Справа № 671/96/24
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 лютого 2024 року м. Волочиськ
Волочиський районний суд Хмельницької області в складі :
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Кунисівці Городенківського району Івано-Франківської області, громадянки України, українка, із вищою освітою, одруженої, пенсіонерки, яка фактично проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимої,
за ч. 2 ст. 364, ч.ч. 1, 2 ст. 366 КК України
ОСОБА_4 , яку, відповідно до рішення №1 від 11.04.2002 першої сесії Бокиївської сільської ради Волочиського району Хмельницької області обрано на посаду Бокиївського сільського голови Волочиського району Хмельницької області, яку вона обіймала до 2010 року та являлась службовою особою органу місцевого самоврядування відповідно до ст. ст. 14, 15 Закону України Про службу в органах місцевого самоврядування.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Окрім цього, відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України Про службу в органах місцевого самоврядування, посадові особи місцевого самоврядування діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією України і законами органів місцевого самоврядування, прийнятими у межах їхньої компетенції.
Разом із цим, ч. 1 ст. 26 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні визначено, що виключно на пленарних засіданнях сільської ради здійснюється вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.
Також, відповідно до ст. 42 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні, сільський голова представляє раду та її виконавчий комітет у відносинах з державними органами, іншими органами місцевого самоврядування, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, забезпечує здійснення у межах наданих законом повноважень органів виконавчої влади на відповідній території, додержання Конституції та законів України, виконання актів Президента України та відповідних органів влади; організовує в межах, визначених цим Законом, роботу відповідної ради та її виконавчого комітету; підписує рішення ради та її виконавчого комітету тощо, а також несе персональну відповідальність за здійснення наданих йому законом повноважень.
Статтею 59 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні передбачено, що рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення, більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. Відповідно до ч. 15 ст. 46 цього ж Закону, протоколи сесій сільської, селищної, міської ради, прийняті нею рішення підписуються особисто сільським, селищним, міським головою, районної у місті, районної, обласної ради головою відповідною ради, а у разі їх відсутності відповідно секретарем сільської, селищної, міської ради.
Окрім цього, відповідно до ст. 12 Земельного кодексу України (надалі ЗК України) до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу, організація землеустрою, здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства.
Також, відповідно до ст. 20 ЗК України віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень.
Згідно ст. 181 ЗК України землеустрій це сукупність соціально-економічних та екологічних заходів, спрямованих на регулювання земельних відносин та раціональної організації території адміністративно-територіальних утворень, суб`єктів господарювання.
Окрім цього, відповідно до ст. 184 ЗК України зміст землеустрою, передбачає, зокрема, складання проектів відведення земельних ділянок, встановлення в натурі (на місцевості) меж земельних ділянок, розроблення іншої землевпорядної документації, пов`язаної із використанням та охороною земель.
Також, статтею 186 ЗК України встановлено, що проекти створення нових землеволодінь і землекористувань (проекти землеустрою) після погодження їх у встановленому порядку розглядаються і затверджуються відповідними органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.
Згідно ст. 19 Закону України Про землеустрій до повноважень сільських, селищних, міських рад у сфері землеустрою на території сіл, селищ, міст належать: організація і здійснення землеустрою; здійснення контролю за впровадженням заходів, передбачених документацією із землеустрою; координація здійснення землеустрою та контролю за використанням і охороною земель комунальної власності; інформування населення про заходи, передбачені землеустроєм; вирішення інших питань у сфері землеустрою відповідно до закону.
Окрім цього, відповідно до ст. 55 Закону України Про землеустрій встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів. Встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) закріплюються межовими знаками встановленого зразка.
Також, згідно п.п. 1.12., 1.13. Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої Наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах №43 від 04.05.1999 (надалі Інструкція) складання державного акту на право власності на земельну ділянку або право постійного користування земельною ділянкою при передачі або наданні земельних ділянок громадянам, підприємствам, установам, організаціям та об`єднанням громадян всіх видів проводиться після перенесення в натуру (на місцевість) меж земельної ділянки та закріплення їх довгостроковими межовими знаками встановленого зразка за затвердженим в установленому порядку проектом відведення цієї ділянки. Складання державного акту на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою при передачі земельної ділянки, що була раніше надана громадянам, підприємствам, установам, організаціям і об`єднанням громадян всіх видів, у постійне користування або при переоформленні правоустановних документів на ці земельні ділянки, проводиться після відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх довгостроковими межовими знаками встановленого зразка за затвердженою відповідною технічною документацією.
