Справа № 304/2012/23 Провадження № 1-кп/304/232/2023
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2023 року м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000240 від 04 вересня 2023 року відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , без освіти, непрацюючого, одруженого (має на утриманні вісьмох неповнолітніх дітей), громадянина України, раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 246 КК України,

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що 04 вересня 2023 року о 10.00 год, знаходячись у кварталі № 75, виділі № 17 в урочищі «Грабовський вершок» лісництва «Шипот» філії «Ужгородське лісове господарство» Державного підприємства «Ліси України» поблизу села Т.Поляна Ужгородського району Закарпатської області, що є територією Державного зоологічного заказника державного значення «Тур`я-Полянський», умисно, незаконно, без передбаченого законом дозволу, за допомогою бензомоторної пили марки «SHTILL МС 230», здійснив самовільну рубку двадцяти одного дерева породи бук, різного діаметру, які розрубав на менші частини, завантажив на трактор марки «FORTE» моделі «RD 244 LUX» з причепом та перевозив до місця свого проживання, в ході чого був виявлений майстром лісу ОСОБА_6 , чим спричинив навколишньому природному середовищу в особі Т.Реметівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області матеріальну шкоду на суму 38 682,63 грн, за що кримінальна відповідальність передбачена ч. 3 ст. 246 КК України.

Сімнадцятого листопада 2023 року у місті Перечин між прокурором Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участю захисника адвоката ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості у відповідності до вимог статті 472 КПК України, згідно з якою обвинувачений визнає свою вину у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 246 КК України, а також визнає заявлений цивільний позов та зобов`язується сплатити грошові кошти за цивільним позовом у сумі 38 682,63 грн протягом дванадцяти місяців, починаючи з дня набрання вироком законної сили. Крім цього сторони узгодили істотні для даного кримінального провадження обставини та дійшли згоди щодо покарання, яке має понести обвинувачений у виді штрафу в розмірі 1 500 (однієї тисячі п`ятсот) однієї тисячі п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а також визначили наслідки укладення, затвердження і невиконання зазначеної угоди.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 добровільність наміру щодо укладення угоди підтвердив та просив суд затвердити угоду про визнання винуватості. Повідомив, що в повному обсязі розуміє характер обвинувачення та погоджується з його формулюванням, зазначеним в угоді та обвинувальному акті, беззастережно визнає свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні та щиро розкаюється, готовий понести узгоджене покарання, а також відшкодувати протягом року завдані матеріальні збитки. Окрім цього просив розстрочити йому виплату узгодженої в угоді суми штрафу на дванадцять місяців. Разом зі своїм захисником просили затвердити угоду про визнання винуватості.

Прокурор ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні угоду про визнання винуватості підтримав, просив суд затвердити таку, вказавши на відповідність угоди вимогам чинного законодавства, добровільність її укладення, належність кримінального правопорушення до числа тих, щодо яких законом передбачена можливість укладення угод про визнання винуватості, а також, що існують достатні фактичні дані для визнання обвинуваченим своєї винуватості в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, яка підтверджується сукупністю зібраних під час досудового розслідування доказів. Також вважав, що умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; угодою між сторонами також узгоджено порядок відшкодування шкоди, завданої злочином. Крім того звертав увагу суду на особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який позитивно характеризується за місцем проживання, є одружений та виховує з дружиною вісьмох дітей, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, а також пом`якшуючі покарання обставини та відсутність обставин, що обтяжують таке, через що вважав за можливим застосування відносно обвинуваченого покарання у виді штрафу.

У підготовче судове засідання представник Т.Реметівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області як потерпілого ОСОБА_7 не з`явилася, однак подала суду заяву, в якій підтвердила, що надала згоду на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та ОСОБА_4 , просить розглянути справу без її участі та не заперечує проти затвердження вказаної угоди.

Суд, заслухавши думку сторін кримінального провадження, прийшов до такого висновку.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні зокрема щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Частина 5 вказаної статті передбачає, що укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468 475 цього Кодексу.

Ухвалюючи вирок на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оцінених судом відповідно до ст. 94 КПК України, суд прийшов до висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , передбачене ч. 3 ст. 246 КК України як незаконна порубка та перевезення незаконно зрубаних дерев, вчинена на території природно-заповідного фонду.

