УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2023 року

м. Київ

справа № 756/8370/21

провадження № 51-4652 ск 23

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу з доповненням засудженого ОСОБА_4 на вирок Оболонського районного суду м. Києва від 16 грудня 2022 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 13 червня 2023 року щодо нього,

встановив:

До суду касаційної інстанції повторно звернувся засуджений із касаційною скаргою і доповненнями на вказані судові рішення.

Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що скаргу засудженого слід залишити без руху, встановивши йому строк для усунення недоліків, з огляду на таке.

Відповідно до пунктів 4, 5 частини 2 ст. 427 КПК України у касаційній скарзі зазначаються: обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення та вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.

Посилаючись на незаконність судових рішень особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати на конкретні порушення закону, передбачені у ст. 438 КПК України, що є підставою для їх зміни чи скасування, а також належним чином обґрунтувати свої доводи. Також, касаційна скарга повинна містити вимоги особи, яка її подала із зазначенням того, яке конкретно рішення має прийняти суд касаційної інстанції, яке б узгоджувалось із повноваженнями суду касаційної інстанції, передбаченими ст. 436 КПК України.

Проте, звертаючись втретє до касаційного суду засуджений подає касаційну скаргу без додержання зазначених приписів кримінального процесуального закону.

За змістом касаційної скарги та доповненнями до неї засуджений фактично вказує на невинуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та порушує питання про скасування вироку суду й призначення нового розгляду у суді першої інстанції.

Проте, на обґрунтування своїх вимог взагалі не зазначає конкретні порушення закону, передбачені у ст. 438 КПК України, які б були підстави для скасування саме вироку суду і призначення нового розгляду у суді першої інстанції.

Разом з тим, посилаючись на неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, засуджений описує події кримінального правопорушення, які не були встановленні у вироку суду, вказуючи на можливість встановлення та визнання наведених у скарзі обставин.

За змістом положень ст. 433 КПК України, касаційний суд не перевіряє судові рішення в частині неповноти судового розгляду, а також невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

Натомість вказані обставини належать до предмету перевірки суду апеляційної інстанції в межах вимог апеляційних скарг.

Проте, засуджений не зазначає які конкретно порушення допустив суд апеляційної інстанції, переглядаючи вирок в апеляційному порядку за його скаргами та захисника.

Тобто, порушуючи питання про призначення нового розгляду у суді першої інстанції, засуджений не зазначає, які конкретно істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, у взаємозв`язку з положеннями ст. 415 КПК України, були б підставами для скасування саме вироку суду та які, не можуть бути виправлені в апеляційному порядку.

Крім того, вимоги засудженого скасувати вирок і призначити новий розгляд у суді першої інстанції та фактично звільнити з під варти, застосувавши запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, не узгоджуються із положеннями ст. 436 КПК України та повноваженнями суду касаційної інстанції за наслідками розгляду скарги.

Відповідно до ст. 429 КПК України суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених статтею 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки касаційної скарги і встановлюється строк, необхідний для їх усунення.

Враховуючи зазначене, колегія суддів касаційного суду дійшла висновку, що касаційну скаргу засудженого слід залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали для усунення зазначених у ній недоліків.

При повторному зверненні до суду касаційної інстанції засудженим має бути підтверджено, що він не пропустив цей строк.

На підставі викладеного та керуючись вимогами ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд

постановив:

Касаційну скаргу з доповненнями засудженого ОСОБА_4 на вирок Оболонського районного суду м. Києва від 16 грудня 2022 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 13 червня 2023 року щодо нього залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали для усунення вказаних в ухвалі недоліків.

У разі неусунення недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, в установлений строк, така скарга повертається особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3