Відповідно до п. 2.14. Інструкції державний акт на право власності на земельну ділянку складається у двох примірниках, підписується посадовими особами в такій послідовності: начальник державного органу земельних ресурсів, голова (керівник) органу місцевого самоврядування або органу виконавчої влади та особа, що здійснила реєстрацію акту.
Зазначені повноваження свідчать про те, що ОСОБА_4 обіймала посаду, пов`язану із виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, що полягали в розпорядженні комунальним майном, а також здійснювала функції представника органу місцевого самоврядування, тобто відповідно до п. 1 примітки до ст. 364 КК України в період здійснення повноважень Бокиївського сільського голови Волочиського району Хмельницької області являлась службовою особою.
Тобто, ОСОБА_4 , будучи службовою особою, на яку покладались функції представника органу місцевого самоврядування, а саме виконання організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, що полягали у розпорядженні комунальним майном, вчинила злочини в сфері службової діяльності, а саме зловживання службовим становищем та службові підроблення за наступних обставин.
Зазначені дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 2 ст. 364 КК України як зловживання службовим становищем, тобто умисне, в інтересах третіх осіб, використання службовою особою службового становища всупереч інтересам служби, що заподіяло тяжкі наслідки охоронюваним законом державним інтересам.
Такі дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 1 ст. 366 КК України як службове підроблення, тобто складання та видача службовою особою завідомо неправдивого офіційного документу.
Дії ОСОБА_4 кваліфікуються за ч. 2 ст. 366 КК України як службове підроблення, тобто внесення службовою особою до офіційного документу завідомо неправдивих відомостей, що спричинило тяжкі наслідки.
Обвинувачена ОСОБА_4 звернулася до суду з клопотанням про звільнення її від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
В судовому засіданні обвинувачена клопотання підтримала та просила звільнити її від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 364, ч.ч. 1, 2 ст. 366 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Зазначила, що правові наслідки закриття кримінального провадження з даних підстав їй відомі і зрозумілі.
Прокурор проти клопотання не заперечив, зазначив, що є всі передбачені законом підстави для звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали справи та поданого клопотання, суд приходить до висновку, що воно є обґрунтованим та підлягає задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України в разі звільнення особи від кримінальної відповідальності суд закриває кримінальне провадження.
За правилами ч. 8 ст. 284 КПК України закриття кримінального провадження на підставі, передбаченій п. 1 ч. 2 цієї статті, не допускається лише у випадку, коли підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. У цьому разі розгляд кримінального провадження продовжується в загальному порядку.
Згідно положень ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
За змістом статей 284 - 288 КПК України, підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах.
Отже, наявність цих умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності.
Виходячи із системного аналізу вказаних норм матеріального і процесуального права, звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язком суду, тобто суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності на цій підставі незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження.
Відповідно до ч. 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.
Згідно з ч. 1 ст. 49 КК України в редакції, яка діяла на момент вчинення злочинів, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло: три роки, у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі, п`ять років у разі вчинення злочину середньої тяжкості, десять років у разі вчинення тяжкого злочину.
Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 2 ст. 364, ч.ч. 1, 2 ст. 366 КК України.
Відповідно до ст. 12 КК України, злочин, передбачений ч. 1 ст. 366 КК України (на час вчинення), відноситься до злочинів невеликої тяжкості; злочин, передбачений ч. 2 ст. 366 КК України (на час вчинення), відноситься до злочинів середньої тяжкості; злочин, передбачений ч. 2 ст. 364 КК України (на час вчинення), відноситься до тяжких злочинів.
Згідно з обвинувальним актом, злочини вчинено ОСОБА_4 у 2004 році, тобто на час розгляду кримінального провадження минули строки притягнення до кримінальної відповідальності, а саме: трьохрічний строк за ч. 1 ст. 366 КК України, п`ятирічний строк за ч. 2 ст. 366 КК України та десятирічний строк за ч. 2 ст 364 КК України.
Враховуючи те, що на даний час передбачений законом строк давності притягнення обвинуваченої ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за інкриміновані їй злочини сплив, обвинувачена надала згоду на звільнення її від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності, наведені вище обставини є підставою для задоволення її клопотання щодо звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених ч. 2 ст. 284 КПК України.
Керуючись ст.ст. 314, 284, 285, 288, 376 КПК України, ст. 49 КК України, суд
Клопотання обвинуваченої ОСОБА_4 про звільнення від кримінальної відповідальності задовольнити.
Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 364, ч.ч. 1, 2 ст. 366 КК України на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, кримінальне провадження закрити.
Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом 7 днів з дня її оголошення.
Оголошення повного тексту ухвали 08 лютого 2024 року о 16 год. 00 хв.
Суддя: