Справа №766/1436/24
н/п 1-кс/766/1128/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2024 року

Слідчий суддя Херсонського міського суду Херсонської області ОСОБА_1 за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ ВП № 1 Херсонського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Херсонській області ОСОБА_4 про застосування ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

в с т а н о в и в:

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 строком на 60 діб в межах строків досудового розслідування із визначенням застави у розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Обґрунтування клопотання:

СВ ВП № 1 ХРУП ГУНП в Херсонській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000157 від 29.01.2024 за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15; ч. 1 ст. 115 КК України. За версією органу досудового розслідування старший сержант ОСОБА_5 28 січня 2024 року близько 23 години, перебуваючи на третьому поверсі житлового багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 , навпроти квартири АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин до раніше знайомої - військовослужбовця цієї ж військової частини матроса ОСОБА_7 , через ревнощі, не пов`язані з проходженням військової служби, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, з метою умисного протиправного позбавлення життя останньої, діючи умисно, взяв у руки ввірену йому для службового користування зброю, а саме 5,45 мм автомат АКС-74У № НОМЕР_1 , зняв його із запобіжника, доправив патрон до патронника та здійснив 22 постріли в напрямку вхідних дверей вказаної вище квартири, за якими, перебувала матрос ОСОБА_7 та розмовляла з останнім, тобто виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, однак не довів свій злочинний умисел до кінця з причин, ще не залежали від його волі, оскільки через зачинені вхідні двері не зміг вести прицільний вогонь на ураження та пересвідчитись у настанні причинно-наслідкового зв`язку своїх дій.

29.01.2024 ОСОБА_5 затримано, на підставі ст. 208, 615 КПК України.

29.01.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України- закінчений замах на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Вина ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, повністю підтверджується наступними доказами отриманими під час досудового розслідування, а саме: протоколами огляду місця події від 29.01.2024; протоколом огляду від 29.01.2024; протоколом прийняття заяви від ОСОБА_8 від 29.01.2024; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_8 від 29.01.2024; протоколами допиту свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ; протоколом затримання ОСОБА_5 ; іншими матеріалами кримінального провадження.

Санкція частини 2 статті 15 частини 1 статті 151 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років, та, відповідно до ч. 6 ст. 12 КК України, зазначене кримінальне правопорушення відноситься до особливо тяжких злочинів.

Аналізуючи матеріали кримінального провадження, сторона обвинувачення приходить до висновку щодо наявності наступних ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, усвідомлюючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і передбачене покарання за його вчинення, після отримання повідомлення про підозру, ОСОБА_5 може умисно ухилятися від явки до органу досудового розслідування, прокурора, слідчого судді або переховуватись від органів досудового розслідування та суду, чим може перешкоджати встановленню істини по справі. Про вказані наміри ОСОБА_5 , вже свідчить його поведінка, оскільки достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх грубе порушення, вчинивши кримінальне правопорушення проти життя та здоров`я особи. Підтвердженням наявного ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, є те що підозрюваний, під час дії на території України воєнного стану в Україні, з метою створення перешкод досудовому слідству, може виїхати на місцевість, що перебуває на території громади, яка перебуває в тимчасовій окупації, у зв`язку з цим, у правоохоронних органів України фактично не буде можливості затримати підозрюваного та як наслідок, притягнути останнього до кримінальної відповідальності. Зазначені обставини свідчать про необхідність його ізоляції, задля припинення можливості переховуватися від суду і слідства та перешкоджати виконанню процесуальних рішень, що є вагомою підставою вважати, що єдиним дієвим у даному випадку запобіжним заходом для ОСОБА_5 буде саме тримання під вартою. Таким чином, наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст.177 КПК України.

