Справа № 307/5261/23
Провадження №1-кс/307/794/23
У Х В А Л А

про тимчасовий арешт

14 листопада 2023 року м. Тячів

Слідчий суддя Тячівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , його захисника ОСОБА_5 та перекладача ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування тимчасового арешту відносно підозрюваного ОСОБА_4 ( ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Республіки Казахстан,

встановила:

Прокурор Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_3 14 листопада 2023 року звернувся до слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області з клопотанням про застосування тимчасового арешту до підозрюваного ОСОБА_4 ( ОСОБА_7 ), який згідно обліку Генерального секретаріату Інтерполу значиться в міжнародному розшуку, для його подальшої екстрадиції до Республіки Казахстан для притягнення його до кримінальної відповідальності за п. 2) ч. 4 ст. 190 КК Республіки Казахстан.

В обґрунтування вказаного клопотання посилався на те, що 12 листопада 2023 року о 16 годині 04 хвилин у міжнародному пункті пропуску «Солотвино» співробітниками відділу прикордонної служби під час здійснення прикордонного контролю на в`їзд на територію України встановлений громадянин Республіки Казахстан ОСОБА_4 ( ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Ташкент, район Куйбишевський Узбецька РСР, тимчасово проживаючий в Україні за адресою: АДРЕСА_1 , який згідно з обліками Генерального секретаріату Інтерполу значиться у міжнародному розшуку з метою арешту та подальшої екстрадиції до Республіки Казахстан для притягнення його до кримінальної відповідальності за п. 2) ч. 4 ст. 190 КК Республіки Казахстан.

У зв`язку з отриманням підтвердження Департаменту Міжнародного поліцейського співробітництва Національної поліції України від 12.11.2023 року про знаходження ОСОБА_4 в міжнародному розшуку з метою арешту та подальшої екстрадиції до Республіки Казахстан, відповідно до норм ст. ст. 208, 582 КПК України, він був затриманий слідчим СВ Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_8 .

Відповідно до «червоної картки» Генерального Секретаріату Інтерполу (індивідуальний звіт) з контрольним номером 2021/69006 встановлено, що особа перебуває в міжнародному розшуку з метою арешту, з діючими термінами арешту - до 26.10.2031, дата вчинення злочину (шахрайства) з липня 2017 по лютий 2019, місце вчинення злочину Казахстан.

Згідно отриманих матеріалів встановлено, що ОСОБА_4 підозрюється в тому, що у вересні 2017 року, шляхом обману і зловживання довірою, під приводом продажу квартири, в будинку, що будується, заволодів спеціальною технікою, яка належить ОСОБА_9 на загальну суму 67 666 700 тенге.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_4 , діючи в групі осіб за попередньою змовою, в березні 2018 року, шляхом обману та зловживання довірою, під приводом обміну на квартиру в будинку, який будується заволодів спеціальною технікою (бетоновозом САМС 2008 р.в.), який належить ОСОБА_10 .

Крім того, ОСОБА_4 , в період часу з червня 2018 року по 31.07.2018 року, шляхом обману та зловживання довірою, знаходячись в офісі ТОО «КазЦентрСнаб», за адресою м. Алмати, вул. Казибаєва, 286 в кабінеті у директора даного підприємства ОСОБА_11 під приводом продажу квартири в будинку, що будується, заволодів будівельними матеріалами (металоконструкціями) на загальну суму 28 000 000 тенге.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_4 , на початку лютого 2019 року, шляхом обману та зловживання довірою, під приводом продажу квартири, в будинку, що будується, заволодів будівельними матеріалами (металоконструкціями) на загальну суму 25 000 000 тенге, які належать директору ТОО «Азія Метал групп» ОСОБА_12 .

Вказані дії ОСОБА_4 кваліфіковано за п. 2) ч. 4 ст. 190 КК Республіки Казахстан.

У зв`язку з вчиненням даного кримінального правопорушення, суддею спеціалізованого міжрайонного суду міста Алмати, Казахстан, 15 липня 2021 року винесено постанову про обрання запобіжного заходу ОСОБА_4 у виді тримання під вартою строком на 2 місяці з моменту його затримання.

Дане кримінальне правопорушення відповідає кримінальному правопорушенню, передбаченому ч. 5 ст. 190 КК України, санкція якої передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк більше одного року, тобто є екстрадиційним.

Строки давності притягнення ОСОБА_4 до відповідальності за вчинені ним протягом 2017-2019 років злочинів, відповідно до ст. 49 КК України не закінчилися.

Відповідно до вимог ст. 583 КПК України прокурор звертається до слідчого судді, у межах територіальної юрисдикції якого здійснено затримання, із клопотанням про застосування тимчасового арешту.

До затриманої особи, яка вчинила злочин за межами України, застосовується тимчасовий арешт до сорока діб або інший установлений відповідним міжнародним договором України строк до надходження запиту про її видачу.

Керуючись ст.1 Договору між Україною і Республікою Казахстан «Про екстрадицію», ратифікованого Законом N 582/ІХ від 30.04.2020 кожна Сторона зобов`язується відповідно до умов цього Договору видавати іншій Стороні осіб, і що знаходяться на її території, які розшукуються Запитуючою Стороною з метою здійснення кримінального переслідування або приведення до виконання вироку, який набрав законної сили, за злочини, що тягнуть видачу.

Відповідно до ст. 58 Договору договірні Сторони зобов`язуються видавати одна одній взаємно за клопотанням, відповідно до положень цього Договору, осіб, які знаходяться на їх території, з метою проведення щодо них кримінального переслідування або виконання покарання.

Відповідно до ст. 2 Договору для цілей цього Договору злочинами, що тягнуть видачу, визнаються такі діяння, які відповідно до національного законодавства обох Сторін є кримінально караними та за вчинення яких передбачається покарання у виді позбавлення волі на строк не менше одного року або більш суворе покарання.

При визначенні злочину відповідно до пункту 1 цієї статті не має значення, чи віднесено за законодавством Сторін діяння, що складає даний злочин, до алогічної категорії злочинів або чи визначено даний злочин такою самою чи різною термінологією.

Статтею 13 Договору передбачено, що на запит ОСОБА_13 розшукувану особу може бути заарештовано до отримання запиту про її видачу.

Запит про тимчасовий арешт може бути переданий центральними органами Сторін напряму з використанням технічних засобів комунікації або через міжнародну організацію кримінальної поліції (Інтерпол).

У зв`язку із чим, просив застосувати тимчасовий арешт до громадянина Казахстану ОСОБА_4 ( ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 40 діб до надходження запиту про його видачу від компетентних органів Республіки Казахстан та утримувати ОСОБА_4 ( ОСОБА_7 ) в ДУ «Закарпатська УВП №9».

Під час розгляду клопотання прокурор Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_3 в обґрунтування доводів клопотання посилався на викладені у ньому обставини.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 заперечували щодо задоволення вказаного клопотання. Захисник підозрюваного ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 зазначив, що клопотання прокурора подане з порушенням норм КПК України, а саме, долучена ним червона картка містить інформацію лише англійською мовою та відсутній її переклад, а матеріали, які долучені до клопотання належним чином не засвідчені. Крім цього, життю і здоров`ю ОСОБА_4 у Казахстані загрожує небезпека, оскільки там він був викрадений, з приводу чого звертався у правоохоронні органи, однак жодної реакції на даний час немає. Крім цього, ОСОБА_4 звернувся в Україні до відповідних органів з приводу отримання громадянства України, однак документи на даний час не виготовлені.

Дослідивши обставини клопотання, заслухавши пояснення прокурора, підозрюваного та його захисника, слідчий суддя дійшла висновку про задоволення вказаного клопотання, виходячи з таких підстав.

Статтею 9 Конституції України регламентовано, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно з ч. 1 ст. 19 Закону України "Про міжнародні договори України" чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства.

Статтею 1 Європейської конвенції про видачу правопорушників (Париж, 13 грудня 1957 року), ратифікованої Україною 16.01.1998 року, передбачено, що Договірні Сторони зобов`язуються видавати одна одній, з урахуванням положень та умов, викладених в цій Конвенції, всіх осіб, які переслідуються компетентними органами запитуючої Сторони за вчинення правопорушення або які розшукуються зазначеними органами з метою виконання вироку або постанови про утримання під вартою.

