Справа № 461/1206/21
Провадження № 1-кп/461/111/23
УХВАЛА

13.12.2023 року місто Львів

Галицький районний суд міста Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні у місті Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України,

встановив:

у провадженні Галицького районного суду м. Львова знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному у Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0001012 від 04.09.2020 року, про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

Після завершення дослідження усіх доказів наданих стороною обвинувачення та допиту обвинуваченого ОСОБА_5 захисник в судовому засіданні завив клопотання про призначення у справі судової комплексної автотехнічної, транспортно-трасологічної експертизи, доручивши її проведення експертам Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз.

Заявлене клопотання сторона захисту мотивує тим, що під час допиту обвинуваченого, потерпілого та свідків, на думку захисника, встановлено розбіжності, усунення яких є необхідним для проведення об`єктивного розгляду справи. Такі розбіжності, за твердженням адвоката, можливо перевірити та усунути шляхом проведення вищенаведеної експертизи.

Так, захисник стверджує, що версія подій наведена обвинуваченим суперечить тим показам які в судовому засіданні надали потерпілий та свідки. Зокрема, захист стверджує, що у даному кримінальному провадженні наявність у діях ОСОБА_5 умислу на вчинення інкримінованого правопорушення можливо перевірити шляхом співставлення показів зазначених учасників провадження з висновком експерта, який повинен перевірити чи є спроможними з технічної точки зору покази обвинуваченого, потерпілого та свідків щодо обставин та механізму дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 02.09.2020 року близько 14 години 10 хвилин у місті Львові на вулиці Дорошенка навпроти будинку № 75. Крім того, захист просить перевірити за допомогою проведення експертного дослідження сліди на транспортних засобах виявлених на місці ДТП (автомобілі та велосипеді), а також перевірити механізм отримання тілесних ушкоджень потерпілим.

Подане клопотання в судовому засіданні захисник та обвинувачений, кожен окремо, підтримали, наголосивши на тому, що проведення даної експертизи усуне наявні сумніви і протиріччя, які виникають у сторони захисту стосовно обставин справи наведених у обвинувальному акті, тобто зможе забезпечити об`єктивну перевірку пред`явленого ОСОБА_5 обвинувачення.

Прокурор в судовому засіданні проти призначення експертизи заперечила, вказавши, що досліджені судом докази, зокрема пояснення потерпілого та свідків усувають розбіжності наведені стороною захисту в обґрунтування заявленого клопотання. Крім того, прокурор вважає заявлене клопотання необґрунтованим, а також спрямованим на затягування розгляду справи. Також, просила врахувати характер інкримінованого обвинуваченому злочину, а саме те, що йому не вміняють Порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керують транспортними засобами.

Потерпілий в судовому засіданні підтримав думку прокурора.

Заслухавши доводи учасників процесу, суд враховує наступне.

Статтею 242 КПК України передбачено, що експертиза проводиться експертом за зверненням сторони кримінального провадження або за дорученням слідчого судді чи суду, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання. Слідчий або прокурор зобов`язаний звернутися до експерта для проведення експертизи щодо визначення психічного стану підозрюваного за наявності відомостей, які викликають сумнів щодо його осудності, обмеженої осудності. Примусове залучення особи для проведення медичної або психіатричної експертизи здійснюється за ухвалою слідчого судді, суду.

Сторона захисту ініціює питання призначення експертизи, вказуючи на те, що основною підставою для її проведення є необхідність перевірки суті пред`явленого ОСОБА_5 обвинувачення в частині наявності у нього умислу на скоєння кримінального правопорушення.

Питання перевірки наявності у діях обвинуваченого умислу на скоєння інкримінованого правопорушення слід перевіряти у сукупності з іншими обставинами справи, зокрема під час оцінки наявності у діях особи складу кримінального правопорушення.

Суд погоджується з доводами сторони захисту про те, що перевірку наявності умислу можна здійснювати у тому числі, виходячи із сукупності усіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки.

Водночас, на даному етапі провадження у справі, суд вважає недоречним надавати оцінку тим чи іншим показам учасників справи (обвинуваченого, потерпілого, свідків), адже така позиція суду може бути сприйнята учасниками провадження як упередженість суду, зокрема наявність сформованої позиції щодо даного провадження до ухвалення остаточного рішення у справі.

При цьому очевидним є те, що суд повинен створити та надати можливість кожній стороні кримінального провадження реалізувати свої процесуальні права в межах встановленої законом процедури судового розгляду.

Згідно ст. 350 КПК України, клопотання учасників судового провадження розглядаються судом після того, як буде заслухана думка щодо них інших учасників судового провадження, про що постановляється ухвала.

Відповідно до положень ч. 1 ст.332 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторін кримінального провадження або потерпілого за наявності підстав, передбачених статтею 242 цього Кодексу, має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам.

До ухвали суду про доручення проведення експертизи у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, включаються питання, поставлені перед експертом учасниками судового провадження, судом. Суд має право не включати до ухвали питання, поставлені учасниками судового провадження, якщо відповіді на них не стосуються кримінального провадження або не мають значення для судового розгляду, обґрунтувавши таке рішення в ухвалі.

Після постановлення судом ухвали про доручення проведення експертизи судовий розгляд продовжується, крім випадків, якщо таке продовження неможливе до отримання висновку експерта.

Отже, звернувшись до суду з відповідним клопотанням, сторона захисту діє в межах встановленої процесуальним законом процедури, а саме у порядку визначеному ст.ст.332, 350 КПК України.

Оцінюючи доводи сторін кримінального провадження з приводу поставлених питань та доцільності проведення експертизи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що клопотання сторони захисту підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Сторона захисту ставить під сумнів достовірність показів потерпілого та свідків щодо обставин та механізму дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 02.09.2020 року близько 14 години 10 хвилин у місті Львові на вулиці Дорошенка навпроти будинку № 75.

Крім того, сторона захисту наголошує, що для перевірки таких показань необхідні спеціальні знання, адже такі покази учасників процесу необхідно перевірити на предмет їх спроможності з технічної точки зору.

Суд також погоджується з тим, що співставлення показів учасників процесу з висновком експерта, який має спеціальні знання, зможе забезпечити повноту та об`єктивність судового розгляду. Наведені обставини, на думку суду, свідчать про обґрунтованість клопотання в частині необхідності усунення усіх сумнів, які виникають у сторони захисту під час розгляду справи.

Крім того, усунення таких розбіжностей є дієвою запорукою проведення об`єктивного судового розгляду, адже відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинено і обвинувачена особа є винною у його вчиненні.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих суду доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати усі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити усю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за інкримінованим обвинуваченням.

Крім того, у п. 2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зазначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно закону.

Отже, у цій ситуації для забезпечення об`єктивності та повноти судового розгляду, суд вважає за доцільне забезпечити стороні захисту можливість реалізувати право на ініціювання питання отримання відповідного доказу, адже його наявність зможе забезпечити виконання завдань кримінального провадження, а саме захисту особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Також, суд враховує положення ч.ч. 1,2 ст. 22 КПК України, згідно яких кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

В даному конкретному випадку сторона захисту навела обґрунтовані мотиви призначення експертизи з посиланням на конкретні розбіжності та наявність підстав для їх усунення.

В свою чергу, доводи прокурора про те, що покази потерпілого та свідків спростовують твердження сторони захисту повинні оцінюватись в контексті змісту усіх доказів в цілому під час ухвалення вироку. Водночас, як вже наведено вище, оцінка показів свідків на предмет їх достовірності на стадії дослідження доказів і до її завершення, може мати ознаки упередженості суду. Відтак, наведені доводи сторони обвинувачення відхиляються судом.

Крім того, оцінюючи доводи прокурора щодо намагання сторони захисту затягнути розгляд справи, суд відзначає, що захист повідомив суду в процесі провадження у справі про те, що ОСОБА_5 обізнаний у тому, що на даний час він має право клопотати перед судом про закриття провадження у справі, внаслідок збігу строку притягнення до відповідальності, але обвинувачений таким правом на даному етапі скористатися не бажає, адже він заперечує факт вчинення злочину.

Відповідно до статті 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Отже, реалізуючи своє право на подачу доказів суду, сторона захисту вправі ініціювати питання проведення експертизи.

Суд приходить до висновку, що часткове задоволення заявленого клопотання забезпечить повноту та об`єктивність судового розгляду.

Разом з тим, як наведено вище, згідно положень ст.332 КПК України, суд має право не включати до ухвали питання, поставлені учасниками судового провадження, якщо відповіді на них не стосуються кримінального провадження або не мають значення для судового розгляду, обґрунтувавши таке рішення в ухвалі.

В цьому контексті суд зазначає наступне.

На думку суду, питання спроможності з технічної точки зору показів обвинуваченого та потерпілого наданих ними у судовому засіданні щодо обставин та механізму дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 02.09.2020 року близько 14 години 10 хвилин у місті Львові на вулиці Дорошенка навпроти будинку № 75, мають безпосереднє відношення до кримінального провадження, адже відповідь на ці питання дозволить перевірити покази цих осіб на предмет їх достовірності. Крім того, саме ці особи є фактичними свідками ДТП.

Натомість, свідки наведені захисником у клопотанні безпосередніми очевидцями ДТП або ймовірного моменту зіткнення не були, відтак оцінку показам цих осіб може дати суд і вони не потребують наявності спеціальних знань в автотехнічній чи транспортно-трасологічній галузі.

Крім того, суд не вбачає підстав для додаткового дослідження транспортних засобів виявлених на місці ДТП, встановлення взаємного розташування автомобіля та велосипеда у первинний момент зіткнення, а також механізму тілесних ушкоджень потерпілого, адже автомобіль та велосипед були оглянуті і докази з цього приводу надані суду. Крім того, матеріали справи містять дані та докази щодо ступеня тілесних ушкоджень потерпілого, які суд може оцінити у сукупності з іншими доказами.

Також, суд погоджується з доводами прокурора про те, що обвинуваченому не вміняють Порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керують транспортними засобами, що вказує на відсутність підстав для задоволення клопотання у цій частині.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що відповіді на зазначені питання, а саме щодо слідів пошкоджень на транспортних засобах, взаємного розташування автомобіля та велосипеда у первинний момент зіткнення та механізму тілесних ушкоджень потерпілого, поставлені захисником, не стосуються кримінального провадження та не мають значення для судового розгляду.

Водночас, суд вважає, що саме відповіді на питання поставлені експерту, які стосуються спроможності з технічної точки зору показів обвинуваченого та потерпілого забезпечать виконання мети, якою сторона захисту обґрунтовує відповідне клопотання і забезпечить виконання завдань кримінального провадження.

Таким чином, суд приходить до висновку, що заявлене стороною захисту клопотання підлягає до часткового задоволення, адже проведення експертизи запропонованої стороною захисту дозволить усунути розбіжності та суперечності, які названі в ході розгляду справи, а отже сприятиме забезпеченню повноти та всебічності судового розгляду.

Проведення експертизи слід доручити експертам Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз (м. Львів, вул. Липинського, 54).

Експертів попередити про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384-385 КК України.

Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу експертів на необхідність дотримання розумних строків під час проведення експертизи.

Також, виходячи з того, що судом досліджено усі докази які надано учасниками провадження, а також допитано усіх осіб заявлених сторонами кримінального провадження, суд вважає за доцільне на час проведення експертизи провадження у справі зупинити.

Керуючись ст.ст. 242, 332 КПК України,

постановив:

Клопотання задовольнити частково.

Призначити у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України судову комплексну автотехнічну, транспортно-трасологічну експертизу.

На вирішення експертів поставити наступні питання:

- Чи є спроможними з технічної точки зору покази обвинуваченого ОСОБА_5 надані ним в судовому засіданні щодо обставин та механізму дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 02.09.2020 року близько 14 години 10 хвилин у місті Львові на вулиці Дорошенка навпроти будинку № 75?

- Чи є спроможними з технічної точки зору покази потерпілого ОСОБА_6 надані ним в судовому засіданні щодо обставин та механізму дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 02.09.2020 року близько 14 години 10 хвилин у місті Львові на вулиці Дорошенка навпроти будинку № 75?

В решті вимог клопотання відмовити.

Проведення експертизи доручити експертам Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз (м. Львів, вул. Липинського, 54).

Попередити експертів про кримінальну відповідальність, передбачену статтями 384, 385 КК України, за дачу завідомо неправдивого висновку та за відмову без поважних причин від виконання покладених на них обов`язків.

Скерувати в розпорядження експертів матеріали судового провадження.

Зобов`язати осіб на відповідальне зберігання яких передано речові докази, на вимогу експерта невідкладно надати такі для дослідження.

На час проведення експертизи провадження у справі зупинити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою статті 392 КПК України, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті.

Головуючий суддя ОСОБА_1