Справа № 947/7460/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.12.2023 рокуслідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання старшого слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000279 від 29.08.2022 року відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Градениці Біляївського району Одеської області, громадянина України, українця, з вищою освітою, перебуваючого у цивільному шлюбі, маючого на утриманні трьох малолітніх дітей, старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділу поліції № 4 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 365, ч. 3 ст. 368 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Досудовим розслідуванням встановлено, що Відповідно до посадової інструкції оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділу поліції № 4 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області капітан поліції ОСОБА_5 мав забезпечувати у межах компетенції застосування чинного законодавства щодо правоохоронної діяльності на території обслуговування підрозділу, протидіяти злочинності, охороняти права і свободи людини, а також інтереси суспільства і держави, публічної безпеки і порядку. Крім того, ОСОБА_5 повинен здійснювати відповідні заходи, спрямовані на їх ефективне використання; повинен у своїй діяльності керуватися чинним законодавством України у сфері діяльності органів поліції, принципами та правилами етичної поведінки поліцейського, правилами внутрішнього розпорядку та службової дисципліни, іншими нормативними актами МВС України, Національної поліції України, ГУНП в Одеській області, цією посадовою інструкцією, службовими наказами та розпорядженнями керівництва; а також несе кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до чинного законодавства.

Таким чином, ОСОБА_5 , обіймаючи посаду оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділу поліції № 4 Одеського районного управління поліції № 1 Головного Управління Національної поліції в Одеській області, а також ОСОБА_7 , обіймаючи посадуоперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділу поліції № 4 Одеського районного управління поліції № 1 Головного Управління Національної поліції в Одеській області, є представниками органу виконавчої влади, та повинні служити суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидіяти злочинності, підтримувати публічну безпеку і порядок.

Згідно зі ст. 62 Закону, під час виконання покладених на поліцію повноважень, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 є представниками держави, а їх законні вимоги є обов`язковими для виконання всіма фізичними та юридичними особами.

Отже, зважаючи на обсяг своїх владних повноважень, визначених Конституцією України, Законами України «Про Національну поліцію» та «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», на час вчинення злочину, в силу примітки 1 ст. 364 КК України, ОСОБА_5 таОСОБА_7 є службовими особами, які постійно здійснюють функції представника органу державної влади - працівника правоохоронного органу.

У зв`язку із прийняттям Закону України «Про Національну поліцію»

ОСОБА_5 та ОСОБА_7 07.11.2015 прийняли присягу працівника Національної поліції України, відповідно до якої присягли вірно служити Українському народові, дотримуватись Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року

№ 2119-IX, Указом від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-IX, Указом від 17 травня 2022 року

№ 341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року № 2263-IX, Указом від 12 серпня 2022 року № 573/2022, затвердженим Законом України

від 15 серпня 2022 року № 2500-IX, Указом від 7 листопада 2022 року

№ 757/2022, затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 року

№ 2738-IX, та Указом від 6 лютого 2023 року № 58/2023, затвердженим Законом України від 7 лютого 2023 року № 2915-IX) у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено: ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб та який продовжено до 17.08.2023, на підставі Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14.03.2022 № 7168; Міністерство внутрішніх справ України надано право запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави; на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 - 34, 38, 39, 41 - 44, 53 Конституції України.

Наказом Національної поліції України від 23.02.2022 № 171, який видано на підставі Указу Президента України «Про введення надзвичайного стану в Україні» № 64/2022, особовий склад на час дії правового режиму надзвичайного стану переведено на посилений варіант службової діяльності.

ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , виконуючи в процесі службової діяльності обов`язки поліцейського, були обізнані з вимогами ст. 29 Конституції України, згідно якої ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом. У разі нагальної необхідності запобігти злочинові чи його перепинити уповноважені на те законом органи можуть застосувати тримання особи під вартою як тимчасовий запобіжний захід, обґрунтованість якого протягом сімдесяти двох годин має бути перевірена судом.

Затримана особа негайно звільняється, якщо протягом сімдесяти двох годин з моменту затримання їй не вручено вмотивованого рішення суду про тримання під вартою. Кожному заарештованому чи затриманому має бути невідкладно повідомлено про мотиви арешту чи затримання, роз`яснено його права та надано можливість з моменту затримання захищати себе особисто та користуватися правничою допомогою захисника.