Відповідно до ст. 16 Європейської конвенції про видачу правопорушників у термінових випадках компетентні органи запитуючої Сторони можуть звертатися із запитом про тимчасовий арешт розшукуваної особи. Компетентні органи запитуваної Сторони вирішують це питання відповідно до свого законодавства. У запиті про тимчасовий арешт повідомляється про існування одного з документів, зазначених у пункті 2а статті 12, і намір надіслати запит про видачу правопорушника. В ньому також зазначається, за яке правопорушення буде запитуватися видача, де і коли таке правопорушення було вчинене, а також, у міру можливості, опис зовнішності розшукуваної особи.

Органи прокуратури згідно з міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та кримінальним процесуальним законодавством України здійснюють співробітництво з компетентними органами інших держав з питань проведення процесуальних дій при розслідуванні кримінальних правопорушень, видачі осіб, які їх вчинили, перейнятті кримінального провадження та з інших питань, передбачених такими договорами. У разі відсутності міжнародного договору України співробітництво у цій сфері здійснюється органами прокуратури України на підставі взаємних письмових гарантій. Співробітництво органів прокуратури з компетентними органами інших держав не може здійснюватися всупереч конституційним гарантіям України та її договірним зобов`язанням щодо прав людини (ч. 1 ст. 92 Закону України "Про прокуратуру").

Згідно ст.1 Договору між Україною і Республікою Казахстан «Про екстрадицію», ратифікованого Законом N 582/ІХ від 30.04.2020 (далі Договір) кожна Сторона зобов`язується відповідно до умов цього Договору видавати іншій Стороні осіб, і що знаходяться на її території, які розшукуються Запитуючою Стороною з метою здійснення кримінального переслідування або приведення до виконання вироку, який набрав законної сили, за злочини, що тягнуть видачу.

Відповідно до ст. 58 Договору договірні Сторони зобов`язуються видавати одна одній взаємно за клопотанням, відповідно до положень цього Договору, осіб, які знаходяться на їх території, з метою проведення щодо них кримінального переслідування або виконання покарання.

Видача з метою проведення кримінального переслідування відбувається тільки з приводу таких злочинів, за які згідно з законодавством обох Договірних Сторін загрожує покарання, верхня межа якого перевищує один рік позбавлення волі або суворіше покарання.

Видача з метою виконання покарання відбувається тільки у випадку вчинення діянь, які є злочинами згідно з законодавством обох Договірних Сторін, і якщо особа, щодо якої подано клопотання про видачу, була засуджена до позбавлення волі на строк не менше, як на шість місяців, або до суворішого покарання.

Згідно ст.63 Договору після отримання клопотання про видачу запитувана Договірна Сторона негайно вживає заходів до взяття під варту особи, щодо якої поставлено питання про видачу, за винятком випадків, коли немає сумніву, що згідно з цим Договором видача не може відбутися.

Згідно з п. 10) ч. 1 ст. 541 КПК України тимчасовий арешт взяття під варту особи, розшукуваної за вчинення злочину за межами України, на строк, визначений цим Кодексом або міжнародним договором України, до отримання запиту про видачу (екстрадицію).

За приписами ч. ч. 1, 2 ст. 582 КПК України затримання на території України особи, яка розшукується іноземною державою у зв`язку із вчиненням кримінального правопорушення, здійснюється уповноваженою службовою особою. Про затримання негайно інформується прокурор, у межах територіальної юрисдикції якого здійснено затримання. Повідомлення прокурору, до якого додається копія протоколу затримання, повинно містити докладну інформацію щодо підстав та мотивів затримання.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2, 3 ст. 583 КПК України до затриманої особи, яка вчинила злочин за межами України, застосовується тимчасовий арешт до сорока діб або інший встановлений відповідним міжнародним договором України строк до надходження запиту про її видачу.

У разі якщо максимальний строк тимчасового арешту, передбачений частиною першою цієї статті, закінчився, а запит про видачу цієї особи не надійшов, особа підлягає негайному звільненню з-під арешту.

