У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.11.2023

Справа № 331/7153/23

Провадження № 1-кс/331/2080/2023

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого 2-го відділення слідчого відділу Управління СБ України в Запорізькій області лейтенанта ОСОБА_5 , погоджене прокурором, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні- прокурором відділу Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_6 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартоюу кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001736 від 20.10.2023 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця смт. Малокатеринівка, Запорізького району, Запорізької області, не одруженого, який працює головним спеціалістом відділу цифрового розвитку управління з питань цифрового розвитку, цифрових трансформацій і цифровізації апаратури Запорізької обласної державної адміністрації, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не є особою щодо якої згідно ст. 480 КПК України передбачений особливий порядок кримінального провадження, раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 .

Слідчий своє клопотання обґрунтовує тим, що 01.11.2023 слідчим слідчого відділу Управління СБ України в Запорізькій області ОСОБА_8 , за погодженням з прокурором відділу Запорізької обласної прокуратури повідомлено ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про те, що він обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України - несанкціоноване поширення інформації про рух, переміщення Збройних Сил України чи інших утворених відповідно до законів України військових формувань, за можливості їх ідентифікації на місцевості, якщо така інформація не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами, вчинене в умовах воєнного стану з метою надання такої інформації представникам держави, що здійснює збройну агресію проти України, за відсутності ознак державної зради.

Органом досудового розслідування встановлено, що громадянин України ОСОБА_7 , у період часу з 13 год. 08 хв. по 15 год. 43 хв. 28 вересня 2023 року, діючи умисно, передбачаючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та бажаючи настання негативних наслідків, будучи достовірно обізнаним про введення Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 на території України воєнного стану, використовуючи власний обліковий запис у мобільному додатку - системи миттєвого обміну повідомленнями «Telegram», зареєстрований на ім`я « ОСОБА_9 » (username: ОСОБА_10 », ID користувача: НОМЕР_1 ) здійснив збір та поширення, тобто довів до відома хоча б одній особі, інформацію яка не розміщувалась у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних сил України, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами з можливістю їх ідентифікації на місцевості, про розташування військової техніки Сил оброни України, яка тимчасово дислокувалась на узбіччі автодороги за адресою: АДРЕСА_2 (Google-координати НОМЕР_2 , НОМЕР_3 ) на адресу Telegram-бот із назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 », створеного представником держави, що здійснює збройну агресію проти України позивний «~.GarpuN.~» (username: ІНФОРМАЦІЯ_3 ) на номер мобільного телефону НОМЕР_4 в умовах воєнного за відсутності ознак державної зради.

Згідно з відповіддю на запит, що надійшов з ОУВ «Запоріжжя» № 436 від 25.10.2023 підтверджено відповідність та актуальність інформації станом на 28.09.2023, яка не розміщувалась у відкритому доступі, оскільки є інформацією з обмеженим доступом.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами, а саме:

- повідомленням про виявлене кримінальне правопорушення

№ 59/2/2-10382нт від 19.10.2023;

- листом оперативного підрозділу щодо виконання доручення слідчого № 59/2/2-10450нт від 20.10.2023 та № 59/2/2-10951нт від 25.10.2023;

- протокол огляду Всесвітньої мережі Інтернет від 24.10.2023, а саме інформації розміщеної в публікаціях на інформаційному каналі, створеному у системі обміну миттєвими повідомленнями (месенджері) «Telegram» під назвою: « ІНФОРМАЦІЯ_4 » за адресою електронного посилання: « ІНФОРМАЦІЯ_5 », яким підтверджено публікування текстових файлів, аудіо,- відео матеріалів спрямованих на деструктивну пропаганду, агресивний інформаційний вплив на українське суспільство та пропаганду війни, з метою подальшого отримання інформації від проросійськи налаштованих громадян України про рух, переміщення або розміщення Збройних Сил України чи інших утворених відповідно до законів України військових формувань;

- протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з електронних інформаційних систем № 59/14/905т від 26.10.2023, а саме відомостей з облікового запису користувача месенджеру Telegram із назвою: «~.GarpuN.~» (username: ІНФОРМАЦІЯ_3 ), який належать та яким особисто користується ОСОБА_11 , яким підтверджено поширення ОСОБА_7 інформації про рух та переміщення Сил оборони України з можливості їх ідентифікації на місцевості;

- відповіддю на запит (в порядку ст. 93 КПК України) ОУВ «Запоріжжя» № 436 від 25.10.2023, яким підтверджено актуальність поширення дійсних даних ОСОБА_7 , про розташування військової техніки Сил оброни України, яка тимчасово дислокувалась на узбіччі автодороги за адресою: АДРЕСА_2 , та що така інформація у відкритому доступі не розміщувалося.

