Номер провадження: 11-кп/813/810/24
Справа № 501/2011/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.01.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції під час трансляції з ДУ «Одеський слідчий ізолятор», апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 29 листопада 2023 року, якою обвинуваченій ОСОБА_7 продовжений строк тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000417 від 29 травня 2020 року, -

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 29 листопада 2023 року, під час судового розгляду, було задоволено клопотання прокурора та ОСОБА_7 , обвинуваченій у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185; ч.3 ст.357 КК України був продовжений строк тримання під вартою на 60 днів до 27 січня 2024 року включно.

В якості альтернативного запобіжного заходу визначена застава 70 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 187 880 гривень, та у разі внесення застави, на обвинувачену покладені обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погодившись із зазначеною ухвалою захисник ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржену ухвалу та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження ОСОБА_7 строку тримання під вартою та звільнити обвинувачену з-під варти негайно.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що ухвала постановлена незаконним складом суду та підлягає скасуванню.

Так, 30 березня 2021 року Одеський апеляційний суд своєю ухвалою направив кримінальне провадження №0000417 відносно ОСОБА_7 до Малиновського районного суду м. Одеси для його об`єднання з іншим кримінальним провадженням за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185; ч.2 ст.190 КК України.

Станом на теперішній час ухвала про об`єднання кримінальних проваджень в одне провадження постановлена не була, а отже фактично Малиновський районний суд не виконав ухвалу Одеського апеляційного суду від 30 березня 2023 року.

Прокурор Малиновської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_8 в судове засідання апеляційного суду не з`явилась, надіслала заяву, в якій просила розглянути апеляційну скаргу без її участі. За результатами апеляційного розгляду просила відмовити в задоволенні апеляційної скарги, оскільки обвинувачена ОСОБА_7 тривалий час перебувала у розшуку і на теперішній час не зменшились ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Частиною 4 ст.422-1 КПК України передбачено, що розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Позиції учасників апеляційного провадження

У судовому засіданні захисник ОСОБА_6 та обвинувачена ОСОБА_7 підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи викладені в апеляційній скарзі захисника, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Мотиви апеляційного суду

Частиною 1 ст.404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Абзацом 2 ч.2 ст.392 КПК України передбачено, що ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, підлягають апеляційному оскарженню в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Як убачається з матеріалів провадження на розгляді в Малиновському районному суді м. Одеси знаходиться кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000417 від 29 травня 2020 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185; ч.3 ст.357 КК України.

Відповідно до положень ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Абзацом 2 ч.3 ст.407 КПК України передбачено, що постановляючи ухвалу за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, апеляційний суд вирішує питання щодо запобіжного заходу в порядку, передбаченому главою 18 розділу II цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст.199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст.184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Згідно з ч.3 ст.404 КПК України за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Виходячи з положень п.24) ч.1 ст.3 КПК України судове провадження це кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за нововиявленими або виключними обставинами, тобто рішення суду першої інстанції, ухвалене до ухвалення судових рішень, передбачених ч.1 ст.392 КПК України не входять до вказаного переліку, та не передбачають витребування матеріалів провадження.

Також, зважаючи на те, що приписами ст.23 КПК України передбачено, що суд досліджує докази безпосередньо та не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом, апеляційний суд у даному випадку позбавлений можливості досліджувати докази, які б на даному етапі судового розгляду справи по суті дають підстави суду апеляційної інстанції робити висновки щодо наявності, або відсутності підстав щодо продовження обвинуваченому запобіжного заходу.

Такі обставини досліджуються безпосередньо судом першої інстанції під час судового провадження та з огляду на перевірені в порядку статтями 89, 94 КПК України докази, які на момент застосування (в тому числі, продовження дії запобіжного заходу) дають підстави суду прийняти рішення відповідно до положень ст.331 КПК України.

Тобто, апеляційний суд позбавлений можливості надати правову оцінку обґрунтованості, пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення по суті, оскільки це є прерогативою суду першої інстанції за результатами проведеного судового розгляду.

Окрім того, відповідно до п.13) ч.1 ст.3 КПК України, обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом, а тому питання обґрунтованості обвинувачення на даній стадії не є предметом розгляду апеляційного суду, в тому числі з огляду на те, що ОСОБА_7 вже пред`явлене обвинувачення, яке є твердженням про вчинення особою інкримінованого злочину, а не обґрунтованим припущенням, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, що мало місце коли остання перебувала у процесуальному статусі підозрюваного.

За таких обставин апеляційний суд не переглядає обґрунтованість обвинувачення ОСОБА_7 за ч.2 ст.185; ч.3 ст.357 КК України.

