Провадження №: 1-кс/755/3692/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" листопада 2023 р. Дніпровський районний суд м. Києва (далі Суд) у складі слідчої судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 та прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Києві клопотання прокурора Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_4 про арешт майна у межах кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 листопада 2023 року за № 0000160 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 Кримінального кодексу (далі КК) України, установив:

І. СУТЬ КЛОПОТАННЯ

До слідчого судді цього місцевого суду надійшло вказане клопотання прокурора про арешт майна у межах кримінального провадження внесеного до ЄРДР 16 листопада 2023 року за № 0000160 у порядку ст. 170 Кримінального процесуального кодексу (далі КПК) України.

У клопотанні вказується, що здійснюється досудове розслідування цього кримінального провадження у ході якого встановлено, що до Дніпровської окружної прокуратури міста Києва від Департаменту будівництва та житлового забезпечення, надійшло повідомлення від 15.11.2023 № 056-5619 про можливе протиправне заволодіння квартирою АДРЕСА_1 .

Відповідно до змісту повідомлення, Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) складено актовий запис про смерть ОСОБА_5 від ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер приблизно ІНФОРМАЦІЯ_2 .

За фактом смерті ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , Дніпровським УП ГУ НП у м. Києві, 06.05.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості за № 0001429 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

За результатами проведеного досудового розслідування, 29.05.2021 слідчим слідчого відділу Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_6 , на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, винесено постанову про закриття кримінального провадження.

Факт смерті ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 підтверджено інформацією Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Києві) від 30.06.2022 № 1325/21.12-58, скерованої на адресу Департаменту будівництва та житлового забезпечення.

Відповідно до цієї інформації ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що складено актовий запис про смерть № 12861 від 25.05.2021.

У подальшому встановлено, що після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 , що належала останньому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Десятої київської державної нотаріальної контори ОСОБА_7 16.12.2019, зареєстрованому в реєстрі за № 2-1753, номер спадкової справи № 652/2019.

При цьому, згідно акту обстеження вищезазначеної квартири від 08.07.2022 співробітниками ЖЕД-408 при комісійному обстеженні встановлено, що кв. АДРЕСА_1 закрита та опломбована, станом на 08.07.2022 квартирою ніхто не користується.

Більш того, Департаментом будівництва та житлового забезпечення в додатках до свого повідомлення долучено лист Десятої київської державної нотаріальної контори від 25.08.2022 № 2081/01-16 з Інформаційними довідками зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) та інформаційну довідку зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) щодо ОСОБА_5 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 69781301 від 17.08.2022 у останньому відсутня інформація про наявні заповіти чи спадкові договори.

Крім цього, відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 69781284 від 17.08.2022, у останньому відсутня інформація про наявні спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва.

Разом з тим, відповідно до інформації наявної у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстрі Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, державним реєстратором приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8 , 18.09.2023 прийнято рішення, індексний номер 69336169 відповідно до якого право власності на квартиру АДРЕСА_1 перейшло до ОСОБА_9 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Підставою для реєстрації права власності за ОСОБА_9 на спірну квартиру став договір купівлі-продажу від 18.09.2023, зареєстрований у реєстрі за № 509 та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8 .

Відповідно до вказаного договору, ОСОБА_5 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , від імені якого, на підставі довіреності, посвідченої 12.09.2023 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8 за № 502 діє ОСОБА_10 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 (Продавець) передав у власність ОСОБА_9 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 (Покупець) квартиру під номером АДРЕСА_1 , що має площу 44,5 кв.м. та складається з двох кімнат, житловою площею 30 кв.м.

Разом з тим, як було зазначено ОСОБА_5 , помер приблизно ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Таким чином, відбулося протиправне заволодіння майном квартирою, яка за відсутності спадкоємців мала перейти у власність держави в особі Київської міської ради за відповідним рішенням суду.

Враховуючи встановлений факт смерті ОСОБА_5 спірна квартира не могла бути реалізована на підставі договору купівлі-продажу, оскільки останній укладений від імені померлого ОСОБА_5 , а тому є недійсним з моменту його вчинення.

Постановою прокурора Дніпровської окружної прокуратури міста Києва від 16.11.2023 квартира АДРЕСА_1 (номер об`єкту нерухомого майна 000), що на даний час зареєстрована за ОСОБА_9 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) визнано речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні.

Враховуючи викладене, з метою збереження речового доказу виникла необхідність у накладенні арешту на земельну ділянку у порядку п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

ІІ. ПОЗИЦІЇ СТОРІН

Прокурор групи прокурорів прокурор Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 подане клопотання підтримала, з наведених у ньому передумов.

