Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем України

05 грудня 2023 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

Суддів - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_4

прокурора - ОСОБА_5

обвинуваченого - ОСОБА_6

представника потерпілого - адвоката ОСОБА_7

представника цивільного відповідача ПАТ «НАСК «ОРАНТА»- ОСОБА_8

цивільного відповідача - ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000368 від 08.12.2021 року щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Нововасилівка Бахчисарайського району Автонономної Республіки Крим, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за апеляційною скаргою представника цивільного відповідача ПАТ «НАСК «ОРАНТА» на вирок Костопільського районного суду Рівненської області від 23 липня 2023 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Костопільського районного суду Рівненської області від 23 липня 2023 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, і призначено покарання - чотири роки позбавлення волі без позбавленням права керування транспортними засобами.

На підставі 75 КК України звільнено від відбування основного покарання з випробуванням - іспитовим строком в два роки з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, - періодично з`являтися для реєстрації в органи з питань пробації, повідомляти органи з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів в розмірі 11120, 96 грн.

Цивільний позов ОСОБА_10 до ПАТ «НАСК «ОРАНТА», фізичної особи-підприємця ОСОБА_9 , третя особа - ОСОБА_6 про відшкодування майнової, моральної шкоди та шкоди, заподіяної внаслідок втрати працездатності, задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «НАСК «ОРАНТА» на користь ОСОБА_10 159 342.32 грн. - витрат на лікування, 12 381.00 грн. - моральної шкоди, 88 276.68 грн. - в рахунок відшкодування шкоди внаслідок стійкої втрати працездатності та 128 500 грн. - шкоди, завданої майну.

Стягнуто з ФОП ОСОБА_9 на користь ОСОБА_10 127 723.32 грн. - шкоди, внаслідок стійкої втрати працездатності, 63 314.90 грн. шкоди, заподіяної майну потерпілого та 87 619 грн. моральної шкоди.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні.

Як визнав доведеним суд, ОСОБА_6 08 грудня 2021 року о 16 год. 20 хв. в умовах сутінок, керуючи технічно справним автомобілем ЗИЛ -131 р.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись на 125 км+600м. автодороги Н-25 Городище-Рівне-Старокостянтинів зі сторони м. Рівне в напрямку м. Костопіль Рівненського району Рівненської області, в порушення вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України 10.10.2001 року №1306, маючи об`єктивну можливість своїми односторонніми діями забезпечити безпеку дорожнього руху, не впевнився, що його дії будуть безпечними та не створять небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, і, здійснюючи гальмування, допустив занос коліс керованого ним автомобіля на вкритому ожеледицею слизькому покритті дороги з виїздом на смугу зустрічного руху, де зіткнувся з автомобілем Honda-CR-Vреєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_10 , що рухався в напряму м.Рівне, та був позбавлений технічної можливості уникнути зіткнення з незалежних від нього технічних причин.

У результаті ДТП водій автомобіля Honda-CR-V ОСОБА_10 отримав тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя.

Порушення ОСОБА_6 вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху, яке вимагає від водія під час вибору в установлених межах безпечної швидкості урахувати дорожню обстановку, стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно і безпечно керувати ним, знаходяться в прямому безпосередньому причинному зв`язку з виникненням ДТП і суспільними небезпечними наслідками, що настали.

У поданій апеляційній скарзі ПАТ «НАСК «ОРАНТА», не погоджуючись з вироком суду про стягнення з товариства на користь ОСОБА_10 128500 грн. в рахунок відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, зазначає, що така вимога не підтверджена належними та допустимими доказами, позивачем безпідставно пропущено річний строк подачі заяви про страхове відшкодування, а, відтак, відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог цивільного позивача.

ПАТ « НАСК ОРАНТА» просить скасувати вирок Костопільського районного суду Рівненської області від 23 липня 2023 року в цій частині та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні вказаних позовних вимог, стягнувши судові витрати за подачу апеляційної скарги в сумі 1927,50 грн. з ОСОБА_10 на користь ПАТ «НАСК «ОРАНТА».

Заслухавши суддю-доповідача, доводи представника ПАТ «НАСК «ОРАНТА» ОСОБА_8 на підтримання вимог апеляційної скарги, доводи представника потерпілого - адвоката ОСОБА_7 , прокурора, обвинуваченого ОСОБА_6 та цивільного відповідача - ОСОБА_9 , які заперечують проти задоволення апеляційної скарги, вважають вирок законним і просять залишити його без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши викладене в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Винність ОСОБА_6 у вчиненні злочину, за який його засуджено, за обставин, вказаних у вироку, підтверджена сукупністю зібраних у кримінальному провадженні доказів, яким судом дана правильна юридична оцінка, а обране покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, що не оспорюється ніким з учасників судового розгляду.

