Справа № 946/8886/23
Провадження № 1-кс/946/2680/23
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2023 року слідчий суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого відділення № 2 СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В:

Відділенням № 2 СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001447 від 11.11.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Досудовим розслідування встановлено, що 11.11.2023 до чергової частини відділення поліції № 2 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області надійшло повідомлення про те, що 11.11.2023, приблизно о 19 год. 02 хв. на автодорозі М-15 «Рені-Одеса» 274 км., біля с. Орлівка, Ізмаїльського району, Одеської області, водій автомобіля марки «KIA», моделі «CARNIVAL», з державним номерним знаком НОМЕР_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не вибравши безпечну швидкість руху та не впоравшись з керуванням, здійснила зіткнення з автомобілем марки «Mercedes», моделі «Е200», з державним номерним знаком НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в результаті чого пасажир автомобіля марки «KIA», моделі «CARNIVAL», з державним номерним знаком НОМЕР_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому лівої ключиці.

11.11.2023 слідчим відділення № 2 слідчого відділу Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області проведено огляд місця дорожньо-транспортної пригоди, а саме відкритої ділянки місцевості автодороги М-15 «Рені-Одеса» 274 км., в ході якого виявлено та вилучено два транспортні засоби, а саме автомобіль марки «KIA», моделі «CARNIVAL», з державним номерним знаком НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_7 , та автомобіль марки «Mercedes», моделі «Е200», з державним номерним знаком НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_8 . При огляді було встановлено, що на кожному з автомобілів наявні пошкодження характерні для ДТП.

11.11.2023 вказані транспортні засоби визначені в якості речового доказу у кримінальному провадженні в рамках якого подається дане клопотання.

Окрім того, 13.11.2023 органом досудового розслідування прийнято рішення про призначення судових експертиз, в яких вказані речові докази (транспортні засоби) є об`єктами дослідження.

Як зазначає слідчий в клопотанні, оскільки автомобіль марки «KIA», моделі «CARNIVAL», з державним номерним знаком НОМЕР_1 та автомобіль марки «Mercedes», моделі «Е200», з державним номерним знаком НОМЕР_2 мають значення речових доказів для досудового розслідування та в подальшому можуть бути використані як доказ факту чи обставини, що встановлюються під час кримінального провадження, є об`єктами судових експертиз, у зв`язку, з чим єдиною доцільною процесуальною дією, яка може бути ефективною для встановлення істини є накладення арешту на тимчасово вилучене майно з метою збереження речових доказів.

Прокурор та слідчий в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, проте слідчий надав заяву про розгляд клопотання без їх участі.

Особи, у яких вилучено майно, в судове засідання не з`явилися, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності.

В силу ст. 107 КПК України технічні засоби фіксування процесу не застосовувалися.

Вивчивши матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.

Згідно ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Як передбачено п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається, в тому числі, з метою збереження речових доказів. Арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально - протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально-протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною другою ст.173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

З урахуванням положень ст.ст. 2, 7 КПК України, при розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Виходячи з наведеного та приймаючи до уваги, що завданням кримінального судочинства є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування кримінального правопорушення тощо, а також зважаючи на те, що незастосування арешту щодо цього майна може призвести до зникнення, втрати або його пошкодження або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню, слідчий суддя вважає що клопотання слідчого про арешт майна є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.170 - 173 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого відділення № 2 СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене в ході огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, майно, а саме:

автомобіль марки «KIA», моделі «CARNIVAL», з державним номерним знаком НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_7 ;

автомобіль марки «Mercedes», моделі «Е200», з державним номерним знаком НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_8 .

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1