Справа №359/7367/23
Провадження №1-кп/359/597/2023
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

9 жовтня 2023 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинувачуваного ОСОБА_4 , його захисника адвоката ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні з технічною фіксацією в залі суду кримінальне провадження №0001234, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.05.2023 року, що надійшло до суду з обвинувальним актом, по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бориспіль Київської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, офіційно не працюючого, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше судимого за вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26.05.2023 року за ч. 2 ст. 125 КК України, із застосуванням ст. 71, 72 КК України, зміненого згідно ухвали Київського апеляційного суду від 12.09.2023 року, до покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років один місяць, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , -

у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 , який раніше був засуджений за вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26.10.2022 року за ч.4 ст. 185 КК України, повторно вчинив кримінальне правопорушення злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України, за наступних обставин.

Так, 17.05.2023 року у ОСОБА_4 , який знаходився біля приватного будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , виник кримінальний протиправний намір на таємне викрадення чужого майна, а саме велосипеда, марки «Фермер», жіночого типу, зеленого кольору, який знаходився у подвір`ї приватного будинку.

Реалізуючи свій кримінальний протиправний намір, спрямований на таємне викрадення майна, 17.05.2023, о 02 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, знаходячись біля приватного будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , та переконавшись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом проникнення до сховища, а саме переліз через паркан, викрав велосипеда, марки «Фермер», жіночого типу, зеленого кольору, власником якого є ОСОБА_6 , після чого втік з місця вчинення злочину.

Викраденим велосипеда, марки «Фермер», жіночого типу, зеленого кольору розпорядився за власний розсуд, чим заподіяв ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 4776,80 гривень.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив умисні дії, які виразились в таємному викраденні (крадіжка) чужого майна, вчинене повторно, в умовах воєнного стану, шляхом проникнення до сховища, тобто скоїв кримінальне правопорушення злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України.

Доказами вчинення указаного кримінального правопорушення, є особисті покази ОСОБА_4 надані ним в судовому засіданні.

З урахуванням позиції обвинуваченого, думки прокурора, потерпілої та захисника, суд в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження обставин вчинення ОСОБА_4 інкримінованого кримінального правопорушення, крім допиту обвинуваченого, - а саме допиту свідків, дослідження доказів обвинувачення, зважаючи на те, що учасниками судового провадження обставини кримінального правопорушення не оспорювались.

Обвинувачений визнав вину у вчиненні кримінального правопорушення, щиро розкаявся, фактичні обставини не оспорює та у судовому засіданні надав пояснення щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, які відповідали зазначеним в обвинувальному акті та пред`явленому обвинуваченні.

Щодо обставин вчинення кримінального правопорушення повідомив, що дійсно в травні 2023 року у вечірній час, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, він підійшов до подвір`я, де проживає його колишня теща потерпіла ОСОБА_6 , зайшов до подвір`я, немаючи дозволу та вільного доступу, оскільки припинив з родиною своєї колишньої дружини стосунки, та побачивши велосипед вивів його на вулицю Глибоцька в м. Бориспіль. Вподальшому ОСОБА_4 сів на нього та поїхав до місця свого тимчасового проживання. По дорозі він десь залишив цей велосипед, де саме не пам`ятає. Що з цим велосипедом трапилось далі йому не відомо.

У цьому зв`язку у суду не виникало сумніву в істинності та правдивості показів обвинуваченого, а тому суд має можливість прийняти рішення про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні даного кримінального правопорушення з урахуванням показів останнього.

Крім того, судом досліджено докази обвинувачення, що характеризують особу обвинуваченого.

Інші докази судом не досліджувались, зважаючи на позицію сторін кримінального провадження.

Зміни обвинувачення, визнання частини обвинувачення необґрунтованою судом не здійснювались, а підстав для цього не встановлено.

З урахуванням наведеного, показів обвинуваченого, оцінюючи досліджені докази, суд вважає, що ОСОБА_4 дійсно вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, внаслідок чого у суду відсутні сумніви щодо притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності за указаним кримінальним законом.

Повторність вчинення викрадення чужого майна ОСОБА_4 підтверджується вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26.10.2022 року за ч.4 ст. 185 КК України. Умови воєнного стану в Україні є загальновідомим фактом, зважаючи на збройну агресію росії проти України. Проникнення в інше сховище ОСОБА_4 підтверджується тим, що останній проник на території домоволодіння по АДРЕСА_2 , вже не будучи членом родини ОСОБА_6 та немаючи відповідного дозволу на відвідування даного приміщення.

Злочин вчинено за обставин, наведених в обвинувальному акті. Доказів зворотного в суді не здобуто.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України, як умисне викрадення чужого майна, вчиненого повторно в умовах воєнного стану шляхом проникнення в інше сховище.

