ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 635/2644/17 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/313/24 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: Умисне вбивство
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

представника потерпілих - адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в режимі відеоконференції клопотання представників потерпілих - адвокатів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова від 06 вересня 2023 року у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_8 ,-

УСТАНОВИЛА:

Оскаржуваною ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання представників потерпілих - адвокатів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про накладення арешту на грошові кошти в розмірі 1071170,45 грн., що знаходяться на рахунку приватного виконавця виконавчого округу Харківської області ОСОБА_9 .

На зазначену ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 06 вересня 2023 року представники потерпілих - адвокати ОСОБА_6 та ОСОБА_7 подали апеляційну скаргу, в якій апелянти порушують питання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали.

В обґрунтування своїх вимог зазначають, що строк на апеляційне оскарження ними пропущено з поважних причин, оскільки оскаржуване рішення (ухвалу) було проголошено 06.09.2023 року лише у вступній та резолютивній частині, тобто без відповідного правового обґрунтування мотивувальної частини такої ухвали суду, а її копія їм не вручалася. Оголошення повного тексту ухвали суду не відбувалося та їм не було вручено копію повного тексту оскаржуваної ухвали. Лише 08.09.2023 року з відомостей ЄДРСР (дата оприлюднення повного тексту ухвали суду) вони дізналися про існування повного тексту оскаржуваної ухвали суду та змогли ознайомитися з такою ухвалою суду, що можна вважати днем отримання судового рішення та розцінювати як дату, від якої для них розпочалося обчислення строку апеляційного оскарження.

Також зазначають, що 14.09.2023 року до Харківського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Харкова ними була подана аналогічна апеляційна скарга, в якій зокрема було зазначено про вищенаведені обставини щодо наявності поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження, а також прохання поновити строк на апеляційне провадження та відкрити апеляційне провадження. Проте, лише 12.10.2023 року ними було отримано ухвалу Харківського апеляційного суду від 11.10.2023 року, в якій апеляційний суд безпідставно та необґрунтовано вирішив повернути подану ними апеляційну скаргу через нібито закінчення строку на апеляційне оскарження та не порушення питання про поновлення такого строку, при цьому суд повністю проігнорував і не прийняв до уваги реальні обставини щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження та заявлене клопотання про його поновлення, про що було чітко зазначено в поданій апеляційній скарзі. У зв`язку із чим змушені повторно звернутися із даною апеляційною скаргою, оскільки в їх випадку очевидно наявні поважні причини пропуску строку на апеляційне оскарження.

Прокурор, будучи належним чином повідомленим про дату та час апеляційного розгляду, в судове засідання апеляційного суду не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив.

Відповідно до ч.4 ст.405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника потерпілих на підтримку клопотання про поновлення апеляційного строку, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що клопотання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Порядок та перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку, чітко визначено та регламентовано Главою 31 Кримінального процесуального кодексу України.

Статтею 392 КПК України передбачено вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку, й до них, зокрема, відносяться ухвали, які можуть бути оскаржені у випадках, передбачених КПК України (п.3 ч.1 ст. 392 КПК України).

Відповідно до ч.2 ст. 392 КПК України ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті.

Як вбачається із матеріалів справи, оскаржувана ухвала Жовтневого районного суду м. Харкова від 06 вересня 2023 року постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених ч.1 ст. 392 КПК України.

Висновком об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду сформованого у постанові від 24 жовтня 2022 року у справі № 456/3303/21, встановлено, що ухвала суду про накладення арешту на майно, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених ч.1 ст. 392 КПК України, не підлягає окремому апеляційному оскарженню.

В силу ч. 2 ст. 392 КПК України ухвалу судді (суду) про арешт майна може бути переглянуто під час апеляційного оскарження вироку по відповідному кримінальному провадженню, а також скасовано в порядку статті 174 КПК України. Це свідчить про те, що чинне законодавство не виключає можливість перегляду відповідної ухвали судді (суду) про накладення арешту на майно та про відмову у задоволенні клопотання про накладення арешту на майно, але визначає певні межі для її реалізації.

Окрім цього, колегія суддів звертає увагу й на те, що стаття 129 Конституції України гарантує право на апеляційний перегляд справи, а не кожного окремого судового рішення в межах кримінального провадження, тож Кримінальний процесуальний кодекс України визначає в яких випадках і які рішення судів першої інстанції підлягають перегляду в апеляційному порядку. Саме тому апеляційна скарга на судове рішення, яке не підлягає апеляційному оскарженню, не може бути розглянута по суті, а залишення без задоволення клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали, оскарження якої не передбачено, не може сприйматись як обмеження доступу до правосуддя.

Так, в рішенні Європейського суду з прав людини від 08 січня 2008 року щодо прийнятності заяви №32671/02 у справі «Скорик проти України» зазначено, що право на суд, одним із аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним, воно може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги.

З огляду на викладене, клопотання представників потерпілих - адвокатів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова від 06 вересня 2023 року слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 399, 404, 405, 407, 418, 419, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання представників потерпілих - адвокатів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова від 06 вересня 2023 року залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу разом із доданими документами повернути особам, які її подали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий -

Судді: