ВИРОК

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 609/953/23

1-кп/609/108/2023

16 жовтня 2023 року Шумський районний суд Тернопільської області в складі: головуючої судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шумськ матеріали обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000087 від 07 вересня 2023 року, відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, не депутата, не працюючого, одруженого, на утриманні має двох неповнолітніх дітей, згідно із ст. 89 КК України раніше не судимого, у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Шумського районного суду Тернопільської області знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 , внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000087 07 вересня 2023 року за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України.

З обвинувального акту вбачається, що в ОСОБА_3 , який 18 серпня 2023 року, близько 01 год, перебував в приміщенні житлового будинку АДРЕСА_1 , під час словесного конфлікту на ґрунті раптово складених неприязних відносин виник кримінально-протиправний умисел, спрямований на умисне завдання побоїв ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій кримінально-протиправний умисел, ОСОБА_3 , 18.08.2023, близько 01 год, перебуваючи в приміщенні житлового будинку АДРЕСА_1 , переслідуючи мету спрямовану на умисне завдання побоїв ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, схопив правою рукою ОСОБА_5 за верхній одяг в області грудної клітки, продовжуючи свої неправомірні дії ОСОБА_3 шляхом поштовхів рукою, вдарив ОСОБА_5 задньою частиною її спини п`ять разів об стіну житлового будинку.

Таким чином ОСОБА_5 відчула різку фізичну біль не отримавши тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_3 , обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 Кримінального кодексу України, тобто умисному завданні побоїв, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, визнав повністю та підтвердив зазначені в обвинувальному акті обставини їх вчинення. Про вчинене шкодує та розкаюється, обіцяє в подальшому злочинів не вчиняти та відшкодувати потерпілій завдані матеріальні збитки.

Показання обвинуваченого є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні повідомила, що є сусідами з обвинуваченим, пізно ввечері 18 серпня 2023 року обвинувачений увірвався до їхнього будинку накинувся на її дочку з претензіями, що вона поширює неправдиву інформацію про нього по селу, вона заступилася за дочку, після чого обвинувачений наніс їй побої, штовхаючи її спиною до стіни будинку. Під час сутички обвинуваченим було пошкоджено вхідні двері, вирваний замок та розбите дзеркало, які вона просить, щоб обвинуваченим було відновлено. Щодо міри покарання покладалася на думку суду.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 в повному обсязі визнав свою провину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального проступку при обставинах, викладених в обвинувальному акті, та, беручи до уваги те, що прокурор також не оспорював фактичні обставини подій, і судом встановлено, що учасники зазначеного кримінального провадження, в тому числі, і обвинувачений ОСОБА_3 , правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши сторонам положення ч.3 ст.349 КПК України, відповідно до яких останні будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ст.349 ч.3 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Прокурор звернув увагу, що під час судового розгляду даного кримінального провадження обставини вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 кримінального проступку знайшло своє підтвердження в повному обсязі, дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 1 ст. 126 КК України, кваліфікація є вірною і обґрунтованою, а винність обвинуваченого повністю підтверджена отриманими та дослідженими доказами. Зазначив, що обвинуваченому доцільно призначити покарання у межах санкції за ч. 1 ст. 126 КК України у вигляді громадських робіт.

За таких обставин, суд, допитавши обвинуваченого ОСОБА_3 та потерпілу ОСОБА_5 та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу останнього, і, відповідно, ухвалюючи судове рішення за матеріалами кримінального провадження стосовно ОСОБА_3 за обвинуваченням у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, яке на підставі ст. 370 КПК України повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому, законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог кримінального провадження, передбачених КПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом, відповідно до ст.94 КПК України, вмотивованим є рішення, в якому наведенні належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення, вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 в умисному завданні побоїв, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень, доведено, і дії обвинуваченого ОСОБА_3 вірно і обґрунтовано кваліфіковано за ч. 1 ст. 126 КК України.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання необхідне і достатнє для його виправлення і попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень, суд, відповідно до вимог ст.65 КК України та п.1 постанови Пленуму ВСУ №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України є кримінальним проступком, а також обставини його вчинення, наслідки, які настали, дані, що характеризують особу обвинуваченого, ставлення обвинуваченого до вчиненого ним діяння, а також пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.

В якості обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , згідно з ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, визнання вини, активне сприяння розкриттю злочину, а також, ту обставину, що обвинувачений має позитивні характеризуючи дані.

Обставини, що обтяжують покарання передбачена ст. 67 КК України - вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Дослідивши дані про особу обвинуваченого, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 за місцем проживання характеризується позитивно, на утриманні має двох неповнолітніх дітей, до лікарів психіатра та нарколога по медичну допомогу не звертався.

Беручи до уваги те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, враховуючи позитивну характеристику ОСОБА_3 , щире каяття у вчиненому, думку потерпілої, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_3 , покарання в межах санкцій ч. 1 ст. 126 КК України у виді громадських робіт.

Оскільки відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженими, так і іншими особами, а тому призначене ОСОБА_3 покарання буде відповідати його особі і вчиненому ним злочину.

Підстав щодо застосування запобіжного заходу у відношенні обвинуваченого ОСОБА_3 суд не вбачає, і зазначене питання учасниками даного кримінального провадження не ставилось.

Процесуальні витрати у справі, пов`язані із залученням експертів, відсутні.

Цивільний позов у встановленому законом порядку потерпілою ОСОБА_5 не заявлений, що не позбавляє останньої права звернутися до суду з відповідним позовом у порядку цивільного судочинства.

Речові докази відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України та призначити йому покарання у виді 100 (ста) годин громадських робіт.

Запобіжний захід у відношенні обвинуваченого ОСОБА_3 , до набуття вироком законної сили, не застосовувати.

Вирок суду першої інстанції може бути оскаржений до Тернопільського апеляційного суду через Шумський районний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1