Таку кваліфікацію дій обвинуваченого суд вважає правильною.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, обставини його вчинення, дані про особу обвинуваченого й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, у зв`язку з чим суд прийшов до висновку про необхідність обрання покарання, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України. Також слід застосувати положення ст. 70 КК України, зважаючи на наявність відносно ОСОБА_4 судових рішень, згідно яких обвинувачений відбуває реальне покарання з ізоляцією від суспільства.

Обираючи ОСОБА_4 покарання, суд виходить з того, що обвинувачений вину визнав та щиро розкаявся у вчиненні кримінального правопорушення. Ці обставини відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують його покарання.

Обставин, що обтяжує покарання обвинуваченого, у відповідності до ст. 67 КК України, не встановлено. Доказів підтвердження перебування ОСОБА_4 в стані алкогольного сп`яніння матеріали кримінального провадження не містять.

Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_4 засуджено згідно вироку Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26.05.2023 року, зміненого згідно ухвали Київського апеляційного суду від 12.09.2023 року, за ч.2 ст. 125 КК України, із застосуванням ст. 71, 72 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років один місяць.

З огляду на дані обставини в їх сукупності, суд враховує конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, правову позицію прокурора, дані про особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих обставин, а також щире каяття у скоєному, а тому суд приходить до переконання, що останньому слід призначити покарання за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі строком на п`ять років. Таке покарання відповідає особі обвинуваченого, з урахуванням його матеріального та сімейного стану, відсутності офіційного доходу, тощо.

Підсумовуючи вищезазначене суд вважає, що дана міра покарання відносно обвинуваченого є достатньою для виправлення та попередження нових злочинів, враховуючи вчинення ним кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини вчиненого, вартість викраденого та те, що викрадене майно не повернуто власнику.

Крім того, в даному випадку, підлягають застосуванню положення ст. 70, 72 КК України, зважаючи на наявність обставин, які свідчать про необхідність призначення остаточного покарання з урахуванням наявності декількох вироків щодо ОСОБА_8 .

При цьому при визначенні остаточного покарання, яке повинно бути більшим ніж призначене раніше, слід застосувати положення ст. 72 КК України, у відповідності до якої 1 дню позбавлення волі відповідає один день попереднього ув`язнення. Як встановлено судом, ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України 20.07.2023 року. З цього моменту він утримується під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор».

Процесуальні витрати в даному кримінальному провадженні становлять 260 грн. за проведення експертизи. Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України. Цивільний позов по справі не заявлено.

Так, у зв`язку з призначенням покарання, яке пов`язане з реальним відбуванням покарання, ОСОБА_4 в порядку ст. 181, 194 КПК України слід залишити до набрання вироком суду законної сили запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

На підставі викладеного та ст.65-66, 70,72, 78, ч.4 ст.185 КК України, та керуючись ст.100, 122, ч.2 ст.124, ст. 318, ч.3 ст.349, ст. 342-351, 358, 363-368, 361, 382 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ч.1, 4 ст. 70 КК України, шляхом частково складання покарання невідбутої частини покарання за вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26.05.2023 року, зміненого згідно ухвали Київського апеляційного суду від 12.09.2023 року, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 2 (два) місяці.

Строк відбування покарання рахувати ОСОБА_4 з моменту оголошення вироку, тобто 09.10.2023 року.

Зарахувати ОСОБА_4 строк попереднього ув`язнення в період з 20.07.2023 року по 08.10.2023 року в порядку ч.5 ст. 72 КК України, з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

До набрання вироком суду законної сили відносно ОСОБА_4 залишити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» МЮ України.

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи НОМЕР_1 ), - на користь Держави України (отримувач коштів: ГУК у Київській області; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37955989; банк отримувач: Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО): 899998; рахунок отримувача: UA0010103; код класифікації доходів: 24060300, назва платежу: за проведення експертизи в кримінальному провадженні №0001234); назва платежу: за проведення експертизи по справі №359/7367/23) 260 (двісті шістдесят) грн. 00 коп. процесуальних витрат, пов`язаних із залученням експерта.

Після набрання вироком суду законної сили, речові докази, а саме: DVD диск із записом з камер спостереження «Безпечне місто», - залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення через Бориспільський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги.

Вирок суду набирає законної сили по завершенню строку на його апеляційне оскарження, а у разі оскарження вироку в апеляційному порядку після постановлення судом апеляційної інстанції рішення за наслідками перегляду такого вироку суду.

Копія вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, копію направити потерпілій.

Суддя Бориспільського міськрайонного суду ОСОБА_1