Підозрюваний ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, самостійно або через інших осіб може перешкоджати встановленню істини у справі, узгоджувати свої показання з показаннями інших осіб, які визнані свідками у справі, надавати цим особам поради з урахуванням відомих йому обставин кримінальних проваджень, схиляти їх до дачі завідомо неправдивих показань в ході досудового розслідування, з метою створення собі «алібі» щодо його непричетності до вчинення інкримінованого йому правопорушення, тим самим перешкоджати встановленню істини в кримінальному провадженні, що дає підстави стверджувати, що інший запобіжний захід, крім тримання під вартою, не зможе ефективно забезпечити виконання запланованих процесуальних рішень у кримінальному провадженні. У випадку не застосування до підозрюваного запобіжного заходу, існує вірогідність незаконного впливу на свідків, потерпілу. Вказані дії можуть протиправно перешкоджати кримінальному провадженню та встановленню всіх обставин події, зокрема, перешкоджати їх прибуттю до слідчого, прокурора або суду, іншим чином вплинути на своїх колишніх знайомих по службі тощо. Поряд з цим, підозрюваний ОСОБА_5 під час досудового розслідування, враховуючи його проходження служби в лавах Збройних Сил України, шляхом вмовлянь, підкупу, погроз, іншим чином може незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, а також на потерпілого, маючи на меті примусити його до відмови від надання показів, дачі завідомо неправдивих показів при наступних допитах, у тому числі в суді, проведенні з ними інших слідчих дій, безпідставному наданні показів на користь підозрюваного. Дані обставини можуть перешкодити встановленню істини під час досудового розслідування та судового слідства. Окрім того на даний момент органом досудового розслідування не встановлено всіх свідків кримінального правопорушення. Перебуваючи на волі ОСОБА_5 , шляхом вмовлянь, погроз, чи іншим способом, може змусити надати завідомо неправдиві покази свідками та потерпілим, які ще не допитані у кримінальному провадженні. Крім того, відповідно до покладених на військовослужбовця ОСОБА_5 обов`язків служби, останній має доступ до озброєння військової частини, яке він може використовувати для незаконного впливу на учасників кримінального провадження.

Разом з цим, ОСОБА_5 перебуваючи на волі, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які зберегли на собі сліди вчинення наведеного кримінального правопорушення та мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, так як його місце дислокації знаходиться на місці події. Вказане свідчить про наявність ризиків, передбачених п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Підозрюваний ОСОБА_5 вчинив наведений злочин в умовах воєнного стану, що може свідчити про відсутність у останнього бажання підкорятися наказам командування та проходження подальшої служби у Збройних силах України, що як наслідок може призвести до вчинення ним військових злочинів або продовжувати вчиняти інші подібні злочини, зокрема пов`язані з ухиленням від обов`язків проходження військової служби з метою уникнення від кримінальної відповідальності. Вказане свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

У наведені способи підозрюваний також матиме можливість перешкоджати кримінальному провадженню та затягувати хід досудового розслідування у даному кримінальному провадженні.

Запобігти настанню вказаних ризиків неможливо застосуванням більш м`яких запобіжних заходів.

Так, обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою спрямоване на забезпечення посилення контролю за місцем перебування ОСОБА_5 виконання ним процесуальних обов`язків, попередження та своєчасне припинення вчинення незаконного впливу на свідків, потерпілого та вчинення інших кримінальних правопорушень, продовження протиправної діяльності.

Застосувати більш м`які запобіжні заходи до підозрюваного ОСОБА_5 неможливо, оскільки він не зможе виконувати обов`язки покладені на особу при обрані особистого зобов`язання.

Неможливість застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_5 у вигляді особистого зобов`язання пов`язана з тим, що він є військовослужбовцем та несе службу в районі де тривають бойові дії та місце дислокації військової частини, в якій він несе військову службу постійно змінюється. Згідно п. 2 ст. 179 КПК України - однією з ознак виконання особистого зобов`язання є те, що обвинувачений зобов`язується не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду. У зв`язку з тим, що підозрюваний є військовослужбовцем, це унеможливлює виконання ним особистого зобов`язання.

Неможливість застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_5 у вигляді особистої поруки пов`язана з тим, що до органу досудового розслідування не було звернення із письмовим зобов`язанням про те, що особа поручається за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, відповідно до ст. 194 КПК України, і зобов`язується за необхідністю доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу вимогу.

Неможливість застосування запобіжного заходу до підозрюваного у вигляді застави, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, пов`язана з тим, що злочин вчинений із застосуванням фізичного насильства відносно потерпілого, тому на думку сторони обвинувачення підстав для визначення розміру застави не має.

