Номер провадження: 11-кп/813/2157/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_8 , на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 08 серпня 2023 року про відмову у задоволенні клопотання про зміну невідбутої частини покарання більш м`яким ОСОБА_8 , засудженого вироком Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 15.08.2014 року,

установив:

Зміст оскарженого судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Оскаржуваною ухвалою було відмовлено у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_8 , про зміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Мотивуючи своє рішення, суд зазначив, що засуджений ОСОБА_8 раніше був неодноразово засуджений, у місцях позбавлення волі неодноразово застосовувалися дисциплінарні стягнення та лише незадовго до настання часу, який безпосередньо передує заміни невідбутої частини покарання на більш м`яке прослідковуються позитивні зміни у поведінці ОСОБА_8 , у зв`язку із чим, суд прийшов до висновку про те, що на даний час поведінка засудженого ОСОБА_8 не свідчить про стабільний процес виправлення та перевиховання та що він довів своє виправлення.

Вимоги апеляційної скарги.

Не погодившись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_7 подав до апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою та такою, що не відповідає вимогам кримінального процесуального закону з таких підстав:

- ОСОБА_8 з 06.12.2014 року відбуває покарання в ДУ «Одеська виправна колонія №14» та вважається таким, що стягнень не має, має вісім заохочень на протязі 2018-2022 років, за сумлінне ставлення до праці;

- засуджений ОСОБА_8 під час відбування покарання в ОВК-14 своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів, що він став на шлях виправлення, і до нього може бути застосована ст.82 КК України.

Посилаючись на викладені обставини, захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу Малиновського райсуду м. Одеси від 08.08.2023 та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання та замінити засудженому ОСОБА_8 невідбуту частину покарання у вигляді позбавлення волі на більш м`яке, а саме на покарання у вигляді обмеження волі.

Позиції учасників апеляційного розгляду.

Захисник ОСОБА_7 у судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення поданої апеляційної скарги.

Заслухавши головуючого суддю, пояснення учасників процесу, перевіривши доводи апеляційних скарг та надані до клопотання матеріали, апеляційний суд дійшов до наступного висновку.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Перевіривши доводи апеляційної скарги захисника про необґрунтованість висновків суду першої інстанції та наявність підстав для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, апеляційний суд вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону судом першої інстанції виконані належним чином.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно розглянув клопотання засудженого, дослідив необхідні матеріали провадження і прийшов до обґрунтованих висновків про відсутність підтвердження того, що засуджений не став на шлях виправлення, у зв`язку з чим до нього не може бути застосовано положення ст. 82 КК України.

При цьому апеляційний суд виходить з того, що відповідно до змісту ст. ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, а й кару. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно з ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком. У разі заміни невідбутої частини основного покарання більш м`яким засудженого може бути звільнено також і від додаткового покарання у виді позбавлення права займати певні посади чи займатися певною діяльністю. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим, певного строку покарання.

Відповідно до ч. 3 ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Відповідно до роз`яснень, які викладено в п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким", умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким - того, що засуджений став на шлях виправлення.

Як слідує зі змісту роз`яснень вищевказаної постанови, положення про те, що засуджений став на шлях виправлення означає, що його сумлінна поведінка і ставлення до праці свідчать про успішність процесу виправлення і можливості ефективного продовження його при умові застосування до засудженого більш м`якого виду покарання.

Таким чином, однією з умов застосування до засудженого положень ст. 82 КК України і призначення йому більш м`якого покарання є те, що він став на шлях виправлення. Про вказане може свідчити його сумлінна поведінка і ставлення до праці.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_8 по даному провадженню засуджений вироком Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 15.04.2014 року за ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у виді 13 років 15 днів позбавлення волі. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси на підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону №838-VIII від 26 листопада 2015 року), в строк відбуття покарання зараховано термін попереднього ув`язнення з 13.12.2013 року по 16.10.2014 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Виходячи з даних характеристики засудженого ОСОБА_8 , який відбуває покарання в місцях позбавлення волі з 22.12.2013 року встановлено наступне.

Під час тримання в державній установі «Ізмаїльський слідчий ізолятор» з 22.12.2013 року по 06.01.2014 року та з 09.02.2014 року по 11.10.2014 року та з 17.10.2014 року по 06.12.2014 характеризувався посередньо, до дисциплінарної відповідальності притягувався 1 раз, заохочень не мав.

