Провадження № 1-в/761/21/2024
У Х В А Л А

Іменем України

16 лютого 2024 року

суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю прокурора ОСОБА_2 , при секретарі ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві подання заступника начальника Голосіївського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області ОСОБА_4 , про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання вироку, щодо:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Северодонецьк, Ворошиловградської області, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

засудженого 02.07.2020 року Шевченківським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 15 ч. 1 ст. 289 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень (сімнадцять тисяч гривень),-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні судді Шевченківського районного суду м. Києва перебуває вищевказане подання.

Подання мотивовано тим, що вирок набрав законної сили 18.02.2020.

Вирок був направлений на виконання до уповноваженого органу з питань пробації 04.08.2020 та був прийнятий до виконання 11.02.2021.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки: два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

ОСОБА_5 засуджений 02.07.2020 Шевченківським районним судом м. Києва за ст.ст. 15 ч.2, 289 ч. 1 КК України ( стаття 289 в редакції Закону № 2903-IV від 22.09.2005; надалі зміни внесені згідно із Законами N? 875-IX від 03.09.2020) до покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. 00 коп. в дохід держави, що є менш суворим покаранням, ніж обмеження волі.

Відповідно до частини першої статті 26 Кримінально-виконавчого кодексу України засуджений зобов?язаний сплатити штраф у місячний строк після набрання вироком суду законної сили і повідомити про це відділ з питань пробації за місцем проживання шляхом пред`явлення документа про сплату штрафу.

11.02.2021 та 20.07.2023 гр. ОСОБА_5 за адресою місця реєстрації та проживання, зазначеними у розпорядчих даних вироку суду, були надіслані виклики відповідно до п. 7 Розділу III наказу № 1301/5 від 27.04.2018 «Про затвердження Порядку виконання уповноваженими органами з питань пробації судових рішень про призначення покарання у виді штрафу», із зазначеною інформацією, щодо необхідності сплати суми штрафу у встановлений законом строк, а також наслідки такої несплати. Однак, жодної інформації про причини невиконання вироку суду засудженим понад 1 місяць та по теперішній час до Голосіївського РВ - не надходило

Засуджений ОСОБА_5 до відділу не прибув, документ про сплату суми штрафу не надав.

Враховуючи вищевикладене на підставі частини третьої статті 26 Кримінально-виконавчого кодексу України, п. 9 Розділу III наказу № 1301/5 від 27.04.2018 «Про затвердження Порядку виконання уповноваженими органами з питань пробації судових рішень про призначення покарання у виді штрафу», Голосіївським РВ 11.02.2021 до Шевченківського районного суду м. Києва було надіслано подання, з проханням розглянути питання про розстрочку виплати несплаченої суми штрафу, або заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських, виправних робіт стосовно засудженого ОСОБА_5 , відповідно до закону.

Відповідно до ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 28.04.2021 подання Голосіївського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» у м. Києві та Київській області, про розстрочку виплати несплаченої суми штрафу, щодо останнього було задоволено.

Встановлено засудженому розстрочку призначеного вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 02.07.2020 року штрафу, в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп., певними частинами на 8 (вісім) місяців, зобов?язавши сплатити встановлений вироком розмір штрафу, до 28.12.2021 року включно.

Однак, жодної інформації про причини невиконання вироку суду засудженим понад 1 місяць та по теперішній час до Голосіївського РВ - не надходило. Засуджений ОСОБА_5 до відділу не прибув, документ про сплату чергового платежу - не надав.

20.07.2023 до Голосіївського УП ГУНП м. Києва було направлено подання на підставі ст. 389 ч.1 КК України у відношенні гр. ОСОБА_5 для вирішення питання про притягнення його до кримінальної відповідальності за ухилення від відбування покарання у виді штрафу.

21.08.2023 з Голосіївського УП ГУНП м. Києва надійшла інформація про те, що з моменту набрання вироку Голосіївського районного суду м. Києва № 761/12362/20 від 02.07.2020 відносно гр. ОСОБА_5 пройшло понад 2 роки, а також у вказаній ситуації відсутні ознаки будь - якого кримінального чи адміністративного правопорушення.

Разом з цим, до ДУ «Київський слідчий ізолятор» та Київського відділу державної реєстрації смерті м. Києва були надіслані запити, згідно яких встановлено, що щодо гр. ОСОБА_5 державна реєстрація смерті по теперішні час не проводилася; на момент запиту в установі не утримувався.

Станом на 21.08.2023 з моменту набрання чинності обвинувального вироку минуло 3 роки та 17 днів.

Враховуючи вище викладене, заявник просить вирішити питання про звільнення від відбування призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

Прокурор в судовому засіданні вимоги подання підтримав.

Представник органу пробації в судове засідання не з`явився, що не перешкоджає розгляду.

Судом вживались заходи щодо належного повідомлення ОСОБА_5 про час та місце розгляду подання, останній в судове засідання не з`явився, що не перешкоджає розгляду.

Враховуючи викладене суд проходить до наступного висновку.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.80 КК України «Звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку», особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки: два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Стаття 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строк, сплив яких є безумовною підставою звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання. За таких обставин застосування ст. 80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строків давності.

Відповідно до ст.152 КВК України «Підстави звільнення від відбування покарання», однією з підстав звільнення від відбування покарання для органів виконання покарань є закінчення строків давності виконання обвинувального вироку.

Також, Судова практика судів загальної юрисдикції України з питань звільнення від відбування покарання за закінченням строків давності виконання обвинувального вироку є усталеною та судові рішення виносились на користь засуджених, як і за ініціативою органів пробації (кримінально-виконавчою інспекцією) так і за поданням прокуратури та ініціативою самого суду.

Так, Верховний Суд України на засіданні Судової палати у кримінальних справах 24.12.2015 року, розглядаючи справу №5-324 кс15, висловився про те, що правило відмови у звільненні засудженої особи від відбування покарання у виді штрафу у зв`язку з закінченням строків давності виконання обвинувального вироку не може пов`язуватись із самим фактом несплати засудженим протягом місячного строку суми штрафу. З огляду на це лише несплата засудженим суми штрафу в певний строк сама по собі свідчить про ухилення його від відбування покарання.

При розгляді цієї справи Верховний Суд України зазначив,що ухилення від відбування покарання як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку суду є особливим юридичним фактом. Особливість цього факту полягає втому, що питання про його встановлення може бути вирішено лише одним суб`єктом - судом. Адже відповідно до ч. 1 ст. 389 КК України ухилення від відбування покарання у виді штрафу є злочином. Такі юридичні факти встановлюються виключно за чітко регламентованою законодавством процедурою. Зокрема відповідно до ч.1 ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у чиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки їх вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Тому до набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа буде визнана-винною в ухиленні від відбування покарання, питання про зупинення строків давності виконання обвинувального вироку суду вирішувати неправомірно ( Постанова ВС України від 24.12.2015 року №5- 324-15 кс.).

Вище викладене свідчить, що для звільнення від відбування покарання ОСОБА_5 у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку на підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 КК України, правові перешкоди для такого звільнення відсутні.

Враховуючи викладене подання представника органу пробації про звільнення від покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку ОСОБА_5 , підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 80 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, ч. 2 ст. 165 КВК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Подання заступника начальника Голосіївського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області ОСОБА_4 , про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання вироку, щодо: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 02.07.2020 року, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 КК України.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1