24.11.2023 Єдиний унікальний номер 200/5706/18
1-кп/205/428/23
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська
Провадження № 1-кп/205/428/23 Справа № 200/5706/18
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів Ленінського районного суду м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0003536 від 09.12.2017 стосовно

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Кустанай, Казахстан, росіянина, громадянина України, який має неповну вищу освіту, офіційно не працевлаштований, одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушен ня, передбаченого ч. 1 ст. 115 Кримінального кодексу України (надалі КК),

за участю:

прокурора ОСОБА_6

потерпілого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_5

В С Т А Н О В И Л А :

Органом досудового розслідування ОСОБА_5 обвинувачується у тому, що він 09.12.2017 року, близько 03 год. 00 хв.,знаходячись у дворі будинку АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків із потерпілим ОСОБА_9 , реалізуючи раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, перебуваючи за вищевказаною адресою, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки, наблизившись в притул до потерпілого ОСОБА_9 , утримуючи в руці ніж, який він носив при собі та визначивши його знаряддям злочину, умисно почав наносити хаотичні удари вищевказаним ножем потерпілому ОСОБА_9 в різні ділянки тіла, чим ОСОБА_5 заподіяв потерпілому ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді: 35 колото-різаних ран: в лівій лопатковій ділянці; на лівій бічній поверхні грудної клітини на рівні 6-го ребра; на рівні 7-го ребра, на правій задньо-бічній поверхні грудної клітини від рівня остюка лопатки до рівня 9-го ребра, на передній поверхні грудної клітини по центру та ліворуч, від рівня рукояті грудини до рівня 9- го ребра по передньо-пахвовій лінії; на передній та лівій бічній поверхнях шиї; біля правого кута нижньої щелепи; на передній поверхні підборіддя, на слизовій оболонці верхньої губи біля лівого кута рота; на межі в проекції правого колінного суглобу та гомілки. Дві різані рани: на підборідді ліворуч, розповсюджується на край нижньої щелепи; між правою щокою та краєм нижньої щелепи. Садна: по задньо-пахвовій лінії, від реберної дуги до рівня 9-го ребра; на лівій щоці, розповсюджуючись на виличну, скроневу ділянки та на ліву вушну скойку; на підборідді праворуч; на чолі праворуч; на передній поверхні грудної клітини праворуч на рівні 2-го ребра по середньо-ключичній лінії; на передній поверхні в проекції лівого колінного суглобу; по передньо-пахвовій лінії ліворуч на рівні 4 го ребра; на слизовій оболонці верхньої губи посередині; на переніссі праворуч. Синці: в правій тім`яній ділянці; на верхній повіці праворуч. Крововиливи в м`які покровні тканини голови. Крововиливи в м`яких тканинах навколо всіх ранкових каналів. Пошкодження серцевої сорочки та серця. Крововилив в плевральній та черевну порожнини. Крововилив в порожнину серцевої сорочки.

Заподіяні ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді саден та синців, крім садна на переніссі, утворились незадовго до настання смерті від дії тупого твердого предмету (предметів), або при ударі об такий (такі), в причинному зв`язку з настанням смерті не перебувають та згідно правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, вони є легкими, як ті, що не супроводжувались розладом здоров`я.

Тілесні ушкодження колото-різаних та різаних поранень утворились незадовго до настання смерті (не більш ніж за декілька десятків хвилин), від багаторазової дії плаского твердого предмету або предметів, який мав колюче-ріжучі властивості та не менш одного загостреного леза. Ці ушкодження в своїй сукупності перебувають в причинному зв`язку з настанням смерті та згідно правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень є тяжкими за ознакою небезпеки для життя. Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у період часу з 03 год. 00 хв., до 03 год. 30 хв., більш точний час в ході досудового розслідування встановити не надалось можливим.

Дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 115 КК, як умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою провину у вчиненні інкримінованого йому злочині не визнав у повному обсязі, заперечував свою причетність до його скоєння та надав суду наступні покази.

