Справа № 752/6649/23
Провадження № 1-кс/752/6028/23
У Х В А Л А

15 вересня 2023 року слідчий суддя Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , за участі адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві скаргу ОСОБА_4 , від імені та в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_3 подану у межах кримінального провадження № 0000394 від 15.03.2023 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 190 КК України на бездіяльність слідчого СУ ГУНП у м. Києві, яка полягає у неповерненні вилученого майна, подану в порядку ст. 303 КПК України, -

встановив:

до провадження слідчого судді надійшла скарга ОСОБА_4 , від імені та в інтересах якого діє ОСОБА_3 подана у межах кримінального провадження № 0000394 від 15.03.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України на бездіяльність слідчого СУ ГУНП у м. Києві, яка полягає у неповерненні вилученого майна, вилученого під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .

В обгрунтування скарги представник ОСОБА_4 - ОСОБА_3 зазначає, що в провадженні СУ ГУНП у м. Києві перебуває кримінальне провадження відомості відносно якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000394 від 15.03.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України.

На підставі ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва ОСОБА_5 від 07.07. 2023року, слідчим СУ ГУНП у м. Києві 18 липня 2023 року проведено обшук а місцем проживання ОСОБА_4 .

В ході обшуку слідчим вилучено грошові кошти, печатка на якій міститься напис «керівник відділу закупівель сільськогосподарської продукції ОСОБА_6 », печатка на якій міститься надпис ТОВ «Інтерагростандарт» код. 37052520, мобільний телнфон Iphone 13 Pro, imei НОМЕР_1 ,з сім картою мобільного оператора НОМЕР_2 .

Представник скаржника зазначив, що резолютивною частиною ухвали слідчого судді від 07.07.2023р. надано дозвіл на обшук за місцем проживання ОСОБА_4 з метою виявлення, фіксації та вилучення відомостей про кримінальне правопорушення, документування та здобуття доказів кримінально-протиправної діяльності, в тому числі значних сум неврахованих грошових коштів, печаток, носіїв інформації, комп`ютерної техніки, відповідного обладнання та устаткування, на яких зберігається інформація щодо незаконної діяльності, що не можливо встановити без проведення комп`ютерної експертизи.

З огляду на зазнчене вище, на думку представника скаржника вилучене під час обшуку майно не відповідає ознакам речей і документів, які підлягали вилученню за ухвалою слідчого судді від 07.07.2023р., а відтак є тимчасово вилученими.

Проте, за твердженням представника скаржника сторона обвинувачення не звернулася з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна протягом 48 годин після його вилучення. Отже, слідчий допустив протиправну бездіяльність, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами ст. 169 КПК України.

З огляду на зазначене вище просив задовольнити скаргу та забов`язати слідчого повернути тимчасово вилучене майно власнику ОСОБА_4 .

В судовому засіданні представник скаржника скаргу підтримав, просив задовольнити з підстав викладених у ній.

Суб`єкт оскарження, будучи в черговий раз належним чином повідомлений про розгляд скарги, в судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив, однак в силу положень ч. 3 ст. 306 КПК України, його відсутність не є перешкодою для розгляду скарги.

Слідчий суддя, вивчивши доводи скарги та додані до неї матеріали, дійшов до наступного висновку.

За правилами ч. 1 ст. 234 КПК України, обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.

18.07.2023 старшим слідчим СУ ГУНП у м. Києві в рамках кримінального провадження №0000394 від 15.03.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України, проведено обшук у житлі ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , про що складено відповідний протокол.

Як убачається зі змісту хвали про дозвіл на обшук у житлі ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , слідчим суддею було надано дозвіл на обшук з метою виявлення, фіксації та вилучення відомостей про кримінальне правопорушення, документування та здобуття доказів кримінально-протиправної діяльності , зокрема значних сум не врахованих грошових коштів, печаток, носіїв інформації, комп`ютерної техніки, відповідного обладнання та устаткування, на яких зберігається інформація щодо незаконної діяльності, що не можливо встановити без проведення комп`ютерної експертизи.

