Справа №:755/1496/24
Провадження №: 1-кс/755/344/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" січня 2024 р. Дніпровський районний суд м. Києва (далі Суд) у складі слідчої судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 та слідчого ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Києві клопотання старшого слідчого - криміналіста 2 відділу слідчого управління Головного Управління Служби безпеки України в Автономній Республіці Крим ОСОБА_3 про арешт майна у межах кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 березня 2023 року за № 0000050 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 Кримінального кодексу (далі КК) України, установив:

І. СУТЬ КЛОПОТАННЯ

До слідчого судді цього місцевого суду надійшло вказане клопотання слідчого, котре погоджене з прокурором у кримінальному провадженні прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки та процесуального керівництва і публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях щодо злочинів вчинених в умовах збройного конфлікту прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополя ОСОБА_4 про арешт майна у межах кримінального провадження внесеного до ЄРДР 22 березня 2023 року за № 0000050 у порядку ст. 170 Кримінального процесуального кодексу (далі КПК) України.

У клопотанні вказується, що СУ ГУ СБ України в АР Крим (адреса управління з 23 травня 2023 року, згідно даних ЄДР юридичних осіб, ФОП та громадських формувань, - м. Київ, вул. Поправки Юрія, буд. 14-А) здійснюється досудове розслідування цього кримінального провадження у ході якого встановлено, що громадянка України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

Санкція цієї частини вказаної статті передбачає конфіскацію майна, як вид покарання.

Згідно даних реєстрів підозрюваному належить таке майно: квартира за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею (кв.м): 30,4, загальною вартістю нерухомого майна: 18860,77 (грн.), номер запису: 831 в книзі: 335, реєстраційний номер майна 9476442. легковий автомобіль марки VOLKSWAGEN PASSAT, рік випуску 1989, номер кузова: НОМЕР_1 , номер двигуна: НОМЕР_2 , VIN: НОМЕР_1 , номер та серія д.н.з: НОМЕР_3 .

Отже, наявні підстави, з числа регламентованих п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК, для накладення арешту на це майно.

ІІ. ПОЗИЦІЇ СТОРІН

Слідчий групи слідчих старший слідчий - криміналіст 2 відділу слідчого управління Головного Управління Служби безпеки України в Автономній Республіці Крим ОСОБА_3 подане клопотання підтримав, з наведених у ньому передумов.

Також, на підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, розглянуто це клопотання без повідомлення власника майна, а також осіб у користуванні яких перебуває вказане майно, оскільки існує ризик того, що ці особи, дізнавшись про внесення та розгляд клопотання, здійснять відчуження або інше розпорядження належним їм майном, що унеможливить накладення на нього арешту, а отже, створить перешкоди у забезпеченні конфіскації майна.

ІІІ. КРИМІНАЛЬНЕ ПРОЦЕСУАЛЬНЕ ЗАКОНОДАВСТВО

Кримінальний процесуальний кодекс України

Стаття 170. Накладення арешту на майно

1. Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно […] підлягає […] можливої конфіскації майна. […]

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. […]

2. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 3) конфіскації майна як виду покарання […];

5. У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного […] за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна […].

10. Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, […].

11. Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

12. Заборона використання житлового приміщення особам, які на законних підставах проживають у такому житловому приміщенні, не допускається.

ІV. ОЦІНКА СЛІДЧОГО СУДДІ

Вирішуючи питання про арешт майна з метою можливої його конфіскації, слідчий суддя повинен встановити такі обставини:

1) факт набуття особою статусу підозрюваного в цьому кримінальному провадженні;

2) наявність достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення;

3) наявність достатніх підстав вважати, що суд може призначити покарання у виді конфіскації майна.

Отже, відповідаючи на питання, котрі постали перед судом в цій справі, слідча суддя зауважує таке:

(і) щодо набуття статусу підозрюваного у кримінальному провадженні

Згідно з ст. 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Велика Палата Верховного Суду у поставі від 11 грудня 2019 року у справі № 536/2475/14-к зазначила, що викладена в письмовому повідомленні підозра служить підґрунтям для виникнення системи кримінально-процесуальних відносин та реалізації засади змагальності у кримінальному провадженні. З моменту повідомлення особі про підозру слідчий, прокурор набувають щодо підозрюваного додаткових владних повноважень, а особа, яка отримала статус підозрюваного, набуває процесуальних прав та обов`язків, визначених ст. 42 КПК України.

Дотримання прав особи при врученні їй складеного щодо неї повідомлення про підозру, у разі тимчасової відсутності такої особи за місцем її проживання та за відсутності відомостей про її місце перебування, зважаючи на приписи ч. 1 ст. 42, ст. 135 КПК України, полягає не у фактичному врученні такого повідомлення (процесуального документа), а у вжитті органом досудового розслідування усіх можливих заходів для того, щоб така особа могла дізнатися про факт складання такого повідомлення про підозру щодо неї та суть викладених у ньому обставин не тільки від правоохоронних органів чи суду, а й з інших, доступних для неї джерел.