- протоколом обшуку від 01.11.2023 легкового автомобіля марки «ЗАЗ 110307» д/н/з НОМЕР_5 , який належить на праві власності ОСОБА_7 , під час якого виявлено та вилучено мобільний телефон марки Redmi Note 9 з номером

НОМЕР_6 на якому встановлено мессенджер «Telegram», зареєстрований на ім`я « ОСОБА_9 » (username: ОСОБА_10 »).

- іншими матеріалами кримінального провадження.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам останнього здійснити дії, передбачені п.п. 1, 2, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

- переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України) Так ОСОБА_7 , є проросійськи налаштованою особою, фактично проживає на території смт. Малокатеринівка Запорізького району Запорізької області, яке знаходиться в безпосередній близькості до лінії зіткнення Збройних сил України та збройних формувань російської федерації, що дозволяє останньому, навіть за відсутності паспорту для виїзду за кордон, ухилитися від органу досудового розслідування шляхом перетину лінії зіткнення ЗСУ та збройних сил рф, перейшовши за межі території, яка є підконтрольною органам державної влади України. Особливо враховуючи відношення підозрюваного до Сил оборони України, та бажання завдати їм шкоду, шляхом збору та поширення інформації інформацію яка не розміщувалась у відкритому доступі, про розташування військової техніки Сил оброни України представнику держави, що здійснює збройну агресію проти України позивний «~.GarpuN.~» (username: @GarpunZ);

-знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення (п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України). а саме перебуваючи на більш м`якому запобіжному заході ОСОБА_7 шляхом придбання та використання мобільних пристроїв (телефонів або іншої комп`ютерної техніки) здійснити знищення інформації - листувань з мобільних додатках - системах миттєвими обмінами повідомленнями: «Telegram», «Signal», «WhatsApp»», оскільки доступ до вказаних месенджерів може здійснюватися з будь-якого місця, а перебуваючи в слідчому ізоляторі у останнього така можливість буде відсутня;

- продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється(п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України). Орган досудового розслідування вважає, що існують ризики, що ОСОБА_7 , перебуваючи на більш м`якому запобіжному заході з огляду на проросійські погляди, може продовжити вчиняти аналогічні злочини, збирати, у тому числі у м. Запоріжжя, інформацію щодо місць розташування, пересування та дислокації військовослужбовців та військової техніки ЗС України з метою подальшого поширення такої інформації представникам держави, що здійснює збройну агресію проти України.

Щодо обставин, що враховуються при обранні запобіжного заходу відповідно до вимог ст. 178 КПК України:

- ОСОБА_7 , обґрунтовано підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України, санкцією якої передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від восьми до дванадцяти років, що згідно ст. 12 КК України віднесено до категорії особливо тяжких злочинів. Обґрунтованість підозри підтверджується відповідними доказами, зібраними під час досудового розслідування у відповідності до вимог ст. 84 КПК України;

- вік та стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_7 , дозволяє та не перешкоджає останньому перебувати у слідчому ізоляторі;

- враховуючи суспільно-політичну обстановку, а також той факт, що м. Запоріжжя на теперішній час знаходиться в безпосередній близькості до території ведення активних бойових дій та тимчасово окупованих територій російською федерацією Запорізької області, куди підозрюваний може безперешкодно та/або за сприянням представникам держави, що здійснює збройну агресію проти України, де органи Національної поліції в Запорізької області не здатні на даний час забезпечити виконання підозрюваним будь-якого іншого запобіжного заходу, крім тримання під вартою, що дасть підозрюваному можливість уникнути від виконання покладених на нього обов`язків і унеможливить запобігання скоєння інших злочинів.

Окрім цього, відповідно до вимог ч. 6 ст. 176 КПК України (зі змінами

№ 2198-IX від 14.04.2022) під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений

пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

Орган досудового розслідування вважає, що у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу, запобігання вказаним ризикам неможливе, оскільки ОСОБА_7 , підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, вчиненого в умовах воєнного стану.