Відповідно до абз. 1 п. 1 ст. 7 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність» (далі Закон 3), підрозділи, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, зобов`язані у межах своїх повноважень відповідно до законів, що становлять правову основу оперативно-розшукової діяльності, вживати необхідних оперативно-розшукових заходів щодо попередження, своєчасного виявлення і припинення кримінальних правопорушень та викриття причин і умов, які сприяють вчиненню кримінальних правопорушень, здійснювати профілактику правопорушень.

Згідно з абз. 2, 3 ст. 7 Закону 3, у разі виявлення ознак кримінального правопорушення оперативний підрозділ, який здійснює оперативно-розшукову діяльність, зобов`язаний невідкладно направити зібрані матеріали, в яких зафіксовано фактичні дані про протиправні діяння окремих осіб та груп, відповідальність за які передбачена Кримінальним кодексом України, до відповідного органу досудового розслідування для початку та здійснення досудового розслідування в порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України. У разі, якщо ознаки кримінального правопорушення виявлені під час проведення оперативно-розшукових заходів, що тривають і припинення яких може негативно вплинути на результати кримінального провадження, підрозділ, який здійснює оперативно-розшукову діяльність, повідомляє відповідний орган досудового розслідування та прокурора про виявлення ознак кримінального правопорушення, закінчує проведення оперативно-розшукового заходу, після чого направляє зібрані матеріали, в яких зафіксовано фактичні дані про протиправні діяння окремих осіб та груп, відповідальність за які передбачена Кримінальним кодексом України, до відповідного органу досудового розслідування.

Проте, незважаючи на обізнаність з вимогами наведених нормативно-правових актів, оперуповноважений сектору кримінальної поліції відділу поліції № 4 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 , всупереч обов`язку їх неухильного дотримання, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення став на шлях злочинної діяльності та підозрюється в умисному вчинені кримінальних правопорушень проти волі, честі та гідності особи; злочинів у сфері службової діяльності та професійної діяльності, пов`язаної з наданням публічних послуг, за наступних обставин.

Так, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці

оперуповноважений сектору кримінальної поліції відділу поліції № 4 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою з оперуповноваженим сектору кримінальної поліції відділу поліції № 4 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській областіОСОБА_7 , заздалегідь, тобто до початку кримінального правопорушення, домовившись про спільне його вчинення, з корисливих мотивів, умисно, з метою одержання як службовою особою неправомірної вигоди, підшукавши за допомогою невстановленої слідством службової особи ТОВ «Нова пошта» жертву, яку будуть затримувати та з якої в подальшому будуть вимагати неправомірну вигоду за не притягнення до кримінальної відповідальності, застосовуючи психологічний тиск та погрози фізичного насильства вчинили дії щодо реалізації спільного умислу, направленого на отримання неправомірної вигоди, за наступних обставин.

Так, ОСОБА_5 (у невстановлений слідством час та місці) отримав від невстановленої в ході слідства службової особи ТОВ «Нова пошта» в м. Одеса, інформацію щодо отримувача посилки ОСОБА_10 з трек номером накладної № 9829.

В той же час, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи 12.03.2023 приблизно о 15 годині 00 хвилину відділенні ТОВ «Нова пошта» № 62 за адресою: м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, 170, отримав належну його знайомому посилку з трек номером накладної № 9829, яка виглядала як конверт з документами.

В той же день, відразу після залишення ОСОБА_10 вказаного відділення «Нової пошти», його було затримано ОСОБА_5 , який діючи за попередньою змовою із ОСОБА_7 , представився працівником поліції, після чого провів

ОСОБА_10 до салону транспортного засобу марки «FordFocus», державний номерний знак НОМЕР_1 , який знаходиться у користуванні ОСОБА_5 та був припаркований поруч, до салону якого посадив ОСОБА_10 на переднє пасажирське сидіння.

Далі, ОСОБА_5 сів за кермо вказаного транспортного засобу, а в той самий час ОСОБА_7 , одягнутий в формений одяг працівника поліції із табельною автоматичною зброєю, відчинив двері та сів на заднє пасажирське сидіння, при цьому надав вказівку ОСОБА_5 одягнути на руки ОСОБА_10 спеціальний засіб - кайданки, що ОСОБА_5 було зроблено. Надалі ОСОБА_5 та ОСОБА_7 пред`явили ОСОБА_10 службові посвідчення та представились працівниками поліції.

