Справа № 333/3420/23
№ 1-кп/333/578/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«12» жовтня 2023 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000378 від 06.03.2023 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадяниня України, який має середню освіту, одружений, на утриманні малолітніх дітей або непрацездатних осіб не має, перебуває на військовій службі в військовій частині НОМЕР_1 з 22.07.2023 року, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України,

за участі:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника- ОСОБА_5 ,

потерпілої- ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

01.03.2023 приблизно о 16 годині 00 хвилин, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходячись біля будинку № 34 по вул. Чумаченка в місті Запоріжжя, виявив жіночий гаманець чорного кольору оглянувши який виявив пластикову банківську картку «Ощадбанк» № НОМЕР_2 , на ім`я ОСОБА_7 . В цей момент, у ОСОБА_3 виник прямий злочинний умисел на викрадення вказаної банківської картки, з метою подальшого зняття готівкових коштів, що перебували на банківському рахунку потерпілої ОСОБА_6 , керуючись корисливим мотивом, незаконно викрав вищевказану банківську картку, яка є матеріальною формою одержання, зберігання, використання і поширення інформації, зафіксованої на носії, і у контексті положень ст. 1 Закону України «Про інформацію», ст.ст. 1, 15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність» є офіційним документом, тобто електронним платіжним документом, як засобом доступу до банківського рахунку.

Не зупиняючись на досягнутому, в період часу з 16 години 30 хвилин по 16 годину 46 хвилину 01.03.2023, ОСОБА_3 , маючи умисел на таємне викрадення грошових коштів, діючи умисно, з корисливих мотивів, використовуючи привласнену банківську картку «Ощадбанка» № НОМЕР_2 , яка належить потерпілій ОСОБА_6 , переконавшись, що на ній відсутній пін код та керуючись єдиним умислом, діючи в умовах воєнного стану здійснив обготівкування картки в торгово сервісних мережах на загальну суму 1809,10 гривень, чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 майнову шкоду на вказану суму.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України, визнав повністю та пояснив наступне. Так, у березні 2023 він торгував м`ясом в якості реалізатора у ПП ОСОБА_8 на стихійному ринку на вул.. Чумаченка у м. Запоріжжі. Підходила жінка, щось купувала, після її уходу він виявив на землі гаманець, відкрив його, побачив банківську картку. Оскільки у нього був термінал, вирішив спробувати зняти гроші, провів три транзакції по 500 грн. Потім пішов в магазини «Гривна-цент», що розташований поблизу та купив там спортивні штани за ціною близько 300 грн, знов розрахувавшись вказаною банківською карткою. Після цього вирішив позбутися цієї картки та викинув її, попередньо поламавши. Розкаюється у скоєному, пояснив, що у найближчі дні має намір розрахуватися з потерпілою. Цивільний позов повністю визнає.

Дані обвинуваченим в судовому засіданні показання відповідають обставинам справи.

Суд, з`ясувавши в учасників судового провадження чи правильно вони розуміють зміст обставин справи, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, пояснивши, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати обставини, не досліджені в судовому засіданні, в апеляційному порядку, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, врахувавши згоду учасників судового провадження, ухвалив визнати недоцільним дослідження доказів в повному обсязі, оскільки фактичні обставини справи ніким не оспорюються, обмежитися допитом обвинуваченого, потерпілої в якості цивільного позивача, дослідженням письмових доказів та даних, що характеризують особу обвинуваченого.

Потерпіла ОСОБА_6 , допитана в якості цивільного позивача в судовому засіданні зазначила наступне. Так, 01.03.2023 приблизно о 16.00 годині йшла з банку повз стихійного ринку, купила їжу собаці, тоді, напевно, у неї випав гаманець, в якому знаходились платіжні картки. Зайшла до магазину АТБ, який знаходився поруч, коли їй почали надходити смс-повідомлення, що з її картки знімаються гроші через термінал «Єрмоленко». Вона подумала, що це якась помилка і вже на касі зрозуміла, що картки у неї немає. Вона заблокувала картку за порадою касира, на виході з АТБ до неї підійшла жінка, яка чула розмову з касиром, та спитала, чи не загубила вона чорний гаманець. Повідомила, що знайшла його біля м`ясних прилавків на ринку та віддала торговцю м`ясом. Потерпіла підійшла до торговця, він віддав їй гаманець, але карток там не було. Наступного ранку з роздруківки транзакцій потерпіла дізналася, що окрім зняття готівки загальною сумою 1500 грн, її карткою розрахувалася якась особа в магазині «Гривна цент», що знаходиться поруч з ринком. Звернувшись туди, потерпіла дізналася, що одяг приблизно за 300 грн купував якийсь хлопець. Потім потерпіла звернулася до поліції. Вчиненням злочину потерпілій заподіяно матеріальну та моральну шкоду, у зв`язку з чим нею в судовому засіданні заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого 1809 гривень 10 копійок в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 3000 гривень 00 копійок в рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної скоєним злочином, також 1500 грн. правничої допомоги, наданої їй адвокатом ОСОБА_9 . В судовому засіданні 12.10.2023 нею подано заяву про відмову від цивільного позову в частині відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до Виписки по картковому рахунку ОСОБА_10 , в період 01.03.2023 з 16.36 год. до 16.46 год. проведено три транзакції по зняттю готівки по 500 грн. (операції розрахунку в торгово сервісній мережі UKR ZAPORIZHZHIA YERMOLENKO 50708780) та операція розрахунку в торгово сервісній мережі UKR ZAPOROZHYE GRIVNA CENT 501093 SIMROALW на суму 289,10 грн.