08 грудня 2017 року він приїхав до своєї цивільної дружини, разом з якою вони поїхали до його батьків для знайомства з ними, однак по дорозі вони посварились та цивільна дружина поїхала додому. Він перебував деякий час у батьків, переодягнувся, неодноразово телефонував дружині, однак вона не відповідала, тому він вирішив поїхати до неї. Прибувши за адресою їх спільного проживання, він виявив, що вдома не було його цивільної дружини, на телефон вона не відповідала.

Він вирішив піти у зал гральних автоматів, де зустрів свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , з якими почав спілкуватись. Він декілька разів виходив з залу та йшов до місця проживання його дружини, однак її не було вдома, після чого він повертався назад до клубу. Повертаючись в черговий раз до клубу, вже на світанку, він побачив велику кількість працівників поліції та огороджене стрічкою місце, ймовірно, вчинення злочину. Працівники поліції попросили зупинитись його та надати пояснення, що він тут робить в зазначений час. Поліцейські зібрали, чоловік 7-8 та повезли їх до відділку поліції, де відібрали пояснення, зняли відбитки пальців рук та відпустили. Через день він поїхав до м. Генічеськ та постійно перебував там. Через деякий час, приблизно місяць, йому зателефонував товариш та повідомив, що він перебуває у державному розшуку та його товариш запропонував йому повернутись в м. Дніпро, щоб з`ясувати підстави для розшуку, у зв`язку з чим він сів в автобус та поїхав в Дніпро 22 лютого 2018 року та, в подальшому, був затриманий працівниками карного розшуку.

На уточнюючі запитання учасників кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_5 повідомив, що подія відбувалась 08 грудня 2017 року та, приблизно о 18:00 годині, вони з дружиною поїхали до батьків на маршрутному таксі у пос. Опитний, де вийшли з маршрутки, посварились з нею, він пішов до своїх батьків, а вона залишилась на зупинці, після чого він повечеряв, змінив одяг та пішов на зупинку, сів в маршрутку та поїхав на 12 квартал, десь приблизно о 22:00 годині. Він приїхав до її будинку, але її вдома не було, телефон не відповідав, він пробув там десь 20-30 хвилин, після чого направився в бік БК «Шинник» та зайшов до залу гральних автоматів,де пробув ще хвилин 20-30, після чого пішов в бік магазину Варус, а свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 поїхали у невідомому йому напрямку. Він купив цигарки та пішов в бік будинку,де мешкає його цивільна дружина. Зазначив, що алкоголь в той день він не вживав, дружину не знайшов, хоча цілу ніч їй телефонував. Він повернувся додому приблизно о 10-11 годині наступного дня, тобто 09 грудня 2017 року, після того, як його відпустили з відділку поліції, куди його доставили близько 08:00 годин ранку. Потерпілого він не знав, алкогольних напоїв та наркотичних засобів він не вживав. Додатково зазначив, що перебуваючи у залі гральних автоматів,заходили працівники поліції, які проводили обшук приміщення та особистий огляд речей відвідувачів, а після того, як вони пішли, він та свідки вирішили також залишити зал гральних автоматів. Він перший вийшов на вулицю, тому не чув чи питала адміністратор про ніж, а свідок ОСОБА_10 нічого не питав його про ніж та вказаного свідка він бачив вперше, а в другий раз він бачив його в судовому засіданні. Зі свідком ОСОБА_10 він не спілкувався. Зазначив, що після того, як вони вийшли з грального клуба вони пішли в бік БК «Шинник», між ним та магазином « ІНФОРМАЦІЯ_3 ». Він попрямував у вказаний магазин за цигарками, а свідки збирались кудись їхати. Вони дійшли до магазину, в якому він придбав цигарки та пішов в бік АДРЕСА_3 , де мешкала його дружина, а свідки поїхали кудись. Дружини вдома не було та він пішов назад до «Варуса», де пробув там деякий час і пішов назад в клуб гральних автоматів. Чи спілкувався він там з кимось, не пам`ятає, конфліктів у нього ні з ким не було. Прибувши в комп`ютерний клуб, там вже перебували свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_10 . Він пробув з ними деякий час та вийшов на двір, пройшов по пр. Героїв Сталінграду до вул. Козакевича і звідти пішов на АДРЕСА_3 , вирішив скоротити дорогу та пішов повз двори, де побачив огороджене місце, працівників поліції, які попросили зупинитись, щоб дізнатись куди він прямує, він їм повідомив, що йде до кума, який проживає неподалік. Після цього його та ще 5-7 осіб затримали та вони на трамваї поїхали у відділ поліції, де у них відібрали пояснення, зняли відбитки пальців рук та відпустили, після чого він поїхав додому, переодягнувся та поїхав на похорони до м. Генічеськ. Чому ОСОБА_10 надає неправдиві покази йому не відомо, вважає, що на нього здійснюють тиск працівники правоохоронних органів. Свідка ОСОБА_12 він побачив вперше в судовому засіданні. Також зазначив, що після ознайомлення з показами свідка ОСОБА_13 , яка надавала їх під час досудового розслідування, вважає, що її покази є перебільшеними, будь-яких відносин між ними не має, конфліктів з нею у нього не було.

