справа № 166/1537/23
провадження № 1-кс/166/624/23
УХВАЛА

02 листопада 2023 року смт.Ратне

Ратнівський районний суд Волинської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши заяву судді Ратнівського районного суду Волинської області ОСОБА_3 про самовідвід у кримінальному провадженні №0000067 від 30.05.2023 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України,

встановив:

У кримінальному провадженні №0000067 від 30.05.2023 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, суддя ОСОБА_3 з метою виключення сумнівів у неупередженості заявила самовідвід, який мотивує тим, що вона 04 липня 2023 року ухвалила постанову про притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП. Вважає, що притягнення нею до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 за ч.1 ст.130 КУпАП, що згодом було використано, серед іншого, для пред`явлення останньому підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, може викликати сумніви у сторін кримінального провадження та стороннього спостерігача у її неупередженості.

Учасники у судове засідання не з`явилися, їх неявка не перешкоджає розгляду даної заяви.

Статті 75,76 КПК України містять перелік обставин, що виключають участь судді (слідчого судді) у кримінальному провадженні. Так, суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, що викликають сумнів у його неупередженості.

З метою дотримання таких загальновизнаних інституційних гарантій правосуддя як незалежність і безсторонність суду усунення судді відбувається через самовідвід (самоусунення) або на підставі заяви про відвід, поданої особою, що бере участь у кримінальному провадженні.

Відповідно до частин 3-5 статті 80 КПК України заява про відвід може бути заявлена як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження; відвід повинен бути вмотивованим.

Кримінальне процесуальне законодавство висуває загальні вимоги до вмотивованості відводу, тому суд також застосовує практику ЄСПЛ як джерело права.

Суд керується сталою практикою ЄСПЛ в оцінці вмотивованості відводу, зокрема критеріями, що були чітко висвітлені у справі «Міроненко та Мартенко проти України» (Рішення ЄСПЛ від 10 грудня 2009 року, заява № 4785/02, параграфи 66-71) та в основоположних справах «Ветштайн проти Швейцарії» (Рішення ЄСПЛ від 21 грудня 2000 року, заява № 33958/96, параграфи 42-44) та «Кіпріано проти Кіпру» (Рішення ЄСПЛ від 15 грудня 2005 року, заява № 73797, параграфи 119, 121). ЄСПЛ вказав, що наявність безсторонності має визначатися, для цілей п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або небезсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Існування неупередженості повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку самого судді, що означає необхідність встановити, чи мав останній у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суддя достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його неупередженості, відповідно до практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (п. 43 рішення ЄСПЛ у справі «Ветштайн проти Швейцарії»).

Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є в цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі «Білуха проти України», № 33949/02, § 49-52, від 09.11.2006).

На підтвердження своїх доводів щодо самовідводу суддя ОСОБА_3 надала копію ухваленої нею 04.07.2023 постанови про притягнення ОСОБА_4 до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та накладення на нього адмінстягнення у виді штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами з огляду на відсутність відомостей про видачу йому посвідчення водія, яка, серед іншого, використана для пред`явлення останньому підозри у вчиненні кримінального правопорушення.

Враховуючи, що у провадженні судді ОСОБА_3 перебувала справа про притягнення ОСОБА_4 до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, у ході розгляду якої досліджувалися обставини наявності чи відсутності посвідчення водія, відтак розгляд суддею ОСОБА_3 кримінального провадження про обвинувачення останнього у використанні підробленого посвідчення водія за тих же обставин, може викликати побоювання в учасників провадження та сторонніх спостерігачів у наявності сумнівів у безсторонності судді.

З огляду на встановлені обставини, заяву про самовідвід судді ОСОБА_3 слід задовольнити.

Керуючись ст.ст. 75, 81, 82 КПК України, суд

постановив:

Заяву судді Ратнівського районного суду Волинської області ОСОБА_3 про самовідвід у кримінальному провадженні №0000067 від 30.05.2023 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, задовольнити.

Кримінальне провадження №0000067 від 30.05.2023 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, передати до канцелярії суду для повторного автоматизованого розподілу згідно з вимогами чинного законодавства.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ратнівського

районного суду ОСОБА_1