Окрім цього зі змісту угоди видно, що при узгодженні сторонами покарання ОСОБА_4 було враховано і дотримано положення ст. 65, 68 КК України, а саме: сторони узгодили покарання у межах, встановлених санкцією статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення; при визначенні виду та меж покарання виходили із положень розділів X-ХІ Загальної частини КК України; врахували характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину; взяли до уваги особу винного, характер та ступінь участі у вчиненні злочину; врахували поведінку після вчинення злочину; визначили обставини, що пом`якшують та відсутність обтяжуючих покарання обставин.

Узгоджене сторонами покарання за своїм видом та розміром відповідає загальним засадам призначення покарання, застосування відносно ОСОБА_4 штрафу у вказаному в угоді розмірі відповідатиме меті покарання, передбаченій ст. 50 КК України.

При цьому судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, яке буде до нього застосовано.

Ухвалюючи цей вирок, суд враховує правову позицію Верховного Суду, висловлену у постанові від 15.04.2020 у справі № 344/2514/19, згідно з якою, зокрема, право обвинуваченого на визнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення та укладення угоди про визнання винуватості передбачено діючим кримінальним процесуальним законом і може бути вільно використано ним відповідно до принципу диспозитивності.

Також встановлено, що прокурор усвідомлює наслідки затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України.

Крім цього у судовому засіданні встановлено, що дана угода про визнання винуватості укладена за письмової згоди представника Т.Реметівської сільської ради Ужгородського району ОСОБА_7 як потерпілого, наданої прокурору, така відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України та відповідно може бути затверджена і на підставі цієї угоди може бути ухвалений вирок, оскільки її умови узгоджуються з вимогами вказаного Закону, не суперечать інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін чи інших осіб, укладення угоди було добровільним, наявні фактичні підстави для визнання винуватості. Також судом береться до уваги те, що узгоджені сторонами вид і міра покарання є такими, що відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, який позитивно характеризується за місцем постійного проживання, є одруженим та має на утриманні вісьмох неповнолітніх дітей, його критичне ставлення до вчиненого, активне сприяння здійсненню досудового розслідування; на диспансерному обліку у лікаря психіатра/нарколога КНП «Перечинська лікарня» Перечинської міської ради такий не перебуває.

Також з урахуванням майнового стану обвинуваченого ОСОБА_4 , відсутність постійного місця роботи та наявність на утриманні неповнолітніх дітей, у порядку ч. 4 ст. 53 КК України, суд вважає за можливе розстрочити сплату узгодженого сторонами покарання у виді штрафу строком на дванадцять місяців.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Вирішуючи питання про заявлений прокурором в інтересах держави в особі Т.Реметівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області цивільний позов про відшкодування шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, суд прийшов до такого.

Положеннями ч. 2 ст. 127 КПК України передбачено, що шкода, завдана кримінальним правопорушенням може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 129 ч. 1, ст. 374 ч. 3 п. 2 абз. 7 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому, про що у вироку зазначаються відповідні підстави.

Статтею 55 Конституції України закріплене право на судовий захист від протиправних посягань. Згідно з ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Згідно з вимогами ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

З огляду на це, при вирішенні цивільного позову суд зобов`язаний об`єктивно дослідити обставини справи, з`ясувати учасників і характер правовідносин, що склалися між ними, встановити розмір шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а також визначити порядок її відшкодування.

У цивільному позові прокурор обґрунтовує підстави для здійснення нею представництва інтересів держави та вказує, що збитки, які з вини ОСОБА_4 заподіяні державі, негативно впливають на фінансування інших бюджетних програм, внаслідок чого порушуються інтереси держави у сфері дотримання прав і свобод людини і громадянина та в галузі охорони навколишнього природного середовища. Відтак звернення до суду з даною позовною заявою здійснюється ним як захід прокурорського реагування для захисту інтересів держави в особі Т.Реметівської сільської ради Ужгородського району, оскільки уповноважений орган належний захист законних інтересів держави у цій сфері не здійснює, а збитки завдані ОСОБА_4 шляхом вчинення кримінального правопорушення щодо незаконної порубки деревини у кварталі 75 виділі 17 лісництва «Шипіт» на території Т.Реметівської сільської ради Ужгородського району підлягають стягненню та зарахування до місцевого фонду охорони навколишнього природного середовища сільської ради. Таким чином, з метою недопущення того, щоб інтереси держави залишилися незахищеними, прокурор просить стягнути з ОСОБА_4 на користь місцевого бюджету Т.Реметівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області суму шкоди, заподіяну злочином лісу, у розмірі 38 682,63 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

З врахуванням викладеного, беручи до уваги те, що обвинувачений позов визнав та не заперечував щодо фактичних обставин, шкода ним у добровільному порядку не відшкодована, суд вважає, що позов прокурора у кримінальному провадженні до обвинуваченого ОСОБА_4 про стягнення шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, у сумі 38 682,63 грн підлягає задоволенню та, згідно з умовами угоди, шкода повинна бути відшкодована засудженим протягом дванадцяти місяців, починаючи з дня набрання вироком законної сили.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 під час досудового розслідування даного кримінального провадження та підготовчого провадження у суді не обирався, на даний час клопотань про обрання такого суду не подано, отже питання щодо нього судом не розглядається.