Правомірно, виходячи з вимог ст. 1166 ЦК України, згідно якої матеріальна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, вирішив суд і позовні вимоги потерпілого ОСОБА_10 , виходячи із засад розумності, виваженості і справедливості, а також з обставин кримінального провадження.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або згаданим вище Законом у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у ст. 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Твердження апелянта про те, що вимоги потерпілого ОСОБА_10 щодо відшкодування матеріальної шкоди в сумі 128500 грн. пред`явлені до страхової компанії ПАТ «НАСК ОРАНТА» з пропущеним строком, не є переконливими.

Згідно положень частини 2 статті 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред?явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Стаття 62 КПК України передбачає, що цивільним відповідачем у кримінальному провадженні може бути фізична або юридична особа, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану злочинними діями (бездіяльністю) підозрюваного обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, та до якої пред?явлено цивільний позов у порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров?ю, майну третьої особи.

Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, у постанові Верховного Суду № 147/66/17 від 14 грудня 2021 року зазначено, що, аналізуючи норми законодавства стосовно добросовісної поведінки всіх учасників правовідносин (стаття 13 ЦПК України) та принципу повного відшкодування шкоди (стаття 1166 ЦК України), Велика Палата Верховного Суду з огляду на відсутність норми закону, що передбачає припинення в цьому випадку цивільного права на відшкодування, та з урахуванням із загального права особи на захист права в суді (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) дійшла висновку, що при добросовісній поведінці потерпілої особи та доведеності, що річний строк пропущено через незалежні від потерпілої особи причини, особа може отримати таке відшкодування, пред?явивши вимогу до страховика (страхової компанії) в судовому порядку протягом строку позовної давності.

Відтак, аналізуючи зазначене законодавство в сукупності з загальними принципами цивільного права, як то добросовісність поведінки та спрямованість на відновлення порушеного права, слід дійти висновку, що потерпіла особа при відмові страховика (страхової компанії) у виплаті регламентних платежів у зв?язку з пропуском річного строку, має право на пред?явлення вимоги до страховика (страхової компанії), винної у спричиненні шкоди особи про відшкодування шкоди, в межах страхової суми протягом строку позовної давності.

У випадку, якщо потерпіла особа звернеться до страховика (страхової компанії) за відшкодуванням шкоди з пропуском встановленого річного строку, однак доведе, що нею здійснено розумних заходів для отримання відшкодування за рахунок страховика, та строк пропущено через незалежні від потерпілої особи причини, вона має право на відшкодування шкоди в межах страхової суми за рахунок страховика (страхової компанії) винної у спричиненні шкоди особи, у тому числі, в судовому порядку.

У постанові колегії суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26 березня 2018 року у справі № 910/426/17 суд погодився з висновками судів попередніх інстанцій і зазначив таке: «потерпіла особа не зобов?язана звертатися до особи, у якої застраховано цивільно-правову відповідальність заподіювача шкоди. Таке право, враховуючи висновок, викладений у рішенні Конституційного Суду України від 9 липня 2002 року № 15-рп/2002, може бути реалізоване безпосередньо, шляхом подання відповідного позову до суду. Можливість судового захисту не може бути поставлена законом, іншими нормативно-правовими актами в залежність від використання суб?єктом правовідносин інших засобів правового захисту. Держава може стимулювати вирішення правових спорів у межах досудових процедур, однак, їх використання є правом, а не обов?язком особи, яка потребує такого захисту».

Як під час судового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції, так і при розгляді апеляційної скарги встановлено, що внаслідок ДТП 08 грудня 2021 року потерпілий ОСОБА_10 отримав тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя, тривалий час лікувався і був нерухомий, через отримані складні травми є особою з інвалідністю, його стан здоров`я і на даний час потребує довготривалої реабілітації та відновлення, а тому суд першої інстанції правомірно прийшов до висновку щодо пропущення потерпілим річного строку звернення до страхової компанії із заявою про страхове відшкодування з причин, незалежних від нього, і враховуючи, що строки позовної давності потерпілим, який звернувся з цивільним позовом у судовому порядку, не пропущено, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що позовні вимоги ОСОБА_10 , пред`явлені до страхової компанії, підлягають задоволенню.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає вирок суду першої інстанції законним, належним чином обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404-405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Вирок Костопільського районного суду Рівненської області від 23 липня 2023 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а апеляційну скаргу ПАТ «НАСК «ОРАНТА»- без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту оголошення ухвали.

С У Д Д І :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3