Неможливість застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 у вигляді домашнього арешту пов`язана з тим, що під час перебування останнього, навіть під цілодобовим домашнім арештом, не виключає можливості здійснення впливу на свідків у кримінальному провадженні, як безпосередньо так і за допомогою інших осіб, надасть змогу йому впливати на потерпілу, свідків, експертів, спеціалістів у даному кримінальному провадженні, з використанням цих зав`язків.

З урахуванням викладеного, найбільш доцільним є застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а інший, більш м`який, запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків та запобігти наведеним вище ризикам.

Таким чином, стороною обвинувачення встановлено обґрунтовану наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ст.177 КПК України.

При оцінці обставин, передбачених ст. 178 КПК України, досудове слідство прийшло до висновків, що:

1) є наявні вагомі докази вчинення підозрюваним кримінального правопорушення;

2) підозрюваний вчинив умисний злочин, передбачений ч. 1 ст. 121 КК України, що відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів, та за вчинення якого передбачене покарання у вигляді позбавленням волі на строк від 5 до 8 років, у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного дозволяє застосовувати до нього запобіжний захід, пов`язаний з попереднім ув`язненням;

4) репутацію підозрюваного, який характеризується негативно;

5) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема, ризик летальності, що його створює підозрюваний, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відтак, необхідність обрання стосовно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного відповідає суспільному інтересу. Крім того, гарантії того, що останній не вчинить інше кримінальне правопорушення, відсутні.

Окрім того, органу досудового розслідування ще необхідно встановити ряд обставин вчинення кримінального правопорушення та провести значний обсяг слідчих дій, направлених на пошук нових доказів скоєного злочину підозрюваним. У разі перебування підозрюваного на волі виникає ризик вчинення ним дій, спрямованих на приховування та знищення доказів його протиправної діяльності.

На підставі викладеного, враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, а також ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, для їх запобігання, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, слідчий просить задовольнити клопотання.

Доводи сторін у судовому засіданні:

Прокурор в судовому засіданні просив клопотання задовольнити за підставами, викладеними у клопотанні, при цьому просив врахувати суспільний інтерес при обранні підозрюваному запобіжного заходу.

Захисник заперечував проти задоволення клопотання. На обґрунтування своїх заперечень послався на те, що прокурором не надано жодних доказів існування ризиків, зазначених у клопотанні. Посилання прокурора на те, що підозрюваний з метою ухилення від покарання може перебратися на непідконтрольну Україні територію виглядає дивним з урахуванням того, що підозрюваний є військовослужбовцем Збройних Сил України. Стороною обвинувачення значно перебільшено трагічність подій, які відбувалися за участю підозрюваного, що прямо впливає на правильну кваліфікацію кримінального правопорушення. Є незрозумілим завдання кримінального провадження у разі застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зазначив, що перебування підозрюваного у слідчому ізоляторі не дасть йому змогу продовжити службу в лавах ЗСУ та продовжити захист нашої країни в такий важкий для неї час. Прокурором не зазначено на яких свідків ОСОБА_5 може здійснити тиск, яким чином він може це здійснити. Прокурором не зазначено жодної обґрунтованої обставини та факту того, що його підзахисний може ухилятися від слідства, переправитися на лівий берег Херсонщини чи тощо, тоді як його підзахисний чітко усвідомлює те, що накоїв, допомагав слідству і не вчинив жодної дії, яка б свідчила про його ухиляння чи спроби втечі. З урахуванням вказаних обставин, просив суд застосувати підозрюваному запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Підозрюваний погодився із думкою свого захисника, крім того пояснив, що після повномасштабного вторгнення військ рф, з 29 лютого 2022 року активно стояв на захисті своєї країни, спочатку перебував у теробороні, вступивши туди добровільно, виконуючи значний обсяг робіт (зокрема, створення укріплень, окопів тощо) безкоштовно, у квітні 2022 року добровільно звернувся до військкомату за отриманням повістки, отримав повістку про явку до військкомату, 21 квітня був мобілізований, пройшов навчання і з 18.05.2022 року вже проходив службу у військовій частині НОМЕР_2 у складі НОМЕР_3 бригаді морпіхів на посаді командира відділення, має неодноразові заохочення за сумлінну службу, ніколи не притягувався до жодного виду відповідальності. Має велике бажання продовжити службу та надалі стояти на захисті своєї країни. Повідомив, що має чотирьох дітей, двоє з яких малолітні, немає жодних намірів ухилятися від слідства. Посилання прокурора на те, що може перебратися на непідконтрольну Україні територію є неприпустимим. Добровільно здав біологічні зразки для проведення експертиз. Не мав на меті когось вбивати, такі його дій були викликані обставинами, пов`язаними із особистим життям, які не мають жодного відношення до служби. Просив суд застосувати більш м`який запобіжний захід.