Вирішуючи долю речових доказів, суд виходить з такого.

Згідно з п. 1 ч. 9 ст. 100 КПК України гроші, цінності та інше майно, які підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та/або зберегли на собі його сліди, конфіскуються, крім випадків, коли власник (законний володілець) не знав і не міг знати про їх незаконне використання. У такому разі зазначені гроші, цінності та інше майно повертаються власнику (законному володільцю).

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно: були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Як убачається з матеріалів справи, ухвалою суду від 18 жовтня 2023 року скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді від 15 вересня 2023 року, у частині користування трактором синього кольору марки «FORTE» моделі «RD 244 LUX», без реєстраційного номеру, з причепом та ключем запалювання, та встановлено, що такий на підставі Договору купівлі-продажу транспортного засобу № НОМЕР_1 від 19 вересня 2022 року належить ОСОБА_8 , мешканці АДРЕСА_1 , а відтак наразі вказаний транспортний засіб як речовий доказ, підлягає поверненню власнику ОСОБА_8 .

Так само незаконно зрізана ОСОБА_4 деревина породи бук, загальною кубомасою 1 м куб, що була визнана речовим доказом у даному кримінальному провадженні та передана на відповідальне зберігання ОСОБА_9 у лісництві «Шипіт» (с. Т.Поляна, вул. Шевченка, 94) належить філії «Ужгородське лісове господарство» ДП «Ліси України», а тому підлягає поверненню вказаному державному підприємству.

Натомість визнана речовим доказом належна ОСОБА_4 бензопила оранжево-білого кольору марки «SHTILL» моделі МС 230, була використана ним як знаряддя вчинення кримінального правопорушення, у зв`язку з чим, на підставі ст. 96-2 КК України, до такої має бути застосована спеціальна конфіскація.

Питання заходів забезпечення кримінального провадження вирішуватиметься у порядку статті 174 КПК України.

Процесуальних витрат у даному кримінальному провадженні немає.

Керуючись ст. 314, ч. 2 ст. 373, 374, 474, 475 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 17 листопада 2023 року між прокурором Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 246 КК України і призначити узгоджене сторонами покарання у виді штрафу у розмірі 1 500 (однієї тисячі п`ятисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 25 500 (двадцять п`ять тисяч п`ятсот) грн.

На підставі ч. 4 ст. 53 КК України з дня набрання вироком суду законної сили розстрочити ОСОБА_4 виплату призначеного штрафу рівними частинами по 2 125 (дві тисячі сто двадцять п`ять) грн щомісяця строком на дванадцять місяців.

Цивільний позов прокурора Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 в інтересах держави в особі Т.Реметівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь місцевого бюджету Т.Реметівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області матеріальну шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, у розмірі 38 682 (тридцять вісім тисяч шістсот вісімдесят дві) грн 63 коп.

Речові докази, а саме трактор синього кольору марки «FORTE» моделі «RD 244 LUX», без реєстраційного номеру, з причепом та ключем до замка запалювання повернути ОСОБА_8 ; деревину породи бук, загальною кубомасою 1 м куб, що передана на відповідальне зберігання ОСОБА_9 та належить філії «Ужгородське лісове господарство» Державного підприємства «Ліси України» повернути філії «Ужгородське лісове господарство».

На підставі п. 4 ч. 1 ст. 96-2 КК України застосувати спеціальну конфіскацію та речовий доказ, а саме бензопилу оранжево-білого кольору марки «SHTILL» моделі МС 230, що знаходиться у кімнаті зберігання речових доказів відділення поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Закарпатській області та належить ОСОБА_4 конфіскувати у власність держави.

Заходи забезпечення кримінального провадження, вжиті ухвалою слідчого судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 15 вересня 2023 року у виді арешту майна скасувати.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок суду може бути подана апеляція до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України.

Копію вироку суду учасники кримінального провадження можуть отримати в Перечинському районному суді Закарпатської області в порядку, передбаченому ч. 6 ст. 376 КПК України. Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий: ОСОБА_1