Враховуючи, що 24.02.2022 указом президента України N°64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією рф проти України, постановлено введення в Україні воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжено до 05 години 30 хвилин 19 серпня 2023 року,який наразі діє, вважаємо, що у вказаних умовах превалює суспільний інтерес, що проявляться у забезпеченні безпеки та збереженні життя не тільки військовослужбовців України, а в цілому мирного населення над принципом свободи особистості, перебування ОСОБА_7 , який під час дії воєнного стану, вчиняв дії на шкоду ЗСУ та іншим військовим формуванням України, під вартою виправдано наявністю суспільного інтересу: приймаючи до уваги вищевикладене, тяжкість вчиненого ОСОБА_7 , в сфері основ національної безпеки України злочину, керуючись п. 1 ст. 5 Конвенцій про захист прав і основоположних свобод людини, з метою захисту високих стандартів охорони загальносуспільних прав та інтересів та враховуючи що менш суворі міри запобіжних заходив не здатні запобігти ризикам вказаним в п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ст. 177 КПК України

Тому слідчий просить застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 діб без визначення застави.

Прокурор ОСОБА_12 в судовому засіданні клопотання підтримав у повному обсязі, вважає необхідним обрати запобіжний захід підозрюваному ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою без визначення застави, оскільки є наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України , у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, підозрюваний може переховуватись від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей.

Захисник ОСОБА_13 заперечувала проти задоволення клопотання про обрання відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки клопотання не обґрунтоване, ризики, на які посилається прокурор та чому не можна застосувати більш м`які запобіжні заходи не мають належного обґрунтування та є безпідставними. ОСОБА_7 , на момент розгляду клопотання є не судимим, має міцні соціальні зв`язки, працює, прохала суд відмовити у задоволенні клопотання та обрати відносно підозрюваного більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Підозрюваний ОСОБА_7 заперечував проти задоволення клопотання, обіцяв співпрацювати зі слідством, має постійне місце проживання, працює, не буде переховуватися від слідства.

Заслухавши думки учасників судового провадження, вивчивши наявні в розпорядженні суду матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як зазначено у ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

З метою досягнення завдань кримінального провадження та для належного здійснення правосуддя у справах про вчинення кримінального правопорушення у КПК України передбачено заходи забезпечення кримінального провадження, до яких належить, зокрема, тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою (статті 131, 176, 183 КПК України).

Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Європейський суд з прав людини одним із критеріїв для визначення наявності обґрунтованої підозри вважає наявність фактів причетності особи до вчинення кримінального правопорушення, у вчиненні якого її (особу) підозрюють . Доведеність наявності обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення на момент вирішення питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має відповідати стандарту «розумна підозра» (див. Рішення у справі «ОХара проти Сполученого Королівства»), тобто наявності фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що саме ця особа могла вчинити кримінальне правопорушення (див. Рішення у справі «Фокс, Кемпбел і Харлей проти Сполученого Королівства»). КПК України також зазначає, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі і вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення (пункт 1 частини першої статті 178 КПК України).

Хоча наявні на момент вирішення питання про утримання під вартою докази і не повинні бути переконливими настільки, щоб можна було встановити винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, суд повинен оцінити докази, надані сторонами, з точки зору належності, допустимості та достовірності, і відкинути ті з них, що не відповідають цим критеріям.

Як вбачається з наданого суду витягу, до ЄРДР за № 0001736 від 20.10.2023 року було внесено відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України, а саме, що 28 вересня 2023 року громадянин України ОСОБА_7 , діючи умисно, передбачаючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та бажаючи настання негативних наслідків, будучи достовірно обізнаним про введення Указом Президента України на території України воєнного стану, використовуючи власний обліковий запис у месенджері «Telegram» під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_6 », з метою надання такої інформації державі, що здійснює збройну агресію проти України, не санкціоновано поширив, шляхом передачі даних у Telegram-bot під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 », інформацію про розташування військової техніки Збройних Сил України, яка не розміщувалася у відкритому доступі уповноваженими суб`єктами держави України.

Судом встановлено, що 01.11.2023 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.114-2 КК України.

