Справа № 467/1385/23
Провадження № 1-кп/467/168/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.12.2023 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 (у режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000313, внесене до ЄРДР 30 серпня 2023 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новодмитрівка Сахновщинського району Харківської області, громадянина України, маючого середню освіту, не одруженого, не працевлаштованого, на даний час відбуває покарання у виді позбавлення волі в державній установі «Південноукраїнська виправна колонія (№ 83)», раніше судимого:

- 12 травня 2014 року Новомиргородським районним судом Кіровоградської області за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 309 КК України з застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 4 роки, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 3 роки;

- 15 жовтня 2014 року Новомиргородським районним судом Кіровоградської області за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України з застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 5 років, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 3 роки;

- 04 липня 2017 року апеляційним судом Кіровоградської області за ч. 2 ст. 121, ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 187 КК України з застосуванням ч.1 ст. 70, ч.1 ст. 71 КК України з призначенням покарання у виді 13 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , будучи засудженим 04 липня 2017 року вироком апеляційного суду Кіровоградської області за ч. 2 ст. 121, ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 187 КК України до покарання у виді 13 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна, який набрав законної сили, з 22 квітня 2016 року відбуває призначене йому покарання у виді позбавлення волі, в т.ч. з 08 вересня 2017 року у державній установі «Південноукраїнська виправна колонія (№83)», яка розташована за адресою: вул. Володимирська, 1, смт. Костянтинівка Вознесенського району Миколаївської області, в ході якого систематично порушував режим відбування покарання, за що стосовно нього 21 раз вживалися заходи дисциплінарного впливу адміністрацією колонії, у тому числі: 6 разів поміщення до дисциплінарного ізолятора та 1 раз до приміщення камерного типу. Останній раз ОСОБА_4 переводився до приміщення камерного типу на строк 01 місяць за ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 13 липня 2023 року.

Після закінчення строку тримання в приміщенні камерного типу ОСОБА_4 належних висновків не зробив та продовжив порушувати встановлений режим тримання.

15 серпня 2023 року відповідно до постанови начальника державної установи «Південноукраїнська виправна колонія (№° 83)» ОСОБА_5 на засудженого ОСОБА_4 накладено стягнення у вигляді поміщення до дисциплінарного ізолятора строком на 14 діб, після чого в той же день він був під підпис ознайомлений з правами та обов`язками засудженого, передбаченими ст. 107 КВК України, пунктами 2 розділу 18 та пунктом 6 розділу 21 «Правил внутрішнього розпорядку установ відбування покарань», затверджених наказом Міністерства юстиції України від 28.08.2018 року № 2823/5, до числа яких входять обов`язки засуджених утримувати в чистоті і порядку приміщення, виконувати, встановлені законодавством вимоги персоналу колонії, а також зі змістом ст. 391 КК України щодо кримінальної відповідальності за злісну непокору вимогам адміністрації установи виконання покарань.

Згідно графіка чергування засуджених, які перебувають в камері ДІЗО № 4, засудженого ОСОБА_4 призначено 29 серпня 2023 року черговим по камері, про що останній ознайомлений під підпис.

29 серпня 2023 року о 09 годині 25 хвилин у ході проведення перевірки адміністрацією установи на території забороненої зони у складі: голови комісії - начальника державної установи підполковник внутрішньої служби ОСОБА_5 , виконуючого обов`язки першого заступника начальника установи майора внутрішньої служби ОСОБА_6 , начальника відділу нагляду і безпеки капітана внутрішньої служби ОСОБА_7 та виконуючого обов`язки заступника начальника установи з соціально-виховної та психологічної роботи (заступник начальника відділу соціально-виховної та психологічної роботи) старшого лейтенанта внутрішньої служби ОСОБА_8 , які діяли відповідно до своїх посадових обов`язків, виявлено, що в прогулянковому дворику № 4 ДІЗО не прибрано сміття, що стало наслідком порушення ОСОБА_4 своїх обов`язків.

Після цього, виявивши вказаний факт, начальник установи ОСОБА_5 висунув законну вимогу засудженому ОСОБА_4 здійснити прибирання у прогулянковому дворику № 4 дисциплінарного ізолятора як черговому по камері згідно графіку.

