Справа № 551/1184/23
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
про призначення судового розгляду
30 жовтня 2023 року селище Шишаки
В С Т А Н О В И В:
25.10.2023 року, на адресу Шишацького районного суду Полтавської області, з Миргородської окружної прокуратури Полтавської області надійшли матеріали обвинувального акту відносно ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307 КК України.
Дане кримінальне провадження, відповідно до вимог ст.32 ч.1 КПК України підсудне Шишацькому районному суду Полтавської області, підстави, передбачені п.п. 4-8 ч.1, ч.2 ст. 284 КПК України для закриття провадження відсутні, обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України, а тому підстав для його повернення прокурору немає.
У підготовчому засіданні прокурор просив суд продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на максимальний термін 60 днів з визначенням розміру застави, посилаючись на те, що заявлені ризики, які були враховані при обранні останньому запобіжного заходу у виді тримання під вартою на стадії досудового розслідування, продовжують існувати.
Зокрема, акцентував увагу суду на те, що вказані злочини є тяжкими, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років.
Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник - адвокат ОСОБА_5 просили суд обрати обвинуваченому більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Заслухавши думку сторін судового провадження, вивчивши доводи заявленого прокурором клопотання, суд вважає його таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Так, за правилами ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.
Статтею 176 КПК України визначено вичерпний перелік запобіжних заходів, починаючи від найбільш м`якого, яким є особисте зобов`язання та закінчуючи найбільш суворим запобіжним заходом у вигляді тримання під вартою.
Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання процесуальним ризикам, вичерпний перелік яких наводиться у п.п. 1-5 ч. 1 вказаної статті. Такими ризиками є спроби:
- переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
- знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
- незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
- вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Частиною 2 статті 177 КПК України визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, визначеним положеннями ст. 177 КПК України.
При цьому, особа не може бути позбавлена або не може позбавлятися свободи, крім випадків, встановлених у п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року / рішення Європейського суду з прав людини у рішенні від 18 лютого 2010 року по справі « Гаркава проти України »/.
У відповідності до п. « С » ст. 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, допускається взяття особи під варту з метою запобігти особі зникнути після скоєння злочину.
Таким чином, право на свободу та особисту недоторканість не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.
Зважаючи на викладене та беручи до уваги, що в межах судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, може переховуватися від правосуддя з огляду на тяжкість покарання за вчинення злочинів, які йому інкримінуються, вчинити нові кримінальні правопорушення, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, суд приходить до переконання про необхідність продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на максимальний термін 60 днів з визначення розміру застави.
З огляду на вказані обставини, суд не бере до уваги твердження обвинуваченого та його захисника про можливість обрання обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту..
Прокурор, адвокат та обвинувачений не заперечували проти призначення судового розгляду по справі одноосібно суддею у відкритому судовому засіданні.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність правових перешкод для призначення судового розгляду на підставі вказаного обвинувального акта, оскільки всі питання, пов`язані з підготовкою до судового розгляду , що передбачено ст. 315 КПК України, вирішені.
Згідно ч.1 ст. 316 КПК України, після завершення підготовки до судового розгляду, суд постановляє ухвалу про призначення судового розгляду.
Керуючись ст.ст. 182, 199,314-317, ч.2 ст. 376, КПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
В судове засідання викликати учасників кримінального провадження та свідків згідно реєстру досудового розслідування.
У задоволенні клопотання обвинуваченого та його захисника про обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відмовити.
Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 задовольнити.
Датою закінчення дії даної ухвали в частині запобіжного заходу є 28 грудня 2023 року.
Копії даної ухвали вручити учасникам кримінального провадження.
Ухвала в частині продовження запобіжного заходу може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом семи діб з дня її оголошення, в іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий, суддя ОСОБА_1