Крім того, за даними зазначеної вище ухвали встановлено, що органом досудового розслідування розглядається питання причетності ОСОБА_7 до діяльності ТОВ «ІНТЕРАГРОСТАНДАРТ» та ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ІНТЕРАГРОСТАНДАРТ». За версією слідства, вказані підприємства перебували під контролем ОСОБА_8 , який виконував функцію «керівника проекту» з 2010 року та діяв спільно із ОСОБА_9 , який був генеральним директором ТОВ «ІНТЕРАГРОСТАНДАРТ». За версією слідства ОСОБА_8 спільно із ОСОБА_9 ухилялися від виконання судових рішень про стягнення із ТОВ «ІНТЕРАГРОСТАНДАРТ» грошових коштів на суму більше ніж 32 мільйони гривень шляхом виведення коштів із вказаного підприємства-боржника за збитковими договорами на ряд підконтрольних компаній - ТОВ «АГРОСВІТ», ТОВ «АГРОДМИТРІВСЬКЕ», ТОВ «АГРО-ПОЛІС», ПП «ЗАСУЛЛЯ-5», НИВА, КРАСНОКОЛЯДИНСЬК, Україна, ВІДРОДЖЕННЯ, ЧЕРВОНОСЛОБІДСЬКЕ, ПП «КОРОПСЬКІ АГРАРНІ ІНВЕСТИЦІЇ», ТОВ «АГРОХІМ-ПАРТНЕР».

Під час проведення обшуку у відповідності до даних протоколу, слідчим було вилучено грошові кошти : 1500 Євро, 9630 доларів США;425990,00 грн.; печатку на якій міститься напис «керівник відділу закупівель сільськогосподарської продукції ОСОБА_6 », печатка на якій міститься надпис ТОВ «Інтерагростандарт» код. 37052520, мобільний телнфон Iphone 13 Pro, imei НОМЕР_1 ,з сім картою мобільного оператора НОМЕР_2 .

На підтвердження законності походження грошових коштів представник скаржника надав: довідку про доходи за 2021-2023 роки, банківську виписку з особистого рахунку ОСОБА_10 ПАТ «Банк Восток» за період з 20.01.2021 року по 28.08.2023 року щодо виплати заробітної плати за період з 25.01.2021 по 21.01.2022 року; банківську виписку з особистого рахунку ОСОБА_10 ПАТ «МТБ Банк" за період з 12.01.2022 року по 28.08.2023 року щодо виплати заробітної плати за період з 04.02.2022 року по 18.08.2023 року; договори оренди транспортних засобів від 21.03.2017 року; банківська виписка з особистого рахунку ОСОБА_10 АТ «Укргазбанк»; копію технічного паспорту; банківську виписку ОСОБА_4 ; відповідь ГУ ДПС в Сумській області щодо ТОВ «Інтерагростандарт».

Крім того, ОСОБА_10 у своїх поясненнях пояснювала, що грошові кошти, що буди вилучені під час обшуку грошові кошти є заощадженням сім`ї.

Таким чином грошові кошти, які вилучено під час проведення обшуку згідно до вимог ч.7 ст.236 КПК України з моменту його вилучення набуло статусу тимчасово вилученого майна, оскільки відповідають визначеним у ній критеріям.

Статтею 169 КПК України визначено, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено, зокрема, у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171 КПК України.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 171 КПК України, у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

За правилами ч. 6 ст. 173 КПК України, ухвалу про арешт тимчасово вилученого майна слідчий суддя, суд постановляє не пізніше сімдесяти двох годин із дня находження до суду клопотання, інакше таке майно повертається особі, у якої його було вилучено.

Разом з тим, на момент розгляду даної скарги в порядку ч. 1 ст. 303 КПК України, представником власника тимчасово вилученого майна зазначено, що слідчий не звертався з клопотанням до слідчого судді про арешт вищевказаного майна, яке належить ОСОБА_4 .

У відповідності до ст. 16 КПК України обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом. На підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом, допускається тимчасове вилучення майна без судового рішення.

Очевидно, що ухвала, якою надається дозвіл на обшук, таким судовим рішенням, спрямованим на обмеження права власності, не є. Адже відповідно до ч. 1 ст. 234 КПК України обшук проводиться з метою: - виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, - відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, - встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.

Положення ст. 235 КПК України встановлюють вимоги до ухвали про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи. В такій ухвалі, серед іншого, мають зазначатися речі, документи або осіб, для виявлення (прим.: а не вилучення) яких проводиться обшук. Ухвала слідчого судді про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи з підстав, зазначених у клопотанні прокурора, слідчого, надає право проникнути до житла чи іншого володіння особи лише один раз.

У свою чергу, тимчасове позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном можливе внаслідок арешту майна як заходу забезпечення кримінального провадження (ч. 1 ст. 170 КПК України). Арешт може застосовуватися до майна, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна

Отже, норми КПК України передбачають єдиний вид судового рішення, спрямованого на обмеження права власності особи під час досудового розслідування, - ухвалу про арешт майна, що передбачено ч. 5 ст. 173 КПК України. Так, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає перелік майна, на яке накладено арешт; підстави застосування арешту майна; перелік тимчасово вилученого майна, яке підлягає поверненню особі, у разі прийняття такого рішення; заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно; порядок виконання ухвали із зазначенням способу інформування заінтересованих осіб.