Перебуваючи в салоні транспортного засобу марки «FordFocus», ОСОБА_7 відкрив посилку, яку при вищевказаних обставинах отримав ОСОБА_10 , та дістав звідти прозорий поліетиленовий пакетик приблизним розміром 3Х5 см, в якому всередині перебувала речовина білого кольору у порошкоподібному стані невідомого ОСОБА_10 походження.

В подальшому, ОСОБА_7 за попередньою змовою із ОСОБА_5 , реалізуючи єдиний протиправний умисел, спрямований на незаконне збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний і протиправний характер своїх дій, передбачаючи шкідливі наслідки і свідомо бажаючи їх настання, а також діючи із корисливих мотивів, почав висловлювати на адресу ОСОБА_10 погрози щодо притягнення його до кримінальної відповідальності за незаконне зберігання наркотичного засобу, який було ними виявлено у отриманій ОСОБА_10 посилці. Поряд з цим, ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_5 висловив на адресу ОСОБА_10 вимогу щодо передачі йому та ОСОБА_5 неправомірної вигоди у розмірі 5 000 (п`яти тисяч) доларів США (що за офіційним курсом НБУ складало 182 850 грн.) за невчинення дій щодо виклику слідчо-оперативної групи для документування незаконного зберігання ОСОБА_10 наркотичного засобу, в тому числі щодо не вжиття заходів щодо подальшої реєстрації вказаного факту в журналі єдиного обліку органу поліції та відповідно недопущення подальшого внесення відповідних відомостей до ЄРДР.

Будучі раніше притягнений до адміністративної відповідальності за незаконне зберігання наркотичного засобу, реально сприймаючи погрози ОСОБА_7 , ОСОБА_10 повідомив останньому про відсутність у нього грошових коштів, які від нього він вимагав. При цьому, на висунуту від ОСОБА_7 повторну погрозу щодо притягнення до кримінальної відповідальності та відповідно вимогу винайти грошові кошти для надання неправомірної вигоди, потерпілий ОСОБА_10 повідомив ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , що він є військовослужбовцем та запізнюється на автобус, а також що у його мобільному телефоні є контакт його батька ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який наразі перебуває у м. Полтаві, де і постійно проживає, який зможе сплатити неправомірну вигоду, яку в нього вимагають ОСОБА_7 та ОСОБА_5 .

Далі, ОСОБА_7 з мобільного телефону ОСОБА_10 зателефонував його батькові ОСОБА_11 та увімкнув гучномовець, щоб було чути розмову ОСОБА_10 із його батьком.

Незаконно утримуючись ОСОБА_5 та ОСОБА_7 в автомобілі марки «FordFocus», ОСОБА_10 під наглядом останніх, знаходячись у кайданках, в ході телефонної розмови зі своїм батьком ОСОБА_11 пояснив йому, що був затриманий працівниками поліції нібито за зберігання наркотичних засобів. Після цього, слухавку взяв ОСОБА_7 , який вийшов з вказаного автомобіля з мобільним телефоном ОСОБА_10 на вулицю, де продовжив телефону розмову з ОСОБА_11 , а сам ОСОБА_10 при цьому залишився в салоні автомобіля марки «FordFocus» під наглядом ОСОБА_5 .

Через деякий час, ОСОБА_7 повернувся до вищевказаного автомобіля, та наказав ОСОБА_5 зняти з рук ОСОБА_10 кайданки, після чого повернув

ОСОБА_10 його мобільний телефон та зазначену вище посилку, та повідомив ОСОБА_10 , що він вільний, оскільки ОСОБА_7 домовився із батьком останнього - ОСОБА_11 про розмір та спосіб отримання неправомірної вигоди.

Після цього, ОСОБА_10 вийшов з автомобіля марки «FordFocus», де незаконно утримувався ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , викликав таксі та поїхав до місця несення служби.

В подальшому, ОСОБА_7 , згідно телефонних домовленостей із ОСОБА_11 , зі свого мобільного телефону НОМЕР_2 за допомогою месенджера «WatsApp» переслав ОСОБА_11 реквізити банківської картки АТ КБ «Приватбанк» « НОМЕР_3 » для перерахування ОСОБА_11 неправомірної вигоди в розмірі 5000 доларів США.