При цьому, черговим помічником начальника установи засудженому ОСОБА_4 видано необхідний для прибирання прогулянкового дворика № 4 ДІЗО інвентар: совок, віник, спецодяг за сезоном, проте засуджений ОСОБА_4 , перебуваючи на території ДІЗО державної установи «Південноукраїнська виправна колонія (№83)», діючи умисно, розуміючи кримінально-протиправний характер своїх дій, не бажаючи виконувати законні вимоги адміністрації установи виконання покарань, у присутності працівників установи та представників адміністрації в категоричній формі відмовився приступити до прибирання в прогулянкову дворику № 4 ДІЗО, не маючи поважних та об`єктивних причин для такої відмови, в тому числі за станом здоров`я.

Одразу після відмови засудженого ОСОБА_4 здійснити прибирання прогулянкового дворика № 4 дисциплінарного ізолятора начальник установи ОСОБА_5 у присутності членів комісії, роз`яснив засудженому ОСОБА_4 його права та обов`язки як чергового по камері, попередив про кримінальну відповідальність за ст. 391 КК України та повторно наказав йому здійснити прибирання в приміщенні прогулянкового дворика № 4 ДІЗО, однак засуджений ОСОБА_4 , діючи умисно, проявляючи злісну непокору законним вимогам адміністрації установи виконання покарань, порушення вимог, передбаченими ст. 107 КВК України, пунктами 2 розділу 18 та пунктом 6 розділу 21 «Правил внутрішнього розпорядку установ відбування покарань» затверджених наказом Міністерства юстиції України від 28.08.2018 року № 2823/5, у присутності зазначених вище членів комісії без поважних причин у категоричній формі повторно відмовився здійснювати прибирання, незважаючи на те, що за станом здоров`я міг залучатися до прибирання прогулянкового дворика № 4 ДІЗО.

Викладене обвинувачення підтверджується сукупністю доказів, досліджених судом.

Допитаний у суді обвинувачений ОСОБА_4 показав, що 29 серпня 2023 року він відбував стягнення у виді 14 діб ДІЗО у державній установі «Південноукраїнська виправна колонія (№83)». До нього у камеру зайшли: начальник колонія ОСОБА_9 , працівники колонії ОСОБА_10 , ОСОБА_11 і ще хтось. При цьому ОСОБА_9 запропонував йому здійснити прибирання у прогулянковому дворику, оскільки він був черговий по камері. При цьому вони його забезпечили необхідним інвентарем та спецодягом. Однак він на таку пропозицію відмовився, сказав, що таке йому не «за поняттями». Після цього начальник колонії йому довів зміст ст. 391 КК України та запропонував йому здійснити прибирання ще раз. Однак він знову відмовився. Стан його здоров`я цього дня був задовільним.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються, і проти цього не заперечують учасники судового розгляду справи.

Таким чином, суд вважає доведеною провину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України, а саме: злісна непокора законним вимогам адміністрації установи виконання покарань особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, якщо ця особа за порушення вимог режиму відбування покарання була піддана протягом року стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу (одиночної камери).

Норма ч. 2 ст. 50 КК України регламентує, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, зокрема засудженими.

Відповідно до положення ст. 65 КК України, суд при призначенні покарання повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Отже, згідно з положеннями ст.ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Судом не встановлено обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 .

Обставиною, яка обтяжую покарання обвинуваченому, є рецидив злочинів.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує те, що він вчинив нетяжкий злочин під час відбуття покарання у виді позбавлення волі, не одружений, негативно характеризується за місцем відбування покарання, на обліку у психіатра не перебуває, раніше судимий та вважає достатнім і доцільним для виправлення і перевиховання призначити покарання у виді позбавлення волі з частковим приєднанням невідбутої частини покарання, призначеного вироком апеляційного суду Кіровоградської області від 04 липня 2017 року, яка станом на 19 грудня 2023 року складає 4 роки 1 місяць 22 дні.

Процесуальні витрати та речові докази по справі відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому по справі не раніше обирався. Суд вважає за необхідне за клопотанням прокурора обрати обвинуваченому до вступу вироку у законну силу запобіжний захід у вигляді утримання під вартою з урахуванням обставин справи, даних про особу обвинуваченого.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком апеляційного суду Кіровоградської області від 04 липня 2017 року, остаточно визначивши йому покарання у виді 4 (чотирьох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

До вступу вироку у законну силу обрати обвинуваченому запобіжний захід у вигляді утримання під вартою.

Строк відбування покарання засудженому рахувати з дня винесення вироку, тобто з 19 грудня 2023 року.

На вирок може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня його проголошення до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області.

Суддя ОСОБА_1