Вина ОСОБА_7 повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами: повідомленням про виявлене кримінальне правопорушення № 59/2/2-10382нт від 19.10.2023; листом оперативного підрозділу щодо виконання доручення слідчого № 59/2/2-10450нт від 20.10.2023 та № 59/2/2-10951нт від 25.10.2023; протокол огляду Всесвітньої мережі Інтернет від 24.10.2023; протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з електронних інформаційних систем № 59/14/905т від 26.10.2023; відповіддю на запит (в порядку ст. 93 КПК України) ОУВ «Запоріжжя» № 436 від 25.10.2023; протоколом обшуку від 01.11.2023 легкового автомобіля марки «ЗАЗ 110307» д/н/з НОМЕР_5 , який належить на праві власності ОСОБА_7 , під час якого виявлено та вилучено мобільний телефон марки Redmi Note 9 з номером НОМЕР_6 на якому встановлено мессенджер «Telegram», зареєстрований на ім`я « ОСОБА_9 » (username: ОСОБА_10 »); іншими матеріалами кримінального провадження.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

За вказаних вище обставин слідчий суддя вважає підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.114-2 КК України, обґрунтованою, докази можливої причетності ОСОБА_7 до вчинення вищезазначеного кримінального правопорушення достатніми.

При цьому правильність кваліфікації дій підозрюваної особи, так само як і наявність чи відсутність в його діях складу злочину вирішуються виключно вироком суду та не підлягають вирішенню на досудовому провадженні.

Таким чином, дослідженими в судовому зсіданні доказами обґрунтовано можливу причетність ОСОБА_7 до вчинення вищезазначеного кримінального правопорушення, що може слугувати підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі поданих стороною обвинувачення до клопотання матеріалів. Питання про те, чи утворюють такі дії склад злочинів та чи правильно вони кваліфіковані за ст.114-2 ч.3 КК України знаходиться за межами тих питань, які слідчий суддя вирішує на досудовому провадженні.

Слід враховувати, що кримінальне провадження перебуває на стадії досудового розслідування, тому суд лише на підставі розумної та об`єктивної оцінки отриманих доказів визначає чи виправдовують вони в своїй сукупності факт проведення досудового розслідування та чи дозволяють встановити причетність особи до вчинення кримінального правопорушення, яка є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходу забезпечення кримінального провадження.

Під час перевірки наявності ризиків, передбачених статтею 177 КПК, у кримінальному провадженні стосовноОСОБА_7 слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Ризик переховування від правосуддя обумовлюється серед іншого можливістю притягнення до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання (зокрема злочин передбачений ч.3 ст.114-2 КК України, у якому підозрюється ОСОБА_7 передбачає покарання у виді позбавлення волі до дванадцяти років в умовах воєнного стану). Тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого вироку особливо сильно підвищують ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності.

В клопотанні вказано, що ОСОБА_7 , є проросійськи налаштованою особою, фактично проживає на території смт. Малокатеринівка Запорізького району Запорізької області, яке знаходиться в безпосередній близькості до лінії зіткнення Збройних сил України та збройних формувань російської федерації, що дозволяє останньому, навіть за відсутності паспорту для виїзду за кордон, ухилитися від органу досудового розслідування шляхом перетину лінії зіткнення ЗСУ та збройних сил рф, перейшовши за межі території, яка є підконтрольною органам державної влади України.

Водночас, встановлюючи існування ризику переховуватися від органу досудового розслідування та суду, слідчий суддя враховує особу підозрюваного, його сімейний стан, спосіб життя, тяжкість злочину, у вчинення яких підозрюється особа та тяжкість покарання, яке може бути призначене у разі встановлення вини особи.

При вирішенні питання про наявність даного ризику слідчий суддя враховує, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення хоча і не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі. Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Підтвердженням існування ризику вчинення іншого кримінального правопорушення полягають у тому, що орган досудового розслідування вважає, що існують ризики, що ОСОБА_7 , перебуваючи на більш м`якому запобіжному заході з огляду на проросійські погляди, може продовжити вчиняти аналогічні злочини, збирати, у тому числі у м. Запоріжжя, інформацію щодо місць розташування, пересування та дислокації військовослужбовців та військової техніки ЗС України з метою подальшого поширення такої інформації представникам держави, що здійснює збройну агресію проти України.