Оскарженою ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 29 листопада 2023 року ОСОБА_7 був продовжений строк тримання під вартою до 27 січня 2024 року включно, оскільки суд дійшов висновку про те, що у даному кримінальному провадженні продовжують існувати ризики, передбачені пунктами 1) та 5) ч.1 ст.177 КПК України.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Так, на теперішній час у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000417 не були здійсненні всі дії, що передбачені процедурою судового розгляду для повного, об`єктивного та всебічного дослідження всіх обставин справи, зокрема суд не допитав всіх свідків та безпосередньо не дослідив всі докази, які містяться в матеріалах кримінального провадження.

Разом з тим, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні, в тому числі, і злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, за який у разі доведеності вини, їй може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Беручи до уваги тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі доведеності її вини, апеляційний суд переконаний, що на теперішній час продовжує існувати ризик того, що обвинувачена може здійснити спроби переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Існування вказаного ризику підтверджується і тим, що обвинувачена ОСОБА_7 тривалий час перебувала у розшуку, в неї відсутні міцні соціальні зв`язки, вона не працевлаштована, не має утриманців.

За таких обставин апеляційний суд переконаний, що у випадку застосування до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу остання матиме безперешкодну можливість залишити територію м. Одеси, переїхати до іншого населеного пункту, або взагалі залишити територію України.

Крім того, апеляційний суд переконаний, що у даному кримінальному провадженні беззаперечно продовжує існувати ризик того, що перебуваючи на свободі обвинувачена може продовжувати вчиняти нові злочини.

Існування вказаного ризику підтверджується тим, що раніше ОСОБА_7 була неодноразово судима за вчинення аналогічних злочинів проти власності, на теперішній час у провадженні Малиновського районного суду м. Одеси перебуває ще одне кримінальне провадження відносно неї.

Крім того, кримінальні провадження відносно ОСОБА_7 розглядаються Київським районним судом м. Одеси та Галицьким районним судом м. Льовова.

Вказані обставини негативно характеризують особу ОСОБА_7 та свідчать про стійку злочину спрямованість її поведінки.

Враховуючи те, що обвинувачена не має постійного місця роботи, можна припустити, що всі доходи для забезпечення своїх потреб ОСОБА_9 отримує виключно від вчинення протиправної діяльності.

За таких обставин ризик повторно вчинення обвинуваченою нових злочинів на теперішній час не зменшився та продовжує існувати.

Апеляційний суд звертає увагу, що КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії обвинуваченого кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

Оцінюючи викладені обставини в їх сукупності апеляційний суд дійшов висновку про те, що на даному етапі судового розгляду лише винятковий запобіжний захід у тримання під вартою є необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_7 , дозволить під час судового розгляду контролювати її місце перебування та запобігти ризикам, передбаченим пунктами 1) та 5) ч.1 ст.177 КПК України, які на теперішній час не зменшились і реально продовжують існувати.

Доводи захисника про те, що оскаржувана ухвала була постановлена незаконним складом суду, оскільки не була виконана ухвала Одеського апеляційного суду від 30 березня 2021 року про об`єднання кримінальних проваджень, апеляційний суд визнає неспроможними.

Так, ухвалою Одеського апеляційного суду від 30 березня 2021 року вказане кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000417 від 29 травня 2020 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185; ч.3 ст.357 КК України було направлено до Малиновського районного суду м. Одеси для вирішення питання про його об`єднання з іншим кримінальним провадженням за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185; ч.2 ст.190 КК України.

Відповідно до положень ч.1 ст.334 КПК України, матеріали кримінального провадження можуть об`єднуватись в одне провадження лише ухвалою суду, на розгляді якого вони перебувають згідно з правилами, передбаченими ст.217 КПК України.

Вирішення цього питання відноситься виключно до компетенції суду першої інстанції і суд апеляційної інстанції не має права наперед давати вказівки суду першої інстанції щодо об`єднання чи не об`єднання кримінальних провадження стосовно однієї і тієї ж особи в одне провадження.

В даному випадку кримінальне провадження №0000417 відносно ОСОБА_7 було передано на розгляд до Малиновського районного суду м. Одеси відповідною ухвалою апеляційного суду від 30 березня 2021 року, в порядку передбаченому ст.34 КПК України.

Та обставина, що в подальшому кримінальні провадження відносно ОСОБА_7 не були об`єднанні в одне провадження і на теперішній час розглядаються окремо, жодним чином не свідчить про те, що оскаржувана ухвала про продовження ОСОБА_7 строку тримання під вартою була постановлена незаконним складом суду.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду без змін.

Пунктом 1) ч.3 ст.407 КПК України встановлено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Керуючись статтями 177, 178, 183, 194, 197, 199, 376, 404, 405, 406, 407, 419, 422-1, 532 КПК, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 29 листопада 2023 року, якою ОСОБА_7 , обвинувачені у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185; ч.3 ст.357 КК України продовжений строк тримання під вартою на 60 днів до 27 січня 2024 року включно з визначенням розміру застави залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4