Аналізуючи зібрані докази в ході слухання кримінального провадження, суд вважає, що вина обвинуваченого знайшла своє підтвердження в судовому засіданні.

Суд кваліфікує діяння, вчинене ОСОБА_3 , за ч. 1 ст. 357 КК України, як викрадення офіційного документу та за ч. 4 ст. 185 КК України,як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного, обставини, що обтяжують і пом`якшують вину обвинуваченого, а так само дані про особу обвинуваченого.

Відповідно до ч.2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Так, обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальні правопорушення, які відповідно до ст. 12 КК України є проступком та тяжким злочином відповідно.

Разом з тим, обвинувачений ОСОБА_3 є особою, раніше не судимою в силу ст.. 89 КК України, на обліку у лікаря-нарколога та у лікаря-психіатра не перебуває, щиро покаявся у скоєному правопорушенні, активно сприяв розкриттю злочину, що судом визнається обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_11 прокурором не зазначено,тому судом не встановлюються.

Приймаючи до уваги вищевикладені обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , враховуючи промову прокурора в судових дебатах щодо призначення покарання обвинуваченому з випробуванням, заяву потерпілої, яка погоджується з думкою прокурора, суд вважає можливим виправлення і перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 без ізоляції його від суспільства, призначивши покарання в межах санкцій інкримінованих йому статей у виді позбавлення та, відповідно обмеження волі із застосуванням ч.1 ст.70 КПК України та на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Вирішуючи питання щодо цивільного позову, заявленого потерпілою ОСОБА_6 суд зазначає наступне.

Потерпілою заявлено про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 1809 гривень 10 копійок в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 3000 гривень 00 копійок в рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної скоєним злочином, також 1500 грн. правничої допомоги, наданої їй адвокатом ОСОБА_9 . В судовому засіданні 12.10.2023 нею подано заяву про відмову від цивільного позову в частині відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до ст. 128 ч. 5 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими КПК України. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, КПК України не врегульовані, до них застосовується норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

На цій підставі суд застосовує норми ч.ч.1,3 ст.206 ЦПК України, відповідно до яких позивач може відмовитися від позову, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Підстав для відмови у прийнятті відмови позивача від позову в частині відшкодування моральної шкоди судом не встановлено, тому суд дійшов висновку про необхідність прийняття відмови позивача від позову в частині відшкодування моральної шкоди та закриття провадження у справі в частині відшкодування моральної шкоди та продовження розгляду цивільного позову в частині відшкодування матеріальної шкоди та витрат на правничу допомогу, про що судом 12.10.2023 постановлено відповідну ухвалу без виходу до нарадчої кімнати.

Згідно з ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдані збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Також, відповідно до ч. 1 ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Розмір майнової шкоди в сумі 1809 гривень 10 копійок, зазначений потерпілою у позові, обумовлюється понесеними нею матеріальними збитками у вигляді коштів, які були зняті з її банківської картки.

В судовому засіданні встановлено, що саме неправомірними діями обвинуваченого ОСОБА_3 потерпілій ОСОБА_6 була спричинена шкода в розмірі 1809 гривень 10 копійок, яка є обґрунтованою та підтвердженою матеріалами кримінального провадження.

В частині стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 понесених потерпілою витрат на правову допомогу в розмірі 1500 гривень 00 копійок суд вважає необхідним повністю задовольнити такі заявлені вимоги, оскільки вони обґрунтовані та підтверджені матеріалами кримінального провадження.

Тож, на підставі викладеного, враховуючи визнання обвинуваченим цивільного позову в повному обсязі, суд вважає за можливе задовольнити цивільний позов, стягнувши на користь потерпілої ОСОБА_6 з обвинуваченого 1809 гривень 10 копійок в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 1500 грн. витрат з надання правничої допомоги.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Арешт, накладений на майно на підставі ухвали слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14.03.2023- слід скасувати.

Питання про речові докази суд вважає необхідним вирішити відповідно до вимог ст.ст. 100 КПК України, в тому числі врахувавши заяви прокурора та потерпілої щодо повернення обвинуваченому спортивних штанів, визнаних речовим доказом.

Відомості про процесуальні витрати по справі відсутні.

Керуючись ст. ст. 349, 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357, ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання:

за ч.1 ст. 357 КК України у вигляді 2 /двох/ років обмеження волі;

за ч.4 ст. 185 КК України у вигляді 5 /п`яти/ років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді 5 /п`яти/ років позбавлення волі.

Відповідно до вимог ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, встановивши 2 /два/ роки іспитового строку.

Відповідно до ч.1 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання, несення військової служби.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальних збитків-задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 суму в розмірі 1809 /одна тисяча вісімсот дев`ять/ гривень 10 копійок в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної скоєним кримінальним правопорушенням, суму в розмірі 1500 /одна тисяча п`ятсот/ гривень 00 копійок в рахунок відшкодування витрат на правову допомогу, а всього суму в розмірі 3309 /три тисячі триста дев`ять/ гривень 10 копійок.

Арешт, накладений на спортивні штани сірого кольору, з написом «select», на лівій штанині із зображенням емблеми у формі трикутника, що належать підозрюваному ОСОБА_3 на підставі ухвали слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14.03.2023- скасувати.

Речові докази:

- спортивні штани сірого кольору, з написом «select» на лівій штанині із зображенням емблеми у формі трикутника, що належать ОСОБА_3 , яка відповідно до постанови слідчого від 20.03.2023 року визнано речовим доказом по кримінальному провадженні №0000378 від 06.03.2023 та згідно квитанції № 8660 передано до камери зберігання речових доказів відділу поліції № 4 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області повернути ОСОБА_3 .

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1