Під час тримання в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» з 06.01.2014 року по 09.02.2014 року та з 11.10.2014 року по 17.10.2014 року характеризувався посередньо, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, заохочень не мав.

06.12.2014 року прибув до державної установи «Одеська виправна колонія (№ 14)» міста Одеса, був розподілений до відділення СПС № 7. На виробництві установи працевлаштований в цеху по виготовленню кімнатних тапочок, за що отримав 8 (вісім) заохочень. Поряд з його позитивним відношенням до праці мають місце значна кількість допущенних порушень режиму тримання. За час відбування покарання 15 (п`ятнадцять) разів допускав порушення режиму тримання, за що 13 (тринадцять) разів притягувався до дисциплінарної відповідальності, також неодноразово проводились бесіди виховного характеру. Більшість порушень виражались у зберіганні заборонених предметів та речовин.

У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, підтримує рівні взаємовідносини із засудженими які характеризуються як позитивно так і негативно, намагається адекватно реагувати на критику у свою адресу. Намагається дотримуватись правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. Утримує у чистоті і порядку спальне місце та при ліжкову тумбочку, має охайний зовнішній вигляд. Намагається дбайливо ставитися до майна установи і предметів, якими користується. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться з байдужістю. Намагається не допускати порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Із засудженим забезпечується проведення морального, правового, естетичного, фізичного, санітарно-виховного та психологічного виховання в індивідуальних, групових і масових формах на основі психолого- педагогічних та соціально-виховних принципів і методів, на які він реагує добре, намагається робити правильні висновки для себе.

Родинні зв`язки підтримує з матір`ю ОСОБА_9 , 1958 р.н., яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

За вироком суду матеріального позову не має, але до установи надійшов лист про стягнення аліментів, які засуджений достроково відшкодовувати відмовляється. За вироком суду провину визнав.

За час відбування покарання у поведінці засудженого відсутні стабільні позитивні зміни. Засуджений неготовий до самокерованої слухняної поведінки в умовах послабленого контролю, та є висока ймовірність вчинення ним у подальшому порушень.

Крім того, комісія установи (витяг з протоколу №34 від 27.10.2021 року) вирішила не направляти матеріали до райсуду з приводу заміни невідбутої частини покарання більш м`яким стосовно засудженого ОСОБА_8 , який не став на шлях виправлення.

Сукупність вказаних даних була прийнята до уваги судом першої інстанції. Їм дана належна оцінка, тому суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що засуджений не повною мірою довів своє виправлення та його поведінка не є достатньо сумлінною, а отже його повне виправлення на теперішній час ще не доведено.

Доводи захисника про невідповідність висновків суду фактичним обставинам являються безпідставними, як і твердження, що належним чином не оцінена поведінка засудженого та його ставлення до праці. Судом досліджені всі обставини, які мали значення для прийняття по справі законного і обґрунтованого рішення.

Сам факт, що засуджений ОСОБА_8 мав стягнення, котрі на сьогоднішній день є погашеними у встановленому законом порядку, а також має вісім заохочень на протязі 2018-2022 років, не може свідчити, що він став на шлях виправлення. Достатніх даних на підтвердження вказаного факту захисник ОСОБА_7 не навів в апеляційній скарзі та не надав при її розгляді.

За таких обставин поведінки засудженого за весь період відбування ним покарання, беручи також до уваги ступінь, тяжкість вчиненого засудженим кримінального правопорушення, колегія суддів вважає, що є передчасним для ствердження, що засуджений ОСОБА_8 став на шлях виправлення, що є обов`язковим елементом підстави для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, згідно зазначених вище вимог ч. 3 ст. 82 КК України.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вмотивованого висновку про те, що вказані відомості не можуть характеризувати засудженого як такого, що став на шлях виправлення і має право на застосування до нього заміну невідбутої частини покарання більш м`яким та обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання захисника про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про законність оскаржуваного рішення та не вбачає підстав для його скасування з викладених в апеляційній скарзі мотивів, а тому в задоволенні апеляційної скарги засудженого слід відмовити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_8 , - залишити без задоволення.

Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 08 серпня 2023 року про відмову у задоволенні клопотання про зміну невідбутої частини покарання більш м`яким ОСОБА_8 , засудженого вироком Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 15.08.2014 року,- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3