Відповідно до ч. 8 ст. 135 КПК України повістка про виклик особи, стосовно якої існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, у випадку обґрунтованої неможливості вручення їй такої повістки згідно з частинами 1, 2, 4 - 7 цієї статті, публікується в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

З матеріалів клопотання вбачається, що повідомлення про підозру опубліковано на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора та в газеті Кабінету Міністрів України «Урядовий кур`єр», оскільки місце перебування підозрюваного Україна, АР Крим, м. Сімферополь, селище Гресівський, вул. Яблочкова, буд. 2, та він ухиляєтсьяє від органу досудового розслідування у зв`язку з чим оголошений в розшук.

Отже, слідчий суддя вважає, що у провадженні доведено вжиття можливих заходів для доведення до відома підозрюваної особи фактів складання повідомлення про підозру щодо неї та суть викладених у ньому обставин у порядку, передбаченому КПК України.

(іі) щодо наявності "обґрунтованої підозри" у вчиненні кримінального правопорушення

Національне законодавство не містить визначення поняття обґрунтованої підозри, однак відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини "розумна підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст. 5 п.1(с) Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, передбачає "наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин" (див. рішення «O'Hara v. United Kingdom», заява № 37555/97, від 16 жовтня 2001 року, п. 34, https://hudoc.echr.coe.int/rus?i=001-59721).

Слід зазначити, що на даній стадії кримінального провадження слідчий суддя не вирішує питання винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення, які вирішуються судом при ухваленні вироку, а лише встановлює наявність обставин підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення на підставі поданих стороною обвинувачення до клопотання матеріалів.

Згідно ч. 7 ст. 111-1 КК України згідно із Законом № 2108-IX від 03.03.2022 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо встановлення кримінальної відповідальності за колабораційну діяльність», котра діє з 15 березня 2022 року, слідує, що кримінально караним є добровільне зайняття громадянином України посади в незаконних судових або правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території, а також добровільна участь громадянина України в незаконних збройних чи воєнізованих формуваннях, створених на тимчасово окупованій території, та/або в збройних формуваннях держави-агресора чи надання таким формуванням допомоги у веденні бойових дій проти Збройних Сил України та інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізовувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України.

Дослідивши матеріали клопотання слідчий суддя вважає, що прокурором доведено наявність достатніх підстав вважати, що підозрювана особа в цій справі може бути причетним до вчинення злочину, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, що стверджується, зокрема, щонайменше з даних протоколу огляду від 10 травня 2023 року з якого слідує, що указом президента РФ № 1 від 04 січня 2023 року «О назначении судей федеральных судов и о представителе Президента Российской Федерации в квалификационных коллегиях судей субъектов Российской Федерации», ОСОБА_5 призначено на посаду судді так званого «Арбітражного суду Республіки Крим», строком на 6 років.

З огляду на зазначене, слідчий суддя вважає, що на час розгляду клопотання обґрунтованість повідомленої підозри у вчиненні інкримінованого злочину є доведеною, тобто зазначені у клопотанні обставини і надані до клопотання докази у своїй сукупності формують у слідчого судді внутрішнє переконання щодо можливої причетності підозрюваної особи до вчинення наведеного злочину.

(iіі) щодо підстав вважати, що суд може призначити покарання у виді конфіскації майна

Згідно з ч. 2 ст. 59 КК конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу.

Відповідно до ч. 7 ст. 111-1 КК діяння за цієї статтею караються позбавленням волі на строк від дванадцяти до п`ятнадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої.

Отже, наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна підозрюваному у цьому кримінальному провадженні.

V. ВИСНОВОК СЛІДЧОГО СУДДІ

Отже, є дійсними обставини регламентовані п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України.

Вказане у клопотанні майно відповідає критеріям вказаним в ч. 10 ст. 170 КПК України.

З огляду на зазначене, слідчий суддя враховуючи правову підставу для арешту майна; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню та, вважає за необхідне застосувати найменш обтяжливий спосіб арешту майна, тобто такий спосіб арешту майна, який не призведе до наслідків, які суттєво позначаються на інтересах осіб та накласти арешт саме на підставі ч. 2 ст. 170 КПК України, оскільки існує обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти з дотриманням відповідних положень національного законодавства та принципів верховенства права.

Щодо пропозиції до вжиття заходів у формі заборон на вчинення дій державним реєстраторам, органам ОДВ та іншим, то Суд враховує, ці заборони не слідують з положень абз. 1 ч. 1, ч. 11, 12 ст. 170 КПК України, а додаткових аргументів на користь потреби їх застосування, у порядку ч. 1 ст. 534 КПК, звернення не містить.

На підставі викладеного та керуючись ст. 131-132, 170-173, 309, 369-372, 376 КПК України, Суд постановив:

клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт на

- квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею (кв.м): 30,4, загальною вартістю нерухомого майна: 18860,77 (грн.), номер запису: 831 в книзі: 335, реєстраційний номер майна 9476442;

- легковий автомобіль марки VOLKSWAGEN PASSAT, рік випуску 1989, номер кузова: НОМЕР_1 , номер двигуна: НОМЕР_2 , VIN: НОМЕР_1 , номер та серія д.н.з: НОМЕР_3 , шляхом позбавлення права розпорядження та відчуження.

В іншій частині клопотання відмовити в його задоволенні.

Ухвала підлягає негайному виконанню на всій території України.

В силу ст. 175 КПК України, негайне виконання ухвали про арешт майна покласти на старшого слідчого - криміналіста 2 відділу слідчого управління Головного Управління Служби безпеки України в Автономній Республіці Крим ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідча суддя ОСОБА_6