Далі, 14.03.2023 ОСОБА_11 на його мобільний телефон зателефонував чоловік, який представився співробітником поліції на ім`я ОСОБА_5 та запитав коли ОСОБА_11 перерахує грошові кошти на банківську картку, реквізити які йому були надані, на що, останній побоюючись, що його сина ОСОБА_10 знову затримують працівники поліції, перерахував за допомогою платіжного терміналу АТ КБ «Приватбанк», який розташований за адресою: м. Полтава, вул. Європейська, 155, на раніше наданий ОСОБА_7 картковий рахунок АТ КБ «Приватбанк» НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , частину неправомірної вигоди, яку від нього вимагав ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , у розмірі 10 000 грн. за невчинення дій щодо реєстрації в журналі єдиного обліку органу поліції факту незаконного зберігання його сином ОСОБА_10 наркотичного засобу та відповідно недопущення подальшого внесення відповідних відомостей до ЄРДР.

Того ж дня, ОСОБА_11 знов зателефонував ОСОБА_5 та запитав коли буде перерахована інша частина неправомірної вигоди, на що ОСОБА_11 повідомив, що вживає заходів щодо отримання необхідної суми грошових коштів, які в подальшому зобов`язувався перерахувати на вищевказану банківську картку. Однак, після цього, ОСОБА_11 з даного приводу ніхто не телефонував, та він більш нікому грошові кошти не перерахував.

У зв`язку з неправомірними діями оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділу поліції № 4 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 , за попередньою змовою з оперуповноваженим сектору кримінальної поліції відділу поліції № 4 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 , ОСОБА_10 приблизно протягом години перебував під їх наглядом та не міг вільно пересуватися, біля нього постійно знаходилися ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , які застосували спеціальний засіб - кайданки, обмежували рухи, та здійснювали психологічний тиск, тим самим своїми неправомірними діями ОСОБА_5 та ОСОБА_7 за попередньою змовою вчинили незаконне позбавлення волі особи, а саме ОСОБА_10 , скоєне з корисливих мотивів, при цьому не повідомили центр надання вторинної безоплатної допомоги про факт такого затримання, не зареєстрували повідомлення в Єдиному обліку заяв та повідомлень відділу поліції про вчинення кримінального правопорушення відповідно до вимог Кримінального процесуального Кодексу України та Конституції.

В результаті вищевказаних протиправних дій ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , за попередньою змовою одержали від фізичної особи, а саме від потерпілого ОСОБА_11 неправомірну вигоду, поєднану з її вимаганням від потерпілого ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , за не вчинення дій щодо виклику слідчо-оперативної групи, не документування факту придбання та зберігання ОСОБА_10 наркотичного засобу, а також щодо не реєстрації повідомлення в Єдиному обліку заяв та повідомлень відділу поліції про вчинення ОСОБА_10 правопорушення, передбаченого ст.309 КК України.

Так, за вищевикладених обставин, 13.11.2023 року ОСОБА_5 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених:

- ч. 2 ст. 146 КК України, за кваліфікуюими ознаками: незаконне позбавлення волі, вчинене з корисливих мотивів, вчинене за попередньою змовою групою осіб;

- ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 365 КК України за кваліфікуюими ознаками: перевищення влади або службових повноважень, тобто умисне вчинення працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав чи повноважень, що супроводжувалися насильством або погрозою застосування насильства, застосуванням спеціальних засобів, вчинене за попередньою змовою групою осіб;

- ч. 3 ст. 368 КК України за кваліфікуюими ознками: одержання службовою особою неправомірної вигоди, за невчинення такою службовою особою в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища, вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди.

18.08.2023 року ухвалою слідчого судді Київського районного суду міста Одеси строк досудового розслідування продовжено до 9 (дев`яти) місяців, тобто до 13.12.2023, включно.

Наразі відносно ОСОБА_5 діє запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 10.12.2023 року, включно.

Враховуючи, що зібрані під час досудового розслідування докази є достатніми для складання обвинувального акту, 21.11.2023 року слідчим, за дорученням прокурора від 20.11.2023 року, повідомлено ОСОБА_5 про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування.

Сторона обвинувачення звертається до слідчого судді із даним клопотанням, у зв`язку з тим, що строк тримання під вартою ОСОБА_5 закінчується 10.12.2023 року, однак продовжують існувати ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому виникла необхідність у продовженні строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 .

У судовому засіданні:

-прокурор подане клопотання підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити;

-захисник підозрюваного заперечувала проти задоволення клопотання, обґрунтовуючи його тим, що ризики, викладені у клопотанні сторони обвинувачення недоведені, крім того, адвокат ОСОБА_4 звернула увагу на міцність соціальних зв`язків її підзахисного, оскільки останній перебуває у цивільному шлюбі, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, а також постійне місце проживання, у підтвердження чого долучила договір оренди житла.