Мотивація суду:

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

2. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три років.

Слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_5 29.01.2024 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України - закінчений замах на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині. Обставини вчинення кримінального правопорушення викладені у клопотанні.

На даному етапі наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому злочину сторона обвинувачення підтверджує зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколами огляду місця події від 29.01.2024; протоколом огляду від 29.01.2024; протоколом прийняття заяви від ОСОБА_8 від 29.01.2024; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_8 від 29.01.2024; протоколами допиту свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ; протоколом затримання ОСОБА_5 ; іншими матеріалами кримінального провадження.

Слідчим у клопотанні зазначено наступні ризики та їх обґрунтування:

- п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України - ОСОБА_5 може умисно ухилятися від явки до органу досудового розслідування, прокурора, слідчого судді або переховуватись від органів досудового розслідування та суду, чим може перешкоджати встановленню істини по справі. Вказаний ризик слідчий з прокурором обгрунтовують тим, що підозрюваний, під час дії на території України воєнного стану в Україні, з метою створення перешкод досудовому слідству, може виїхати на місцевість, що перебуває на території громади, яка перебуває в тимчасовій окупації, у зв`язку з цим, у правоохоронних органів України фактично не буде можливості затримати підозрюваного та як наслідок, притягнути останнього до кримінальної відповідальності. Зазначені обставини свідчать про необхідність його ізоляції, задля припинення можливості переховуватися від суду і слідства та перешкоджати виконанню процесуальних рішень, що є вагомою підставою вважати, що єдиним дієвим у даному випадку запобіжним заходом для ОСОБА_5 буде саме тримання під вартою. Таким чином, наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст.177 КПК України.

У клопотанні та в судовому засіданні не було наведено жодних конкретних обставин на обґрунтування вказаного ризику. З урахуванням встановлених у судовому засіданні обставин слідчий суддя вважає зазначений ризик необґрунтованим. На переконання слідчого судді найбільш вагомими факторами при оцінці ризику переховування є дані про особистість підозрюваного, адже саме за їх сукупного аналізу можна скласти уявлення про те, наскільки вагомою є вірогідність недобросовісної поведінки особи. З цього приводу Європейський суд зазначав, що ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova («Бекчиєв проти Молдови») § 58.

На відсутність такого ризику вказують обставини життя підозрюваного. Підозрюваний з перших днів війни здійснює захист територіальної цілісності та суверенітету України, спочатку вступивши до Сил ТРО, а пізніше добровільно мобілізувавшись до Збройних Сил України. Згідно його службової характеристики підозрюваний характеризується позитивно, «зарекомендував себе як дисциплінований військовослужбовець, у повсякденній діяльності керується вимогами керівних документів та Статутами ЗСУ, до виконання своїх службових обов`язків ставиться сумлінно, всі поставлені завдання виконує ефективно, має високе почуття відповідальності, вміє працювати самостійно, здатний вирішувати завдання, які потребують організаторських здібностей, працездатність військовослужбовця висока». А тому незрозуміло на підставі чого слідчий з прокурором у клопотанні зазначили, що підозрюваний «має негативну репутацію». З огляду на те, що підозрюваний з початку війни служить в ЗСУ, має чітку громадянську позицію, більше того, підозрюваний бажає продовжити нести свою службу в лавах ЗСУ для захисту своєї держави, має сім`ю і четверо дітей, виглядає не тільки дивним, але і дуже некоректним посилання прокурора на те, що «підозрюваний, під час дії на території України воєнного стану в Україні, з метою створення перешкод досудовому слідству, може виїхати на місцевість, що перебуває на території громади, яка перебуває в тимчасовій окупації». Поведінка підозрюваного після вчинення правопорушення не свідчить про наміри уникати слідства чи переховуватись. Так, подія сталася 28.01.2024, повідомлення про підозру було вручено ОСОБА_5 29.01.2024, станом на сьогодні підозрюваним не вчинено будь яких дій, направлених на ухиляння від слідства. Всі процесуальні обов`язки на даному етапі досудового розслідування виконуються ним добросовісно, зокрема, добровільно надано зразки ДНК.

