Дата документу 05.10.2023 Справа № 324/341/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження №11-кп/807/1270/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №324/341/21Доповідач у 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2023 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 на ухвалу Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 06 вересня 2023 року про продовження строку тримання під вартою

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Романівське Пологівського району Запорізької області, зареєстрована в АДРЕСА_1 , фактично проживає в АДРЕСА_2 ,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,

ВСТАНОВИЛА

Вказаною ухвалою районного суду до 04.11.2023 року включно продовжено строк тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_6 з одночасним визначенням застави у сумі 214 720 грн. та покладенням обов`язків у разі її внесення.

В апеляційній скарзі обвинувачена просила ухвалу суду скасувати, постановити нове судове рішення, яким застосувати до неї запобіжний захід у виді особистого зобов`язання або зменшити розмір застави до мінімального. Свої вимоги мотивувала тим, що визначений обвинуваченій розмір застави є занадто великим та не відповідає її матеріальному стану. Посилається на відсутність соціальних зв`язків, оскільки члени її родини перебувають на тимчасово окупованій території, та на відсутність спілкування із захисником. Вказані обставини, на думку обвинуваченої, унеможливлюють внесення застави.

Сторони кримінального провадження були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду. Клопотань про розгляд апеляційної скарги за їх участю не надходило, а тому апеляційний розгляд з огляду на ч.4 ст.422-1 КПК здійснено без їх участі.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

В провадженні Токмацького районного суду Запорізької області перебувало кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні передбаченого ч.1 ст.115 КК кримінального правопорушення.

Розпорядженням Верховного Суду територіальна підсудність судових справ Токмацького районного суду Запорізької області на час воєнного стану визначена за Хортицьким районним судом м.Запоріжжя.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження обвинуваченій ОСОБА_6 строку тримання під вартою.

Суд першої інстанції, продовжуючи строк тримання під вартою обвинуваченої, виходив з того, що у справі існують ризики того, що ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, може переховуватися від суду та незаконно впливати на свідків, тому необхідно продовжити строк її тримання під вартою, оскільки більш м`які запобіжні заходи суд визнав недостатніми для запобігання встановленим ризикам.

Колегія суддів погоджується із таким рішенням суду першої інстанції виходячи з такого.

Відповідно до вимог ст.177 КПК підставою для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він обвинувачується.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим ст.177 КПК ризикам.

За змістом ст.199 КПК, розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд має з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Під час вирішення питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд, крім наявності зазначених у ст.177 КПК ризиків, зобов`язаний оцінити та врахувати й передбачені ст.178 КПК обставини, зокрема тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, міцність його соціальних зв`язків, наявність у обвинуваченого постійного місця роботи та дані, які його характеризують.

На переконання колегії суддів, рішення суду про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_6 ґрунтується на зазначених вимогах процесуального закону.

Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності передбачених ст.177 КПК ризиків, суд першої інстанції правильно встановив, що заявлені ризики переховування від суду та незаконного впливу на свідків об`єктивно існують і для їх запобігання необхідно продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_6 .

На підтвердження вказаних ризиків свідчить те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину проти життя та здоров`я особи, який є особливо тяжким та становить підвищений ступінь суспільної небезпеки, за вчинення якого передбачено максимальне покарання у виді позбавлення волі від 7 до 15 років.

Обвинувачена офіційно не працевлаштована, стабільного та законного джерела доходу не має, веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, неодружена, на утриманні неповнолітніх дітей не має, що свідчить про відсутність стійких соціальних зв`язків.

Крім того, достовірних відомостей щодо наявності в обвинуваченої місця проживання на підконтрольній території України матеріали провадження не містять.

Такі обставини, на переконання колегії суддів, у сукупності дають достатні підстави для висновку, що ОСОБА_6 , будучи обізнаною про суворість покарання, яке може бути їй призначено у разі визнання її винуватою, при цьому не маючи стримуючих факторів належної процесуальної поведінки, опинившись на волі, потенційно може переховуватись від суду.

Судова колегія зауважує, що районний суд правильно визначився з тим, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, є недостатнім, адже вони не здатні забезпечити виконання обвинуваченою процесуальних обов`язків та запобігти встановленим ризикам.

З наявних матеріалів провадження вбачається, що розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_6 триває і наразі не завершено. А тому з огляду на обставини вчинення інкримінованого злочину, який поставлено у вину ОСОБА_6 , та характер висунутого обвинувачення існують достатні підстави стверджувати про існування ризику незаконного впливу на свідків, адреси проживання яких відомі.

Крім того, зазначений ризик посилюється ще й тим, що свідки проживають в одному населеному пункті з ОСОБА_6 . Обвинувачена знайома зі свідками ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , більш того, останній був співмешканцем обвинуваченої.

Відтак, з урахуванням конкретних обставин даного кримінального провадження, колегія суддів, усупереч доводам апеляційної скарги обвинуваченої, вважає, що прокурором доведено обставини, які виправдовують подальше обмеження права ОСОБА_6 перебувати на волі.

Наведені вище обставини дали суду достатні підстави для висновку щодо необхідності продовження строку тримання під вартою обвинуваченої.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги обвинуваченої щодо визначення їй надмірного розміру застави, колегія суддів дійшла висновку, що розмір застави достатній для забезпечення виконання обвинуваченою передбачених КПК обов`язків та визначений із урахуванням положень п.3 ч.5 ст.182 КПК на основі всебічно з`ясованих обставин кримінального провадження.

Колегія суддів зауважує, що розмір застави обвинуваченій визначено в межах встановленого п.3 ч.5 ст.182 КПК мінімального розміру. Підстав для зміни розміру застави судова колегія не вбачає.

Всупереч доводам апеляційної скарги ОСОБА_6 , колегія суддів не встановила порушення права на захист обвинуваченої, оскільки розгляд клопотання про продовження строку тримання під вартою відносно неї проведено за участі захисника, залученого із Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Донецькій та Запорізькій областях. Судом першої інстанції дотримано вимог ч.1 ст.52 КПК, оскільки участь захисника у даному провадженні є обов`язковою.

На переконання колегії суддів, рішення суду про продовження строку тримання ОСОБА_6 під вартою відповідає характеру і тяжкості інкримінованого діяння, даним про особу обвинуваченої та не надає можливості перешкоджання інтересам правосуддя, а також відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченої, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Даних, які би безумовно унеможливлювали подальше утримання ОСОБА_6 під вартою, надані матеріали провадження не містять.

Отже колегія суддів, виходячи з наведених в апеляційній скарзі мотивів, не вбачає законних та обґрунтованих підстав для скасування оскаржуваної ухвали чи зміни запобіжного заходу обвинуваченій за наслідками апеляційного розгляду.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, що тягнуть за собою безумовне скасування ухвали суду першої інстанції, під час апеляційного розгляду не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 06 вересня 2023 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4