В свою чергу, враховуючи норми ч. 2 ст. 172 КПК України, цей судовий розгляд здійснювався без повідомлення власника майна, бо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

ІІІ. КРИМІНАЛЬНЕ ПРОЦЕСУАЛЬНЕ ЗАКОНОДАВСТВО

Кримінальний процесуальний кодекс України

Стаття 170. Накладення арешту на майно

1. Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, […].

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

2. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів.

3. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

10. Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

11. Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

ІV. ОЦІНКА СЛІДЧОГО СУДДІ

Вирішуючи питання про арешт майна з метою збереження речових доказів, слідчий суддя повинен встановити, чи є достатні підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК.

Дана стаття КПК (ст. 98) регламентує, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення (ч. 1). Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в ч. 1 цієї статті.

При цьому, слушним буде зауважити, що кожна річ може бути, у порядку ст. 110 КПК, визнана речовим доказом, якщо має значення, на переконання слідчого або прокурора, для кримінального провадження, однак визнання компетентною особою того чи іншого предмета речовим доказом не визначає його як річ, що відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК, для цілей передбачених ч. 3 ст. 170 КПК, а лише вказує на його речове походження.

Питання відповідності майна критеріям ст. 98 КПК, для цілей визначених п. 1 ч. 2 ,ч. 3 ст. 170 КПК, аналізується під час розгляду клопотання про арешт такого майна у порядку ст. 94 КПК слідчим суддею виходячи з фактичних обставин справи та суті вчинюваного кримінального правопорушення.

В цьому випадку, наведене майно, згідно постанови прокурора від 16 листопада 2023 року, визнано речовим доказом, у порядку ст. 98 КПК, з наведенням відповідних мотивів такого визнання.

В свою чергу, слідчим суддею шляхом дослідженні матеріалів провадження у порядку ст. 94 КПК встановлено, що це майно відповідає критеріям ст. 98 вказаного Кодексу, тобто існує дійсна сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, котре розслідується у межах кримінального провадження.

Відповідність критеріям ст. 98 КПК слідує і з встановленої нині моделі вчинення кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 190 КК, позаяк цей матеріальний об`єкт містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі був об`єктом кримінально протиправних дій.

Обставини передбачені абз. 2 ч. 3 ст. 170 КПК також є дійсними, враховуючи аргументи, як у клопотанні, так і пояснення в суді прокурора щодо мети арешту.

Саме клопотання відповідає вимогам ст. 171 КПК України.

Зазначене у клопотанні майно відноситься до видів передбачених Главою 17 Розділу ІІ КПК України, на які може бути накладено арешт.

У судовому засіданні слідчим суддею не встановлено, що клопотання суперечить вищезазначеним вимогам КПК України, тобто не містить правових підстав для арешту майна, достатності доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, вказівки на розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження або не є пропорційним, тобто не відповідає тяжкості правопорушення і становитиме особистий і надмірний тягар для володільця майна.

V. ВИСНОВОК СЛІДЧОГО СУДДІ

Отже, є дійсними обставини регламентовані п. 1 ч. 2, абз. 2 ч. 3 ст. 170 КПК України.

Вказане у клопотанні майно відповідає критеріям вказаним в ч. 10 ст. 170 КПК України.

З огляду на зазначене, слідчий суддя враховуючи правову підставу для арешту майна; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню та, вважає за необхідне застосувати найменш обтяжливий спосіб арешту майна, тобто такий спосіб арешту майна, який не призведе до наслідків, які суттєво позначаються на інтересах осіб та накласти арешт саме на підставі ч. 2 ст. 170 КПК України, оскільки існує обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти з дотриманням відповідних положень національного законодавства та принципів верховенства права.

На підставі викладеного та керуючись ст. 131-132, 170-173, 309, 369-372, 376 КПК України, Суд постановив:

клопотання задовольнити.

Накласти арешт на об`єкт нерухомого майна квартиру АДРЕСА_1 (номер об`єкту нерухомого майна 000), що на даний час зареєстрована за ОСОБА_9 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), шляхом заборони розпорядження, в тому числі, заборони укладання будь-яких договорів купівлі-продажу, міни, дарування, іпотеки, застави, тощо.

Ухвала підлягає негайному виконанню на всій території України.

В силу ст. 175 КПК України, негайне виконання ухвали про арешт майна покласти на прокурорів Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідча суддя ОСОБА_11