справа № 208/4843/22
№ провадження 1-кп/208/227/23
УХВАЛА

03 квітня 2023 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: головуючого, судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 , захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

у відкритому судовому засіданні по справі кримінального провадження № 0000544, розглянувши клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянина України, не працюючий, не одружений, на утриманні малолітніх дітей не має, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 17.08.2021 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська за ст. ст. 185 ч.3, 186 ч.2, 70 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі, звільнився 15.06.2022 року по відбуттю строку покарання,

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст. 121, ч.4 ст. 296 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області знаходиться зазначена справа, обвинуваченому обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Прокурором заявлено клопотання про продовження застосування відносно ОСОБА_8 заходу забезпечення кримінального провадження у виді тримання під вартою, яке аргументовано наступним.

ОСОБА_8 може переховуватись від суду, оскільки обвинувачується у вчиненні двох умисних тяжких злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі. Обвинувачений не має міцних соціальних зв`язків, роботи. Перебуваючи на свободі ОСОБА_8 може незаконно впливати на свідків по справі, може вчинити інше кримінальне правопорушення, так як він є раніше судимою особою та не має сталого доходу.

Адвокат ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання прокурора. Ризики наведені прокурором не є об`єктивними. В судовому засіданні допитані потерпілий та всі свідки обвинувачення, і тому ніякого ризики незаконного на них впливу не існує. Обвинувачений від слідства ніколи не ухилявся, має місце реєстрації та мешкання. Єдиним ризиком застосування запобіжного заходу є обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні тяжких злочинів, що є порушенням національного законодавства. Обвинувачений тривалий час знаходиться під вартою і його належну процесуальну поведінку цілком можливо забезпечити шляхом застосування цілодобового домашнього арешту. Адвокат ОСОБА_6 підтримав думку колеги. Зазначив, що клопотання прокурора не містись посилання, який саме запобіжний захід ним планується продовжити.

Обвинувачений підтримав думку своїх адвокатів.

Суд розглянувши клопотання, вислухав учасників судового засідання, встановив наступне.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання неможливості виконання завдань кримінального провадження.

ЄСПЛ у рішеннях в справах «Харченко проти України», «Лабіта проти Італії», «Летельє проти Франції» неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин.

При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

У рішенні по справі «W. проти Швейцарії» ЄСПЛ зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_8 обґрунтовано, в достатній мірі для вирішення клопотання прокурора, обвинувачуються у вчиненні двох тяжких, умисних злочинів, за один з яких чинним законодавством передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Судом при вирішенні клопотання прокурора, відповідно до вимог ст. 178 КПК України, оцінені обставини у їх сукупності.

Суд враховує, що ОСОБА_8 є раніше судимим за умисні, тяжкі корисливі злочини та звільнився з місць позбавлення волі 15.06.2022 року. На теперішній час ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні низки умисних тяжких злочинів 31.07.2022 року, тобто через півтори місяці після звільнення. Даних про міцні соціальні зв`язки ОСОБА_8 , наявність сталого заробітку, у суду відсутні.

На думку суду, ризики переховування від суду з огляду на міру покарання яка загрожує ОСОБА_8 у разі визнання винним, вчинення іншого кримінального правопорушення як раніше неодноразово судимої особи, яка не має сталого прибутку, об`єктивно існують.

Потерпілий та свідки обвинувачення допитані в судовому засіданні, і тому ризик незаконного на них впливу, на думку суду відсутній.

КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу поза всяким сумнівом порушить покладені на нього процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, що передбачена п. п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, однак потребує встановлення реальної можливості допустити це в майбутньому.

При оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, суд використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього.

Для відмови в звільненні особи з-під варти застосовуються принципи конвенційного прецендентного права, такі як ризик неявки обвинуваченого на судовий розгляд, ризик перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя, про що зазначається у рішеннях ЄСПЛ «Штегмюллер проти Австрії» та «Вемгофф проти Німеччини»

Суд вважає необґрунтованими твердження сторони захисту про можливість забезпечення належної поведінки обвинуваченого шляхом обрання запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, та вони не можуть бути прийняті судом до уваги, виходячи з конкретних обставин даного кримінального провадження та особи обвинуваченого, та як навіть наявність соціальних зв`язків, не є достатнім стримуючим фактором з урахуванням ризиків, описаних попередньо, які на цей час не зменшились.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176-178, 183-184, 350 КПК України, суд -

ухвалив:

Клопотання прокурора задовольнити.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою, обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити строком до 31.05.2023 року.

В задоволенні клопотання сторони захисту щодо зміни обвинуваченому запобіжного заходу на не пов`язаний з триманням під вартою, відмовити.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, захисникам, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала суду може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду, протягом 5-ти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1