В останньому слові обвинувачений ОСОБА_5 доповнив, що дійсно мав при собі ніж, який передав свідку ОСОБА_10 для власних потреб та в подальшому він його не бачив.

Крім показань обвинуваченого ОСОБА_5 , судом на виконання вимог ч. 4 ст. 95 Кримінального процесуального кодексу України, було безпосередньо допитано потерпілого, свідків та експерта.

Так, допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 суду пояснив, що вбитий ОСОБА_9 є його братом. Про його вбивство 09 грудня 2017 року він дізнався від працівників поліції. Йому зателефонували сусіди та повідомили, що його брата вбили у зв`язку з чим він поїхав в Шевченківський ВП та дізнався, що відбулось. Їздив в морг, щоб дізнатись де перебуває тіло його брата. Очевидцем події він не був, тому всі обставини справи йому відомі зі слів працівників поліції. Цивільний позов він не заявляв.

Безпосередньо допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_14 суду зазначила, що обвинуваченого ОСОБА_5 вона бачила у залі гральних автоматів, де вона працює, будь-яких інших стосунків з ним не має. На початку грудня 2017 року вона перебувала на робочому місці, після 20:00 години у приміщення залу зайшли працівники поліції та оглянули усіх присутніх, запропонували викласти свої особисті речі та ОСОБА_5 в цей час виклав свої речі на полицю. Через деякий час ОСОБА_5 зі своїми товаришами почали виходити з приміщення клубу та вона їм повідомила, щоб вони забрали свої речі, які залишились лежати після огляду працівників поліції, на що хтось забрав речі та пішов.

На питання учасників кримінального провадження свідок повідомила, що саме ОСОБА_5 дістав рукавички та ніж, які поклав на тумбочку, а речі забирав не обвинувачений, оскільки він вийшов першим з клубу. Вона приймала участь у впізнанні ОСОБА_5 за фотознімками та впізнала його серед інших осіб. Вказала, що працює з 09:00 ранку до 09:00 ранку наступного дня, ОСОБА_5 раніше періодично заходив у зал автоматів, а о котрій годині він виходив в той день свідок не пам`ятає, але вже була ніч. Зазначила, що поліцейські дивились особисті речі усіх присутніх та вона впевнена у тому, що саме ОСОБА_5 викладав свої речі на полицю. Свідок не пам`ятає чи виходили обвинувачений зі свідками з клубу на деякий час чи ні. В ході огляду особистих речей працівники поліції речі ОСОБА_5 не забирали.

Свідок ОСОБА_13 суду повідомила, що 08 грудня 2017 року вони з подругою вирішила піти погуляти, та десь в районі 23:00 години вони перебували біля ТЦ «Терра», де вживали алкогольні напої. Через деякий час до них підійшла раніше невідома особа та її подружка вирішила спитати, що він робить біля них та чому до них підійшов, в результаті чого між ними виник конфлікт, але не дивлячись на його присутність, вони продовжили відпочивати. Пізніше вона пішла проводжати свою подругу, а цей чоловік пішов за ними та свідок зробила йому зауваження з цього приводу та відштовхнула його від себе. З ними був сусід ОСОБА_15 (прізвище свідку невідоме), який пішов її проводжати. Коли вони підходили до дому свідка, до неї підбігла невідома людина, вдарила її по обличчю, схватила за плече, а коли вона озирнулась, то зрозуміла, що це та особа, яка була біля них в районі ТЦ «Терра», після чого вона пішла додому. Зранку вона виявила поріз на своїй куртці.