За таких обставин судовий контроль під час розгляду клопотання про дозвіл на проведення обшуку не може одночасно поширюватися і на вирішення питання про обмеження права власності особи, у якої цей обшук буде проведений. Адже предметом судового контролю в першому випадку є легітимність, необхідність і пропорційність втручання у право особи на приватність (в першу чергу, недоторканність житла чи іншого володіння особи), в той час як обмеження права власності потребує окремого судового вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому КПК України. Будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися на умовах, передбачених законом, має переслідувати законну мету за допомогою засобів, які є їй пропорційними. Водночас, будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.

До цього слід додати правовий вакуум, в якому опиняється власник майна, вилученого під час обшуку, якщо дозвіл на відшукання відповідних речей і документів прямо наданий слідчим суддею в ухвалі. Адже КПК України містить лише три процесуальні механізми, за допомогою яких володілець може ставити перед слідчим суддею питання про обґрунтованість обмеження права власності:

1) заперечення арешту майна при розгляді відповідного клопотання і обґрунтування своєї позиції в судовому засіданні;

2) звернення з клопотанням про скасування арешту майна з доведенням того, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано;

3) оскарження бездіяльності щодо повернення тимчасово вилученого майна.

Отже, якщо прийняти нормативно запропоновану концепцію, що речі, на відшукання яких надано дозвіл в ухвалі слідчого судді, не є тимчасово вилученим майном, і для подальшого утримання їх органом досудового розслідування не потрібне застосування арешту майна як заходу забезпечення кримінального провадження, власник цих речей залишається без належної правової процедури для захисту свого права власності в межах кримінального провадження. Очевидно, це суперечить завданням кримінального провадження. Крім того, досудове розслідування є динамічним процесом, в рамках якого актуальність та необхідність перебування вилученого на законних підставах майна може змінюватись.

Враховуючи викладене, на вилучене під час обшуку майно, дозвіл на відшукання якого прямо наданий слідчим суддею, необхідно поширювати режим тимчасово визначеного майна з відповідними наслідками - накладення арешту або повернення особі, у якій воно було вилучене".

Зазначені у скарзі грошові кошти, є тимчасово вилученим майном та підлягають поверненню власнику, оскільки інакше буде порушено вимоги статті 41 Конституції України щодо недоторканості права власності та можливості обмеження цього права тільки за рішенням суду, коли ж майно можна охарактеризувати лише родовими ознаками, то всі ці випадки стосуються майна, яке є предметом злочину або майна, одержаного внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, слідчий суддя дійшла висновку, що вказані грошові кошти підлягають поверненню власнику. При цьоу, слідчий суддя приймає до уваги, що слідчий будучи неодноразао повідомлений про дату і час розгляду скарги в судове засідання за викликом не з`явився та в розумінні принципу змагальності, визначеного статтею 22 КПК України, не спростував доводи викладені в скарзі, крім того, арешт на вказані грошові кошти не накладався, а відтак, у зв`язку із викладеним вище, слідчий суддя дійшла висновку, що зазначене в скарзі майно має статус тимчасово вилученого майна та підлягає поверненню представнику власника майна ОСОБА_4 .

Що ж стосується вимог представника скаржника щодо неповернення тимчасово вилученого майна, а саме печатки на якій міститься напис «керівник відділу закупівель сільськогосподарської продукції ОСОБА_6 », печатки на якій міститься надпис ТОВ «Інтерагростандарт» код. 37052520, мобільний телнфон Iphone 13 Pro, imei НОМЕР_1 ,з сім картою мобільного оператора НОМЕР_2 , то вони не підлягають задоволенню, оскільки ухвалою про обшук було прямо надано дозвіл на їх вилучення.

На пісдтаві викладеного, керуючись ст. 8, 9, 13, 16, 22, 26, 167-169, 233, 234, 236, 303, 305, 306, 307, 309, 372, 532 КПК України, слідчий суддя, КПК України, слідчий суддя, -

ухвалив:

скаргу ОСОБА_4 , від імені та в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_3 подану у межах кримінального провадження № 0000394 від 15.03.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України на бездіяльність слідчого СУ ГУНП у м. Києві, яка полягає у неповерненні вилученого майна, подану в порядку ст. 303 КПК України, задовольнити частково.

Зобов`язати слідчого групи слідчих СУ ГУНП у м. Києві у межах кримінального провадження № 0000394 повернути ОСОБА_4 кошти, вилучені за результатами обшуку квартири АДРЕСА_2 , проведеного 18 липня 2023 року на підставі ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 07 липня 2023 року, а саме: 1 500 Євро; 9 630 доларів США; 425 990, 00 гривень.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1