ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/2279/23

15 січня 2024 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Костопіль обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000133 від 11.06.2023 року про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Великий Мидськ Костопільського району Рівненської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, непрацюючого, одруженого, маючого на утриманні одну малолітню дитину, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України;

за участю сторін кримінального провадженння:

прокурора ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

представника потерпілого адвоката ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_3 , 11.06.2023 о 13:00 год., перебуваючи поблизу домогосподарства за адресою: АДРЕСА_3 , діючи умисно, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, наніс потерпілому ОСОБА_5 один удар кулаком руки по обличчю, після чого під час шарпанини на поверхні землі схопив останнього за великий (перший) палець лівої руки та намагався його викрутити, в подальшому, продовжуючи свої протиправні дії, схопив рукою за два зуби нижньої щелепи ОСОБА_5 та вивернув їх назовні, в результаті чого вирвав два передніх зуба.

Внаслідок зазначених дій, ОСОБА_3 заподіяв потерпілому тілесні ушкодження у вигляді синця повік правого ока, травматичної екстракції (видалення) двох нижніх других зубів, синця першого пальця лівої кисті, що за ступенем тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Ці дії ОСОБА_3 , які виразилися в умисному заподіянні легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоровя, суд кваліфікує за ч.2 ст. 125 КК України.

В судовому засіданні обвинуваченний ОСОБА_3 , винним себе у пред`явленому йому обвинувачені визнав повністю, підтвердив фактичні обставини справи, щиро розкаявся у вчиненому.

Суд, з`ясувавши думку прокурора, потерпілого, його представника, обвинуваченого та його захисника, щодо визначення обсягу доказів, які підлягають дослідженню та порядок їх дослідження, визнав недоцільним досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорювались. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумніву в добровільності їх позицій, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному суді.

Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, суд вважає встановленим, що ОСОБА_3 , 11.06.2023 року о 13 год. 00 хв., перебуваючи поблизу домогосподарства за адресою: АДРЕСА_3 , умисно наніс легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасник розлад здоровя потерпілому ОСОБА_5 , тому ці його дії суд, кваліфікує за ч.2 ст. 125 КК України.

Відповідно до ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до вимог ст.65 КК України та п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 "Про практику призначення судами кримінального покарання", суд, призначає покарання, яке є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , згідно зі ст. 66 КК України, є щире каяття у вчиненому.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України не встановлено.

Санкція ч.2 ст.125 Кримінального кодексу України передбачає покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин або виправні роботи на строк до одного року, або арешт на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до двох років

При вирішенні питання про призначення ОСОБА_3 , виду та розміру покарання, суд в якості обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального проступку відносить те, що обвинувачений на диспансерному нагляді у лікаря психіатра та нарколога не перебуває та вперше притягується до кримінальної відповідальності.

Враховуючи характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, та приймаючи до уваги наявність у ОСОБА_3 обставини, що пом`якшує покарання та істотно знижує тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, відсутність обтяжуючих обставин, з урахуванням особи винного, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має на утриманні одну малолітню дитину, позитивну характеристику за місцем проживання, суд вважає за необхідне, обрати обвинуваченому покарання, із передбачених санкцією ч. 2 ст. 125 КК України, у виді штрафу.

Потерпілим ОСОБА_5 пред`явлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, у якому просить суд стягнути з ОСОБА_3 на його користь шкоду завдану кримінальним правопорушенням, а саме матеріальну, у розмірі 37000 грн. 00 коп. та моральну, в розмірі 100 000 грн. 00 коп.

11.01.2024 року потерпілий ОСОБА_5 скерував на адресу суду заяву, в якій просив суд збільшити позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди до 39 000 грн., оскільки між ним та обвинуваченим було досягнуто домовленість, що останній зобов`язується відшкодувати матеріальну шкоду саме у вказаному розмірі та просив залишити без розгляду позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди.

Обвинувачений-цивільний відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні визнав позовні вимоги в частині стягнення з нього на користь потерпілого 39 000 грн. матеріальної шкоди, що, також, підтверджується поданою ним заявою від 11.01.2024 року. Саме в межах цієї суми у них з потерпілим досягнута домовленість.

Дослідивши матеріали кримінальної справи та заслухавши покази учасників судового процесу суд приходить до переконання, що цивільний позов ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди завданої кримінальним правопорушенням підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За змістом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

У відповідності до п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1989 р. № 3 "Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна" із послідуючими змінами і доповненнями, при розгляді позову мають бути наведені докази, якими підтверджується шкода, а також наведені розрахунки сум, що підлягають стягненню.

Встановлено, що 26.06.2023 ОСОБА_5 пройшов медичне обстеження у стоматологічній клініці Dent Art Studio, де йому було встановлено діагноз: включений дефект зубного ряду у фронтальній ділянці (IV клас за Kennedy). Рекомендовано: імплантація двох зубів з виготовленням металокерамічного моста.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 матеріальної шкоди в розмірі 39000 грн. 00 коп.

Також, позивач просив суд залишити без розгляду поданий ним цивільний позов до ОСОБА_3 в частині стягнення моральної шкоди.

Згідно ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Таким чином, суд прийшов до висновку що позовна заява в частині стягнення моральної шкоди підлягає залишенню без розгляду.

Запобіжний захід - відсутній.

Речові докази відсутні.

Витрати на залучення експерта відсутні.

Відповідно до ч. 15 ст. 615 КПК України в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

На підставі викладеного та керуючись статтями 124, 349, 368, 373, 374, 615 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , визнати винним у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень .

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди задоволити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 матеріальну шкоду завдану кримінальним правопорушенням в розмірі 39 000 (тридцять дев`ять тисяч) гривень 00 копійок.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди залишити без розгляду.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційною інстанцією.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд Рівненської області.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, та прокурору.

СуддяОСОБА_1