печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2023 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі представників власника майна адвокатів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у сфері протидії організованій злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:

09.10.2023 прокурор першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у сфері протидії організованій злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді ОСОБА_1 з клопотанням про накладення арешту на майно, яке тимчасово вилучено 29.09.2023 під час проведення обшуку автомобіля марки та моделі PORSCHE PANAMERA, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 .

Прокурор ОСОБА_5 в судовому засіданні клопотання підтримала та просила його задовольнити в повному обсязі.

Представники власника майна адвокати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання, зазначивши, що прокурор просить накласти арешт на майно, що належить ОСОБА_7 , однак, автомобіль марки PORSCHE PANAMERA, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 на праві власності належить ОСОБА_8 , який не має ніякого відношення до вказаних кримінальних правопорушень.

Вивчивши клопотання, заслухавши пояснення учасників провадження, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, дійшов наступного висновку.

З матеріалів клопотання вбачається, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000637, внесеному 13.04.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 190 Кримінального кодексу України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що група осіб з числа громадян України, за попередньою змовою, організували злочинну спільноту на території України, тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим, а також територіях російської федерації, країн СНД і Євросоюзу, та запровадили протиправний шахрайський механізм у вигляді псевдокриптоінвестиційного проекту (далі криптопіраміда) «S-Group», який нібито працює на міжбанківському міжнародному валютному ринку «Forex» або з іншими фінансовими активами, вводячи в оману громадян під виглядом співпраці з міжнародними фінансовими інвестиційними компаніями, обіцяючи при цьому отримання надприбутків.

Слідством також встановлено, що для поповнення особового рахунку компанії «S-Group», засновники проекту запровадили використання новоствореного токену SGCT через фінансовий агрегатор «S-Wallet». Даний токен створений на заміну токену SWCT, який припинив функціонувати у фінансовому агрегаторі «S-Wallet». Крім цього, слід зазначити, що новостворений токен SGCT, як і попередні токени криптопіраміди «S-Group» (SWP та STD), є фіктивним у зв`язку з відсутністю його в списку біржових активів великих криптобірж через неможливість проходження компанією «S-Group» аудиту.

Водночас, за наявними слідству даними, засновники компанії запровадили функціонування псевдокриптобіржі «S-Trade», робота якої спрямована на обмін P2P (пряма купівля і продаж криптовалюти користувачами без участі третьої сторони або посередника, використовуючи банківські картки) внутрішніх токенів компанії, а саме: SGCT, SWCT, SWP, STD, з можливістю обміну на гривню, російський рубль, білоруський рубль тощо, у тому числі з підтримкою використання банківських карток країни-агресора.

Зокрема, до протиправної діяльності причетна: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , використовує автомобільний транспорт марки та моделі PORSCHE PANAMERA, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 ). За наявними даними ОСОБА_7 є однією із топ-менеджерів компанії «S-Group» на території України, яка залучає громадян України до інвестування у криптопіраміду. Користуючись її послугами громадяни України інвестували в компанію «S-Group» понад 1,14 мільйони доларів США.

Зокрема, як вбачається з клопотання, ОСОБА_9 у 2023 році за кошти, здобуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, придбала автомобіль марки PORSCHE PANAMERA, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , який зареєструвала за своїм чоловіком ОСОБА_8 , з яким перебуває у цивільному шлюбі.

Прокурор вказує, що у ході досудового розслідування проведено обшуки за місцями проживання причетних до вчинення злочинів осіб, під час чого виявлено та вилучено комп`ютерну та іншу техніку, чорнові записи, інструкції, інші речі і документи, які свідчать про безпосередню участь вказаної особи у організації та виконанні дій, спрямованих на вчинення кримінальних правопорушень, а також у транспортних засобах, які придбані за кошти в результаті вчинення шахрайських дій.

Так, 29.09.2023 проведено санкціонований судом обшук автомобіля марки та моделі PORSCHE PANAMERA, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , за результатом якого виявлено та вилучено даний транспортний засіб.

З клопотання прокурора також вбачається, що у ході проведення обшуку та в подальшому присутні під час слідчої дії, в тому числі ОСОБА_9 не пояснила законне походження коштів, а також, було встановлено, що ОСОБА_9 має відношення до вчинення фінансових операцій та інших угод з грошовими коштами та іншим майном, здобутих завідомо злочинним шляхом, купує цінне майно, таким чином своїми діями, спрямовує на приховання чи маскування незаконного походження коштів або іншого майна, одержаних унаслідок вчинення протиправної діяльності.

29.09.2023 постановою слідчого вищевказаний автомобіль визнано речовим доказом.

Прокурор у клопотанні зазначає, що з метою забезпечення збереження речових доказів, а також повного та неупередженого розслідування, встановлення всіх обставин кримінального правопорушення, виникла необхідність у застосуванні одного із видів заходів забезпечення кримінального провадження арешту майна.

Майнові права захищаються в Україні, як Конституцією, так і іншими нормативно-правовими актами. Зокрема частиною 1 і 5 статті 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Разом з цим, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченим цим Кодексом.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а саме у рішенні по справі «Жушман проти України» зазначається - «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності».

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню, оскільки відповідно до п.18 ч.1 ст.3 КПК України, ч.5 ст.21 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», завданням слідчого судді є здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні. Способи такого контролю обмежені визначеною кримінальним процесуальним законом процедурою.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Положення вказаних норм КПК України узгоджуються із ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Пропорційність втручання в право на мирне володіння майном повинно бути здійснено з дотриманням «справедливого балансу» ("fair balance") між вимогами загального інтересу суспільства та захисту основоположних прав особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Відповідно до ч.3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Як вбачається з долученого до клопотання витягу з кримінального провадження № 0000637 від 13.04.2023, в межах означеного кримінального провадження про підозру не повідомлено жодній особі та відсутні будь-які відомості, які б переконливо свідчили про необхідність накладення арешту на вказане майно, враховуючи ту обставину, що однією з засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, тоді як прокурор в судовому засіданні не довела та не представила слідчому судді належних доказів для безспірного висновку щодо необхідності вжиття даного заходу забезпечення кримінального провадження, та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність в кримінальному провадженні даних, які б виправдовували втручання держави у право на мирне володіння власника належним йому майном, а тому з викладеного вбачається, що прокурор звернувся передчасно з даним клопотанням не надавши доказів того, що вказаний автомобіль придбано ОСОБА_9 за кошти, отримані протиправним шляхом та що даний автомобіль має значення речового доказу у кримінальному провадженні.

Отже, стороною обвинувачення на даному етапі не доведено необхідності застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, для досягнення визначеної ним в клопотанні мети, у зв`язку з чим слідчий суддя вважає за доцільне відмовити у задоволенні клопотання.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 107, 131, 132, 171-173, 309 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1