п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України - ОСОБА_5 може перешкоджати узгоджувати свої показання з показаннями інших осіб, які визнані свідками у справі, надавати цим особам поради з урахуванням відомих йому обставин кримінальних проваджень, схиляти їх до дачі завідомо неправдивих показань в ході досудового розслідування, з метою створення собі «алібі» щодо його непричетності до вчинення інкримінованого йому правопорушення, тим самим перешкоджати встановленню істини в кримінальному провадженні.

Слідчий суддя зазначає, що КПК України не містить такого ризику як «перешкоджанню встановленню істини у кримінальному провадженні» До того ж КПК України взагалі не містить такого поняття як «істина у кримінальному провадженні», а тому посилання, на «перешкоджання встановленню істини у кримінальному провадженні» є незрозумілим. Щодо тиску на свідків, то ні у клопотанні, ні у судовому засіданні не було зазначено жодного конкретного свідка, на якого може бути здійснено тиск, в який спосіб і які це матиме значення для досудового розслідування. Підозрюваний не є фахівцем у галузі права, а тому є вкрай сумнівним, що він здатен налаштувати свідків на дачу певних показань. Згідно наданих до клопотання матеріалів, зокрема, протоколів допиту, потерпіла та свідки є військовозобов`язаними, а свідок ОСОБА_10 взагалі є командиром взводу. Зазначене вказує на те, що є малоймовірним, щоб вони піддалися умовлянням на зміну показань. Таким чином, і ризик, визначений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, не був доведений прокурором у судовому засіданні.

п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України - ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які зберегли на собі сліди вчинення наведеного кримінального правопорушення та мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, так як його місце дислокації знаходиться на місці події.

Як вбачається із обґрунтування ризику, то це обґрунтування зведено до цитування відповідної норми КПК України, без зазначення жодної конкретної речі чи документу, які може знищити чи спотворити підозрюваний. Згідно доданих до клопотання документів всі речі, які зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, вилучені під час огляду місця події (гільзи, патрони, зброя тощо), зафіксовані на фото (зокрема, пошкодження від обстрілів). Про жоден документ, який міг зберегти на собі сліди кримінального правопорушення, у клопотанні не йдеться і в судовому засіданні про такий прокурор не згадував. А відтак незрозуміло які речі та документи, і в який спосіб може знищити чи пошкодити підозрюваний.

- п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України - ОСОБА_5 вчинив наведений злочин в умовах воєнного стану, що може свідчити про відсутність у останнього бажання підкорятися наказам командування та проходження подальшої служби у Збройних силах України, що як наслідок може призвести до вчинення ним військових злочинів або продовжувати вчиняти інші подібні злочини, зокрема пов`язані з ухиленням від обов`язків проходження військової служби з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

Незрозуміло яке відношення має «знання підозрюваним своїх обов`язків, які регламентуються порядком виконання військового обов`язку і проходженням військової служби» до кримінального правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_5 .. Адже вчинене ним правопорушення не пов`язане із проходженням військової служби. Тобто, і цей ризик прокурором зазначено формально.

Ризик вчинення іншого правопорушення не обґрунтований, оскільки підозрюваний раніше не судимий, і поведінка підозрюваного протягом тривалого періоду життя не вказує на його схильність до вчинення злочинів.