На уточнюючі запитання сторін кримінального провадження свідок повідомила, що з подругою вона зустрілись після 23:00 годині, в районі магазина «Варус», а невідомий чоловік підійшов до них після 01:00 години ночі. ЇЇ сусід ОСОБА_15 підійшов трішки раніше ніж незнайомий чоловік та вони втрьох відпочивали. Додому вона йшла з ОСОБА_15 та на неї напали біля дому, поруч якого знаходиться відділок поліції. Обвинуваченого ОСОБА_5 свідок впізнала, як особу яка на неї напала. Зазначила, що спочатку її вдарили по обличчю, а потім, вранці, вона виявила на куртці та на тілі порізи. Працівники поліції у неї вилучили куртку, яку на даний час не повернули. З нею проводили впізнання, під час якого свідок впізнала ОСОБА_5 , який напав на неї. Додатково пояснила, що біля ТЦ «Терра» вона зустрілась зі ОСОБА_16 та потім підійшов її сусід ОСОБА_15 . Спочатку вони вживали слабоалкогольні напої, а потім пили віскі, та провели там близько трьох годин. Зазначила, що обвинувачений ОСОБА_5 був у незрозумілому для неї стані, не виражав будь-яких емоцій. ОСОБА_17 робила ОСОБА_5 зауваження, щоб він відійшов подалі них та не заважав відпочивати. В цей вечір до них підходили ще якісь люди, з якими вони спілкувались, в тому числі й свідок ОСОБА_11 , який проходив повз, та, побачивши її, погукав на пару слів та пішов по своїх справах. За що ОСОБА_5 її вдарив свідку не відомо. За вказаним фактом вона пішла та написала заяву в поліцію. Також пояснила, що наступного дня, після подій, вона перебувала на роботі, до них прийшли співробітники поліції, які питали, що відбулось вночі та свідок зазначила, що її побили, після чого свідка доставили до відділку поліції, де показували фотокартки різних осіб, серед яких свідок впізнала ОСОБА_5 , як особу, яка вдарила її та порізала куртку. Зазначила, що лікар проводив її огляд, коли слідчий повіз її у лікарню та забрав довідку. На проведення судово-медичної експертизи її не направляли.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 суду пояснив, що на початку грудня 2017 року, ввечері, він перебував у залі гральних автоматів та зустрівся з обвинуваченим ОСОБА_5 , з яким він раніше був знайомий, він привітався, вони поспілкувались, пограли в автомати, конфліктів ні з ким не було. Потім ОСОБА_5 кудись пішов, куди саме свідку не відомо, оскільки він був зайнятий грою в автомати. Пограв в ці автомати, потім пішов до ТЦ «Терра» за цигарками, де побачив там ОСОБА_5 . Біля торгового центру була конфліктна ситуація з дівчиною, яку вдалось вирішити мирним шляхом, після чого він пішов в інший зал гральних автоматів, куди приходила поліція. Йому відомо, що в залі хтось забув ніж та рукавички, які забрав свідок ОСОБА_10 і передав їх ОСОБА_5 , серед них був якийсь ніж маленький. Хто викладав ці речі в залі гральних автоматів свідок не знає. Після того, як вони вийшли з залу гральних автоматів та розійшлись, він ще один раз бачив ОСОБА_5 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння, біля ТЦ «Терра».

На уточнюючі запитання захисника свідок повідомив, що не бачив, хто саме доставав речі, зокрема ніж та рукавицю, оскільки був зайнятий грою, а ніж забрав свідок ОСОБА_10 , оскільки адміністратор залу сказав забрати речі, які залашилися. Вони з ОСОБА_5 розходились на певний час, а потім зустрічались, чим він займався цей проміжок часу свідку не відомо.

