020 у справі № 991/8808/20, від 18.03.2021 у справі № 991/3420/21, від 18.03.2021 та № 991/3399/21, від 21.04.2021 у справі № 991/2751/21, від 21.05.2021 у справі № 991/1871/21, від 25.05.2021 у справі № 991/3450/21, від 29.06.2021 у справі № 991/4186/21, від 07.10.2021 у справі № 991/6863/21).

Отже, ОСОБА_2 на час постановлення ухвали Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 13.12.2022 у справі № 991/5782/22 подав до Вищого антикорупційного суду щонайменше 44 скарги на бездіяльність Спеціалізованої антикорупційної прокуратури та Національного антикорупційного бюро України після захисту судом його права та внесення до ЄРДР відомостей щодо повідомленого ним злочину.

Водночас Апеляційна палата Вищого антикорупційного суду вже встановлювала, що поданням скарг ОСОБА_2 переслідує інші цілі, ніж внесення відомостей за його заявою до ЄРДР, адже такі відомості вже були внесені. Так, кримінальні провадження, розпочаті Національним бюро та Спеціалізованою антикорупційною прокуратурою на виконання ухвал слідчих суддів, прокурор САП передав за підслідністю до слідчого відділу Солом`янського УП ГУ НП у місті Києві на Національного бюро та дійсною метою подання скарг є зміна в неналежний процесуальний спосіб органу досудового розслідування зі слідчого відділу Солом`янського УП ГУ НП у місті Києві на Національне антикорупційне бюро України та фактичне судове оскарження рішення прокурора САП про визначення підслідності у вказаних провадженнях за Солом`янським УП ГУ НП у місті Києві, яке оскарженню в такий спосіб не підлягає. Зміна органу досудового розслідування здійснюється виключно уповноваженим прокурором в порядку, передбаченому ч.5 ст.36, ч.10 ст.216, ст.218 КПК України, а перевірку законності та обґрунтованості згаданого рішення прокурора може бути здійснено Генеральним прокурором або особою, яка виконує його обов`язки, чи керівником Спеціалізованої антикорупційної прокуратури (ч.6 ст.36 КПК України) (ухвали Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 21.10.2021 у справі № 991/6670/21, від 21.10.2021 у справі № 991/6784/21, від 21.10.2021 у справі № 991/6703/21).

Окрім цього, слідчий суддя звертає увагу, що ОСОБА_2 у подальшому подано до Вищого антикорупційного суду, зокрема, лише за період з листопада 2023 року по січень 2024 року 9 аналогічних скарг з тим самим предметом оскарження, у яких: відмовлено у задоволенні скарги (ухвали слідчих суддів Вищого антикорупційного суду від 13.11.2023 у справі №991/9775/23, залишена без змін ухвалою Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 20.11.2023, від 16.11.2023 у справі № 991/9772/23, від 01.12.2023 у справі № 991/10394/23, від 01.12.2023 у справі № 991/9676/23); скаргу залишено без розгляду (ухвали слідчих суддів Вищого антикорупційного суду від 16.11.2023 у справі № 991/1005/23, від 24.11.2023 у справі №991/9898/23, від 27.11.2023 у справі №991/10297/23, залишена без змін ухвалою Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 04.12.2023, від 29.11.2023 у справі № 991/9997/23); закрито провадження за скаргою ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 17.11.2023 у справі № 991/9897/23.

Кримінальний процесуальний кодекс України не регламентує повноваження слідчого судді у ситуації багаторазового (повторного) оскарження особою бездіяльності уповноважених суб`єктів щодо невнесення відомостей до ЄРДР за різними по даті подання (звернення), але подібними за змістом заявами (повідомленнями) про одне й те саме кримінальне правопорушення, яка (бездіяльність) вже була предметом судового контролю, за наслідками чого суд неодноразово виносив рішення про зобов`язання уповноваженого суб`єкта розпочати досудове розслідування та ці судові рішення були виконані таким суб`єктом.

У зв`язку з чим слідчий суддя на підставі ч.6 ст.9 КПК України вирішує її, виходячи із загальних засад кримінального провадження, а саме верховенства права, обов`язковості судових рішень, публічності, диспозитивності, забезпечення права на оскарження бездіяльності (п. 1, 14, 17, 18, 19 ч.1 ст.7 КПК України).

Принцип верховенства права у кримінальному провадженні, а також кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (ч.2 ст.8, ч. 5 ст.9 КПК України). Відповідно до практики ЄСПЛ, одним з основоположних аспектів верховенства права є вимога щодо юридичної визначеності, згідно з якою у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів. Юридична визначеність вимагає поваги до принципу res judicata, тобто остаточності рішення суду у спірних правовідносинах. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі (рішення у справі Brumarescu v. Romania, заява №28342/95, від 28 листопада 1999 року, §61, 62).

Слідчий суддя констатує неодноразове подання ОСОБА_2 скарг до слідчих суддів Вищого антикорупційного суду з приводу бездіяльності Спеціалізованої антикорупційної прокуратури та Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР за заявами щодо тих самих обставин, які вже вирішені по суті слідчими суддями, при цьому ухвали слідчих суддів виконані та наведені ОСОБА_2 обставини вже є предметом досудового розслідування, тобто його права захищені судом в порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України.

На переконання слідчого судді, чергове звернення ОСОБА_2 до суду з тим самим питанням, яке вже було предметом судового контролю, свідчить про зловживання останнім своїми процесуальними правами.

Так, під зловживанням правом, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, слід розуміти випадки, коли заявник неодноразово подає до суду сутяжницькі та явно необґрунтовані заяви, аналогічні заяві, яку він подав раніше і яку вже було визнано неприйнятною (рішення у справах «М. проти Сполученого Королівства» та «Філіс проти Греції»), що є неприпустимим при судовому розгляді, оскільки в такому разі уся процедура судового розгляду є невиправданою та неефективною, адже особа звертається до суду з метою, що відмінна від захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такі зловживання є сутяжницькими, а скарги - завідомо безпідставними (явно необґрунтованими), що мають штучний характер.

Кримінальним процесуальним законом передбачено процесуальний механізм реагування на зловживання правом на відвід. Відповідно до ч. 4 ст. 81 КПК України, якщо повторно заявлений відвід має ознаки зловживання правом на відвід з метою затягування кримінального провадження, суд, який здійснює провадження, має право залишити таку заяву без розгляду.

Такий механізм, враховуючи норми ст. 9 КПК України, може бути застосованим до ситуації правозастосування під час розгляду цієї скарги.

Таким чином, вчинення ОСОБА_2 вказаних дій, які на переконання слідчого судді, є зловживанням особою своїми процесуальними правами, має наслідком ухвалення слідчим суддею рішення про залишення скарги на бездіяльність слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, без розгляду (такий висновок узгоджується, зокрема, із постановою Верховного Суду від 24.03.2021 у справі №937/1059/20).

З огляду на викладене, слідчий суддя дійшов висновку, що скаргу ОСОБА_2 належить залишити без розгляду.

Керуючись ст. 2, 7, 214, 303-304, 306, 372 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, залишити без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1