Прокурор звертається до слідчого судді, у межах територіальної юрисдикції якого здійснено затримання, із клопотанням про застосування тимчасового арешту.

До поданого клопотання додані документи, що передбачені ч. 4 ст. 583 КПК України, а саме: протокол затримання особи з відміткою про роз`яснення особі її права надати згоду на видачу (екстрадицію) для застосування процедури видачі (екстрадиції) у спрощеному порядку, а також права на відмову від застосування спеціального правила щодо меж кримінальної відповідальності у разі надання згоди на її видачу (екстрадицію); документи, що містять дані про вчинення особою злочину на території іноземної держави та обрання щодо неї запобіжного заходу компетентним органом іноземної держави; документи, що підтверджують особу затриманого; письмова заява затриманої особи про згоду на її видачу (екстрадицію), в якій особа зазначила про відмову від застосування спеціального правила щодо меж кримінальної відповідальності.

Згідно з протоколу затримання особи від 12 листопада 2023 року, громадянин Республіки Кахзастан, ОСОБА_4 ( ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично затриманий о 17 год. 27 хв. 12 листопада 2023 року за адресою м. Тячів, вул. Нересенська, 1 Закарпатської області. (а. с. 5-8)

Також, із повідомлення Департаменту міжнародного поліцейського співробітництва від 12 листопада 2023 року видно, що згідно з обліками Генерального секретаріату станом на 12 листопада 2023 року громадянин Казахстану

ОСОБА_4 ( ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , значиться у міжнраодгному розшуку з метою арешту та подальшої екстрадиції до Республіки Казахстан для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК Республіки Казахстан шахрайство (а.с. 16).

Надані прокурором слідчому судді матеріали свідчать про те, що вказані дії ОСОБА_4 кваліфіковано за п. 2) ч. 4 ст. 190 КК Республіки Казахстан.

У зв`язку з вчинення даного кримінального правопорушення, суддею спеціалізованого міжрайонного слідчого суду міста Алмати, 15 липня 2021 року винесено постанову, якою санкціоновано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 строком на 2 місяці з моменту його затримання. При затриманні ОСОБА_4 постановлено негайно доставити до слідчого судді для розгляду доцільності застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (а. с. 25 27).

Дане кримінальне правопорушення відповідає кримінальному правопорушенню, передбаченому ч. 5 ст. 190 КК України, санкція якої передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк більше одного року, тобто є екстрадиційним.

Строки давності притягнення ОСОБА_4 до відповідальності за вчинені ним протягом 2017-2019 років злочини, відповідно до ст. 49 КК України не закінчилися, ці злочини не належить до військових і не носять політичного характеру.

Медичних висновків того, що за станом здоров`я щодо ОСОБА_4 не може бути застосований тимчасовий арешт, стороною захисту не надано.

Також, під час розгляду клопотання слідчим суддею в порядку ч. 6 ст. 583 КПК України встановлено особу затриманого, запропоновано ОСОБА_4 зробити заяву, роз`яснено право надати згоду на видачу (екстрадицію) для застосування процедури видачі (екстрадиції) у спрощеному порядку, а також право на відмову від застосування спеціального правила щодо меж кримінальної відповідальності у разі надання згоди на її видачу (екстрадицію), з`ясовувалось бажання скористатися цим правом.

Як роз`яснено у п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 08.10.2004 року № 16 "Про деякі питання застосування законодавства, яке регулює порядок і строки затримання (арешту) осіб при вирішенні питань, пов`язаних з екстрадицією", при вирішенні питання про тимчасовий арешт особи з метою її видачі іноземній державі суд повинен перевірити наявність запиту та відповідних документів, визначених договором, на підставі яких вирішується питання про екстрадицію, а також відсутність обставин, що перешкоджають видачі або передачі.

Підстав, які б перешкоджали здійсненню видачі ОСОБА_4 уповноваженим органам Республіки Казахстан, слідчим суддею не встановлено.