Також стороною обвинувачення підтверджений ризик знищення, приховування та спотворення речей і документів, які мають суттєве значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_7 вчинив вказаний злочин на виконання завдання представника держави-агресора Російської Федерації, а тому є достатні підстави вважати, що у нього є інші співучасники, із якими останній може вчинити ряд дій, спрямованих на знищення і спотворення будь-яких речей та документів, що мають значення для даного кримінального провадження. На даний час органом досудового розслідування проводиться комплекс слідчих (розшукових) та процесуальних дій, які спрямовані на встановлення місцезнаходження та долучення до матеріалів кримінального провадження речових доказів по даному кримінальному провадженні, а саме: засобів зв`язку, технічних пристроїв збору інформації та обладнання для шифрування розмов, а також отримання інших доказів, які ймовірно підтвердять вину ОСОБА_7 .

З урахуванням сукупності вищенаведених обставин, слідчий суддя вважає підтвердженими наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, зокрема, переховуватися від органів досудового розслідування та суду та вчинення іншого кримінального правопорушення ,ризик знищення, приховування та спотворення речей і документів, які мають суттєве значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Слідчий, звертаючись з клопотанням про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а прокурор при розгляді клопотання довели про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, наявність достатніх даних, що існує ризик переховуватися від органів досудового розслідування, вчинити інше кримінальне правопорушення та продовжити кримінальне правопорушення ізнищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з наявними матеріалами провадження, у підозрюваного є міцні соціальні зв`язки, працює і має постійне місце проживання.

Згідно п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Застосовуючи такий вид запобіжного заходу, суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, із ступеня тяжкості інкримінованого кримінального правопорушення.

Практика ЄСПЛ не вбачає тяжкість обвинувачення або підозри самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення або підозра у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі "Ілійков проти Болгарії" №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

Такий висновок суду не суперечить як національному законодавству, так і практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якою допустимими підставами для взяття й тримання особи під вартою є наявність із боку цієї особи таких загроз як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину, за умови доведеності таких ризиків (рішення у справах «Смірнов проти Росії» від 24 липня 2003 року; «Вемгофф проти Німеччини» від 27 червня 1968 року; «Штегмюллер проти Австрії» від 10 листопада 1969 року; «Мацнеттер проти Австрії» від 10 листопада 1969 року; «Летельєр проти Франції» від 26 червня 1991 року та ін.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово вказував на те, що позбавлення свободи може бути виправданим тоді, коли інші, менш суворі запобіжні заходи, по-перше, були розглянуті, а по-друге, за результатами розгляду визнані такими, що не зможуть забезпечити мети, досягнення якої вимагається (Рішення у справі «Амбрушкевич проти Польщі»).

З урахуванням викладеного та фактичних обставин справи, тяжкості інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, суворості можливого покарання та відомостей про особу ОСОБА_7 у сукупності, слідчий суддя вважає про необхідність застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки інші більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної процесуальної поведінки останнього.

Крім того, суд наголошує, що відповідно до ч.6 ст.176 КПК під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті (тримання під вартою).

Відомостей про те, що підозрюваний за станом здоров`я не може утримуватись в умовах СІЗО, в наданих суду матеріалах провадження немає та під час розгляду клопотання таких відомостей теж не надано.

Між тим, відповідно до ч.3 ст.183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків передбачених цим кодексом.

В той же час, враховуючи положення частини 4 статті 183 КПК України, приймаючи до уваги дані про особу підозрюваного ОСОБА_7 , наявність всіх ризиків, передбачених частиною 1 статті 177 КПК України, обставини, які встановлені в судовому засіданні, а також тяжкість інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення скоєний у воєнний час , слідчий суддя вважає за необхідне розмір застави у даному кримінальному провадженні стосовно підозрюваного не визначати.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.176-178,183,184,395 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого 2-го відділення слідчого відділу Управління СБ України в Запорізькій області лейтенанта ОСОБА_5 , погоджене прокурором, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні - прокурором відділу Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_6 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартоюу кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001736 від 20.10.2023 року відносно ОСОБА_7 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України -задовольнити.

Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця смт. Малокатеринівка, Запорізького району, Запорізької області,запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Запорізький слідчий ізолятор», строком на 60 (шістесят) діб, без визначення застави, з 01 листопада 2023 року 15 години 45 хвилин до 30 грудня 2023 року 15 години 45 хвилин.

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_4 про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відмовити.

Копію ухвали вручити підозрюваному, прокурору та направити начальнику ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» для виконання.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1