УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2024 року слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_5 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0009635 від 23.08.2018 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_5 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0009635 від 23.08.2018 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України.

Клопотання обґрунтоване тим, що Солом`янським УП ГУНП у м. Києві проводить досудове розслідування кримінального провадження, внесеного 23.08.2018 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0009635 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України.

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 25.03.2019 у справі №760/8133/19 у рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0009635 від 23.08.2018, накладений арешт у вигляді позбавлення права на відчуження, розпорядження власником або третіми особами нежитлового приміщення нежитлове приміщення № НОМЕР_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00) загальною площею 91,1 кв. м у АДРЕСА_1 , яке належить на праві власності належить ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 вважає арешт в частині належного йому майна необґрунтованим, у зв`язку з чим арешт підлягає скасуванню на підставі ч. 1 ст. 174 КПК України.

Ухвалюючи оскаржувану ухвалу, суд виходив лише з припущення, що на думку сторони обвинувачення вказані приміщення могли бути об`єктом кримінально протиправних дій та набуті кримінально протиправним шляхом, а оскільки в межах даного кримінального провадження розслідуються можливі протиправні дії голови ОСББ «Солом`янська 15-А», спрямовані на розтрату спільного майна засновників ОСББ на користь третіх осіб, суд погодився із заявленою необхідністю накладення арешту на нежитлові приміщення НОМЕР_5, НОМЕР_2, НОМЕР_3 та НОМЕР_4, що знаходяться на 3-му (технічному) поверсі будинку з метою забезпечення збереження речових доказів.

Нежитлове приміщення НОМЕР_2 ОСОБА_5 придбав у Компанії «Лавіса венчурз інк.» на підставі договору купівлі-продажу від 25.09.2015, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстровано в реєстрі за №1174.

Вказаний об`єкт належав продавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 28.08.2013.

Наразі арештоване приміщення використовується ОСОБА_5 , який є власником та добросовісним набувачем нерухомого майна, а відтак наділений усіма правомочностями щодо такого майна, які в силу вимог Конституції України є непорушними.

Зі змісту повідомлення про вчинення кримінального правопорушення та матеріалів провадження слідує, що співвласники ОСББ «Солом`янська 15-а» вбачають правопорушення у тому, що на 3-му технічному поверсі будинку створено нові приміщення, яких не було на момент введення будинку в експлуатацію, і такі приміщення відчужені головою ОСББ «Солом`янська 15-а» на користь третіх осіб без згоди співвласників. Також порушення в тому, що невідомими особами змінено фасад будинку шляхом прилаштування додаткового ліфту до 3-го поверху; на даху будинку здійснено надбудову додаткових приміщень та здійснено добудову додаткових паркомісць на території підземного паркінгу.

Належне ОСОБА_5 нежитлове приміщення розташоване на 1-му поверсі, а не на 3-му поверсі вказаного будинку, що підтверджується технічним паспортом, у той час як решта арештованих приміщень дійсно розташовані на 3-му поверсі.

До приміщення НОМЕР_2 не проведено ліфт, і це нежитлове приміщення жодним чином не стосується ані будівельних робіт на даху будинку, ані підземного паркінгу.

Відтак нежитлове приміщення НОМЕР_2 не належить до кола об`єктів, у діях щодо яких співвласники ОСББ «Солом`янська 15-а» вбачають зміст кримінального правопорушення.

Адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах власника майна, в судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання про скасування арешту майна.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, вивчивши матеріали клопотання та додані до нього копії документів, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Слідчим суддею встановлено, що Солом`янським УП ГУ НП у м. Києві за процесуального керівництва Солом`янської окружної прокуратури м. Києва здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0009635 від 23.08.2018 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України.

Органом досудового розслідування встановлюються обставини можливої розтрати майна ОСББ «Солом`янська 15-А» головою вказаного ОСББ.

Відповідно до повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення, зареєстроване Солом`янським УП ГУ НП України в м. Києві від 03.07.2018, згідно з поверховим планом будинку поверх 3 є технічним та станом на 31 грудня 2013 року дату акта прийому-передачі будинку від обслуговуючої організації на баланс ОСББ «Солом`янська 15-а» це приміщення відсутнє. Тобто стіни були добудовані на технічному поверсі будинку вже за часів правління ОСББ «Солом`янська 15-а». Також на даху будинку здійснюються будівельні роботи та надбудовані додаткові приміщення.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №363118060 від 24.01.2024 ОСОБА_5 є власником нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1, прим. НОМЕР_2 на підставі договору купівлі-продажу нежитлового приміщення, посвідченого 25.09.2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 за реєстровим №1174. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00.

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 25.03.2019 у справі №760/8133/19 накладено арешт на нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1, прим. НОМЕР_2 (номер запису про обтяження 31131402).

При вирішенні питання про накладення арешту слідчий суддя дійшов висновку, що вказане в клопотанні прокурора майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, має суттєве значення для встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, тому його повернення може призвести до їх знищення, втрати, пошкодження або інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, з метою встановлення всіх обставин кримінального правопорушення. Слідчий суддя вважав доведеним наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України та наявними підстави для арешту майна, яке могло бути об`єктом кримінально протиправних дій та набуті кримінально протиправним шляхом.

Порядок скасування арешту майна визначений ст. 174 КПК України, якою передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти відповідно до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Так, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Протоколу №11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Крім того, на підставі вимог ч.5 ст.9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А №296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява №48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A №52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», п. 50, Series A №98).

Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (ч. 2 ст. 1 КПК України).

Питання арешту майна, а саме його накладення, скасування є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження (п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України).

При цьому, застосування заходів забезпечення кримінального провадження є неможливим, якщо потреби досудового розслідування не виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні.

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Заходи забезпечення у вигляді арешту майна мають бути пропорційними щодо мети їх застосування, повинен бути встановлений справедливий баланс між завданнями кримінального провадження та вимогою захисту основних прав особи.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

В судовому засіданні встановлено, що нежитлове приміщення НОМЕР_2 знаходиться на першому поверсі будинку АДРЕСА_1 .

Відповідно до заяви голови ОСББ "Солом`янська 15-А" від 21.12.2023 року, а також відповіді на запит від 02.02.2024 року ОСББ "Солом`янська 15-А" не заперечує проти скасування арешту на приміщення № НОМЕР_2, що належить ОСОБА_5 , дане приміщення не є технічним

Враховуючи викладене, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для третіх осіб, слідчий суддя вважає доведеним та підтвердженим детективом, що на теперішній час, в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба, що, відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України є підставою для задоволення клопотання заявника в частині скасування арешту з нежитлового приміщення НОМЕР_2, загальною площею 91,1 кв. м у АДРЕСА_1 .

Скасування арешту з майна, за вказаних вище обставин, на теперішній час не створює будь-яких перешкод для подальшого розслідування кримінального провадження №0009635 від 23.08.2018 року, та скасування арешту з такого майна не може призвести до знищення речових доказів, що в свою чергу не зашкодить подальшому проведенню досудового розслідування та судового розгляду справи по суті.

За таких обставин, слідчий суддя дійшов висновку про задоволення клопотання.

Керуючись ст. ст. 303, 306, 169, 171, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_5 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0009635 від 23.08.2018 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 25 березня 2019 року у справі №760/8133/19 на майно у кримінальному провадженні №0009635 від 23.08.2018 року, а саме:

нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1, прим. НОМЕР_2 (Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00), яке належить на праві власності належить ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Ухвала підлягає негайному виконанню і оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1