Також, дослідивши подані захисником документи, які були досліджені під час розгляду даного клопотання, слідчий суддя зазначає, що при вирішенні питання про застосування тимчасового арешту до затриманої особи суд не вивчає питання її винуватості, наявності відповідних доказів на обґрунтування підозри або обвинувачення та не перевіряє законність процесуальних рішень, прийнятих компетентними органами іноземної держави, а лише перевіряє наявність відповідних документів органів досудового слідства іноземних держав, які підтверджують факт підозри або обвинувачення особи у вчиненні злочину, а також її перебування у розшуку.

Відповідно до абз. 3 ч. 6 ст. 583 КК України за результатами розгляду слідчий суддя постановляє ухвалу про: 1) застосування тимчасового арешту; 2) відмову в застосуванні тимчасового арешту, якщо для його обрання немає підстав; 3) затвердження згоди особи на її видачу (екстрадицію) та застосування екстрадиційного арешту; 4) затвердження згоди особи на її видачу (екстрадицію), відмови особи від застосування спеціального правила щодо меж кримінальної відповідальності та застосування екстрадиційного арешту; 5) застосування тимчасового арешту та відмову у затвердженні згоди особи на її видачу (екстрадицію).

Урахувуючи наведене, враховуючи заяву ОСОБА_4 про його відмову на екстрадицію, слідчий суддя дійшла висновку про наявність достатніх підстав для застосування тимчасового арешту до затриманої особи на строк до сорока діб у Державній установі "Закарпатська установа виконання покарань № 9" до надходження запиту про його видачу від компетентних органів Республіки Казахстан.

Строк тимчасового арешту слід рахувати з моменту фактичного затримання ОСОБА_4 .

Керуючись ст. ст. 376, 392, 395, 582, 583 КПК України, слідчий суддя,

постановила:

Задовольнити клопотання прокурора Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування тимчасового арешту відносно підозрюваного ОСОБА_4 ( ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Республіки Казахстан, уродженця м. Ташкент, район Куйбишевський, Узбецької РСР, тимчасово проживаючого в Україні за адресою: АДРЕСА_1 .

Застосувати тимчасовий арешт до ОСОБА_4 ( ОСОБА_7 ), на строк 40 (сорок) діб у Державній установі Закарпатська установа виконання покарань № 9" до надходження запиту про його видачу від компетентних органів Республіки Казахстан.

Строк тимчасового арешту рахувати з моменту затримання ОСОБА_4 ( ОСОБА_7 ), тобто з 17 год. 27 хв. 12 листопада 2023 року.

Ухвала слідчого судді діє протягом 40 (сорока) діб до 17 год. 27 хв. 21 грудня 2023 року.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Тячівської окружної прокуратури Закарпатської області ОСОБА_3 .

Роз`яснити ОСОБА_4 , що відповідно до частини восьмої статті 583 КПК України він, як особа, до якої застосовано тимчасовий арешт, має право до надходження запиту про його видачу (екстрадицію) подати на розгляд слідчого судді суду, в межах територіальної юрисдикції якого особа перебуває під вартою, письмову заяву про згоду на його видачу (екстрадицію), в якій може зазначити про відмову від застосування спеціального правила щодо меж кримінальної відповідальності.

Звільнення ОСОБА_4 , з-під тимчасового арешту у зв`язку з несвоєчасним надходженням до центрального органу України запиту про видачу не перешкоджає застосуванню до нього екстрадиційного арешту в разі отримання в подальшому такого запиту.

У разі надходження запиту про видачу ОСОБА_4 ( ОСОБА_7 ), до закінчення строку тимчасового арешту ухвала слідчого судді про застосування тимчасового арешту втрачає юридичну силу з моменту винесення слідчим суддею ухвали про застосування екстрадиційного арешту щодо нього.

У разі якщо максимальний строк тимчасового арешту, передбачений частиною першою статті 583 КПК України, закінчився, а запит про видачу ОСОБА_4 ( ОСОБА_7 ), не надійшов, останній підлягає негайному звільненню з-під арешту.

Копію ухвали негайно після її постановлення вручити прокурору Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , підозрюваному ОСОБА_4 та його захиснику ОСОБА_5 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано, і може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали буде складено та оголошено 17 листопада 2023 року о 16 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1