Прокурором вказаний ризик обґрунтовано тим, що у ОСОБА_5 відсутнє «бажання підкорятися наказам командування та проходження подальшої служби у Збройних силах України, що як наслідок може призвести до вчинення ним військових злочинів або продовжувати вчиняти інші подібні злочини, зокрема пов`язані з ухиленням від обов`язків проходження військової служби з метою уникнення від кримінальної відповідальності».

При оцінці вказаного ризику слідчий суддя враховує, що ОСОБА_5 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, його спосіб життя не вказує на схильність до вчинення кримінальних правопорушень.

В обґрунтування необхідності застосування найсуворішого запобіжного заходу підозрюваному прокурор посилається на те, що необхідно встановити ряд обставин вчинення кримінального правопорушення та провести значний обсяг слідчих дій, направлених на пошук нових доказів скоєного злочину підозрюваним. У разі перебування підозрюваного на волі виникає ризик вчинення ним дій, спрямованих «знищення, ховання або спотворення будь-якої із речей чи документів, які зберегли на собі сліди вчинення наведеного кримінального правопорушення та мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення».

Із урахуванням характеру вчиненого кримінального правопорушення незрозуміло які докази може знищити чи приховати підозрюваний і якої протиправної діяльності, та яким чином підозрюваний може перешкоджати проведенню слідчих дій. У судовому засіданні підозрюваний повідомив про те, що йде на співробітництво із слідством, готовий надавати будь-які показання, біологічні матеріали для проведення експертиз. Зворотне стороною обвинувачення не доведено.

При застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя дійшов висновку про існування ризику, визначеного п. 4 ч.1 ст.177 КК України, - перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, який полягає в тому, що підозрюваний при певних обставинах повів себе нестримано, що призвело до вчинення ним кримінального правопорушення, зазначена обставина вказує на те, що він може не завжди своєчасно зрозуміти необхідність явки до слідчого, значимість проведення слідчих дій, що може перешкоджати кримінальному провадженню. Наявність найменш суворого запобіжного заходу стане стримуючим фактором для дотримання підозрюваним процесуальних обов`язків.

У клопотанні зазначається, що обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного відповідає суспільному інтересу, а гарантії того, що останній не вчинить інше кримінальне правопорушення, відсутні.

Слідчий суддя, обираючи підозрюваному такий запобіжний захід, як особисте зобов`язання, враховує саме суспільний інтерес, який на сьогодні полягає в обороні України від російської агресії, щоб відстоювати територіальну цілісність та державний суверенітет України, а підозрюваний бажає продовжувати службу, згідно службової характеристики зарекомендував себе гідним військовослужбовцем, працездатність його висока, і йому має бути надана така можливість, і на переконання слідчого судді це не зашкодить досудовому розслідуванню у кримінальному провадженні.

З урахуванням вищевикладеного, а також того, що ОСОБА_5 має високі показники проходження військової служби, є патріотом своєї країни, готовий і надалі продовжити служити Батьківщині, застосування до підозрюваного запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, призведе до більш ефективних наслідків нашій державі у розумінні суспільного інтересу.

Згідно практики ЄСПЛ При розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших запобіжних заходів» (п.80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі Харченко проти України, «тримання особи під вартою буде свавільним, оскільки національні суди не обґрунтували необхідність такого тримання і не було розглянуто можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу п.29 рішення ЄСПЛ від 11.10.2010 року у справі «Хайредінова проти України».

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Слідчий суддя з урахуванням всіх встановлених обставин приходить до висновку, що до підозрюваного необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, і вважає, що такий запобіжний захід забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Керуючись ст.ст.132, 177, 178, 179, 183, 184, ч.2 ст.376 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и л а:

Відмовити слідчому СВ ВП № 1 Херсонського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Херсонській області ОСОБА_4 у задоволенні клопотання.

Застосувати підозрюваному ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 такі обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду, в провадженні яких перебуватиме дане кримінальне провадження;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд, в провадженні яких перебуватиме дане кримінальне провадження, про зміну свого місця проживання та служби.

Звільнити підозрюваного ОСОБА_5 з-під варти у залі суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала слідчого судді протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Херсонського апеляційного суду.

Строк дії ухвали до 29 березня 2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1