Крім того, адвокат ОСОБА_4 зауважила, що станом на теперішній час вона та її підзахисний - ОСОБА_5 у повному обсязі ознайомлені з матеріалами досудового розслідування кримінального провадження, долучивши протокол про надання доступу до матеріалів від 24.11.2023 року.

З огляду на вищевикладене, захисник просила відмовити у задоволенні клопотання сторони обвинувачення та застосувати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час.

-підозрюваний щодо запобіжного заходу - підтримав думку захисника, просив застосувати до нього запобіжний захід домашній арешт.

Дослідивши клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали, вислухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Згідно ч. ч. 1, 2, 3 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Слідчим суддею встановлено, що 13.11.2023 року ОСОБА_5 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 365, ч. 3 ст. 368 КК України.

Обгрунтованість підозри за фактом можливого вчинення ОСОБА_5 інкримінованих йому кримінальних правопорушень стороною обвинувачення підтверджується наступними матеріалами кримінального провадження: протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 від 11.05.2023 року, протоколом тимчасового доступу до речей та документів від 11.08.2023 року, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_11 від 19.06.2023 року, протоколом пред`явлення особи до впізнання за фотознімками від 11.05.2023 року, протоколом пред`явлення для впізнання особи за голосом від 08.06.2023 року, протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_12 від 14.08.2023 року, протоколом додакового допиту свідка ОСОБА_13 від 14.08.2023 року.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості підозри, слідчий суддя враховує те, що діючий Кримінальний процесуальний кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, що за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» («Нечипорук і Йонкало проти України», 42310/04, §219, 21 квітня 2011 року).

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 §1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 §1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» («K.-F. проти Німеччини», 27 листопада 1997, §57).

Долучені матеріали кримінального провадження, на даній стадії досудового розслідування є достатніми для висновку щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_5 , при цьому, слідчий суддя акцентує увагу, що слідчий суддя не вирішує питання винуватості особи у вчиненні тих чи інших кримінальних правопорушень, а лише на підставі долучених до клопотання доказів, вирішує питання наявності обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення таких кримінальних правопорушень.

Окрім того, обґрунтованість повідомленої підозри перевірялася слідчим суддею Київського районного суду м. Одеси та колегією слідчих суддів Одеського апеляційного суду під час застосування запобіжного заходу та в подальшому при продовженні відповідної міри запобіжного заходу відносно підозрюваного.

З огляду на тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у випадку подальшого доведення його вини у його вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, наслідки, які для ОСОБА_5 можуть настати, слідчий суддя приходить до переконання, що в рамках даного кримінального провадження, в цілях уникнення можливого покарання за інкриміновані підозрюваному дії, останній може вжити заходів спрямованих на переховування від органів досудового розслідування та суду, що свідчить про продовження існування в рамках такого кримінального провадження ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Щодо продовження існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, слідчий суддя враховує, що такі особи підлягають подальшому безпосередньому допиту судом, у зв`язку із чим, на теперішній час обгрунтованими є посилання сторони обвинувачення на продовження існування зазначеного ризику в рамках кримінального провадження.

Водночас, слідчий суддя враховує, що на теперішній час досудове розслідування кримінального провадження завершено, надано доступ до матеріалів досудового розслідування, а тому потерпілі та свідки, на протоколи допиту яких сторона обвинувачення посилається в розрізі питання наявності обгрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, вже допитані на стадії досудового розслідування, у тому числі й у судовому засіданні, в порядку передбаченому ст. 225 КПК України, а у зв`язку із чим слідчий суддя приходить до переконання, що вищевказаний ризик хоча і не зник, проте є значно мінімізованим.

При цьому, слідчий суддя зауважує, що враховуючи стадію кримінального провадження, у даному випадку запобігти вказаному ризику можливо шляхом покладення на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язку утримуватися від спілкування із свідками у даному кримінальному провадженні.

Слідчий суддя знову ж таки звертає увагу на те, що з огляду на стадію кримінального провадження, що прокурором визнано зібрані докази під час досудового розслідування достатніми для складання обвинувального акту (ч. 1 ст. 290 КПК України), й на теперішній час досудове розслідування означеного кримінального провадження завершено, що свідчить про те, що основний комплекс слідчих (розшукових) дій виконано й речі та документи, які мають ключове значення для даного кримінального провадження органом досудового розслідування вже встановлено та зібрано та більше того, відкрито для ознайомлення стороні захисту. Зазначене, на думку слідчого судді, вказує на те, що посилання сторони обвинувачення на існування ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, у вигляді знищення, спотворення та сховання речей та документів, які мають доказове значення для кримінального провадження, є нікчемними.

Крім того, обгрунтування слідчого щодо можливості затягування ОСОБА_5 досудового розслідування та розголошення відомостей результатів досудового розслідування, що призведе до його неповноти, втрати доказів вини підозрюваних в розрізі продовження існування ризику, передбаченого п. 4 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, слідчий суддя вважає суперечливими, оскільки сама стадія кримінального провадження унеможливлює настання вищезазанених обставин.

Слідчий суддя враховує, метою застосування того чи іншого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання встановленим в ході розгляду клопотання ризикам (ч. 1 ст. 177 КПК України).

Таким чином, враховуючи доводи захисника в частині характеризуючих ОСОБА_5 даних, зокерма те, що останній має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, перебуває у цивільному шлюбі та має постійне місце проживання, слідчий суддя вважає, що запобігти ризику переховування та незаконно впливу на свідків, можливо шляхом застосування до ОСОБА_5 цілодобового домашнього арешту за місцем його проживання.

Згідно ч. ч. 1, 2, 3 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Так п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України» зазначено: «Тримання особи під вартою буде свавільним, оскільки національні суди не обґрунтували необхідність такого тримання і не було розглянуто можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу», про це ж вказується у п. 29 рішення Європейського суду з прав людини від 11.10.2010 року по справі «Хайреддінов проти України».

При цьому на користь звільнення свідчать відсутність судимостей, наявність постійного місця проживання, роботи, усталений спосіб життя, наявність утриманців, відсутність спроб ухилитися від правосуддя (Справа Європейського суду з прав людини «Пунцельт проти Чехії»).

Крім того, слідчий суддя враховує, що в контексті справи ЄСПЛ «Манчіні проти Італії» визнано, що цілодобовий домашній арешт може цілком забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, оскільки за наслідками та способом застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 Конвенції.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України, досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності. Частиною 3 ст. 219 КПК України передбачено, що строк із дня винесення постанови про зупинення кримінального провадження до винесення постанови про відновлення кримінального провадження, а також строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому статтею 290 цього Кодексу, не включається у строки, передбачені цією статтею. Як вбачається з матеріалів клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, 20.11.2023 року прокурором відділу Одеської обласної прокуратури надано доручення у кримінальному провадженні №0000279 від 29.08.2022 рокупро повідомлення у тому числі підозрюваного ОСОБА_5 про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування. 21.11.2023 року слідчим Другого слідого відділу (з дислокацією у м. Одесі) ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві підозрюваного ОСОБА_5 повідомлено про завершення досудового розслідування в рамках кримінального провадження №0000279 від 29.08.2022року. Таким чином, в силу норм п. 5 ч. 1 ст. 3 та ст. 219 КПК України, досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні завершено, однак, воно не вважається закінченим, оскільки у даному випадку обвинувальний акт до суду не направлено, у зв`язку з тим, що здійснюється виконання вимог ст. 290 КПК України - ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження, на виконання яких строки досудового розслідування не поширюються. Враховуючи, що досудове розслідування на теперішній час не закінчено, з огляду на встановлені в судовому засіданні ризики, передбачені п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також з огляду на необхідність виконання стороною обвинувачення вимог ст. ст. 290, 291 КК України, слідчий суддя приходить до переконання про можливість продовження відносно ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту строком на 29.12.2023 року.

Слідчий суддя вважає, що застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного є пропорційним тому ступеню небезпеки, ризики якого залишилися з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, а також тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування, та може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Враховуючи зазначене вище, слідчий суддя приходить до переконання, що відносно підозрюваного ОСОБА_5 можливо застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 194, 199, 309, 376 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання старшого слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0001374 від 09.10.2023 року відносно ОСОБА_5 - відмовити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком до 29.12.2023 року запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , за виключенням необхідності залишити житло під час оголошення повітряної тривоги.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 строком до 29.12.2023 року наступні процесуальні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

1. прибувати до органу досудового розслідування та/або суду за першою вимогою;

2. не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора та/або суду;

3. повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4. утримуватися від спілкування з іншими підозрюваними та свідками у даному кримінальному провадженні;

5. здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

6. носити електронний засіб контролю

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Подання апеляційної скарги зупиняє набрання ухвалою законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1