Під час свого первісного допиту в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 надав такі показання.

На початку грудня 2017 року він перебував на 12 кварталі в м. Дніпро, в залі ігрових автоматах зі своїм знайомим свідком ОСОБА_11 та в цей час до залу прийшов ОСОБА_5 , підійшов до ОСОБА_11 та вони почали втрьох спілкуватись. Після цього ОСОБА_5 та ОСОБА_11 почали виходити з приміщення залу ігрових автоматів та він пішов за ними. Коли вони перебували в залі, заходили співробітники поліції, які посвітили ліхтариками, а згодом пішли. Під час виходу з залу, адміністратор клубу сказала, щоб вони забрали ніж і рукавичку та він подумав, що це ОСОБА_5 та забрав їх, повідомивши йому про це, однак ОСОБА_5 сказав, що це не його речі, після чого вказаний ніж він почав зберігати при собі. Вони пішли в інший зал гральних автоматів, де пограли, а після цього пішли в напрямку ТЦ «Терра», де побачили дівчат, які запропонували їм познайомитись. Вони поспілкувались з вказаними дівчатами, й викликали зі свідком ОСОБА_11 таксі, десь приблизно о 21-22:00 годині. ОСОБА_5 пішов по своїх справах, а вони поїхали до його товариша та, повернувшись від нього, він з ОСОБА_11 також розійшлись. Через деякий час він знову зустрівся з ОСОБА_11 та останній запропонував піти до ОСОБА_5 на 12-ий квартал в район БК «Шинник». Вони вирушили туди, підійшли, постояли, покурили, поспілкувались та направились в бік ТЦ «Терра» до залу ігрових автоматів, де проводили час. Він виходив з ОСОБА_5 на двір справити потребу, повернулись назад та продовжили гру, після спливу деякого часу ОСОБА_5 пішов, а він залишився з свідком ОСОБА_11 , де грали ще певний час, а коли програли гроші розійшлись по своїх справах. Він повернувся додому, оскільки вже було пізно та відпочивав, а через деякий час зателефонував ОСОБА_11 та вони знову зустрілись, поїхали на АДРЕСА_4 , де грали в автомати та знову розійшлись по домівках. Наступного ранку до нього приїхали працівники поліції та забрали його у відділок поліції, де допитували з приводу ножа та його місця перебування, вилучили ніж, відібрали пояснення.

На запитання учасників кримінального провадження свідок ОСОБА_10 додатково зазначив, що під час допиту в ході досудового розслідування він підписував те, що йому давали працівники поліції, не читаючи зміст цих документів. Зазначив, що адміністратор сказала забрати рукавичку і ніж, що він і зробив, нікому його не передававши, ганчіркою ніж ніхто з них не витирав та він всю ніч знаходився при ньому. Вказав, що з ОСОБА_11 вони просто грали в автомати, а ОСОБА_5 він побачив вперше 08 грудня 2017 року. Ніж постійно перебував у свідка, але він його не застосовував. Чи був ніж складений, коли він його забирав свідок не пам`ятає, але жодних слідів, в тому числі й крові, на ножі не було. Вказаний ніж свідок відкривав, з метою зняти двигун з холодильника, але не зміг цього зробити. Зазначив, що повернувшись з вул. Тітова, йому подзвонив брат та повідомив, що з ним хочуть поспілкуватись працівники поліції. Біля Дніпропреса стояла машина, де з ним спілкувались працівники поліції та потім повезли у відділок поліції, де він видав ніж, який взяли співробітники поліції та пішли з ним кудись на пів години, а потім повернулись і повідомили, що виявили на ножі каплі крові. Вказав, що його допит проводила якась дівчина. Покази, надані під час досудового розслідування, він не надавав, підписав протокол, щоб його швидше відпустили. Повідомив, що працівники поліції носили ніж в руках, не опечатували, та погрожували, що його можуть відправити у в`язницю на 15 років.

За клопотанням прокурора до вказаного свідка ухвалою колегії суддів від 12 вересня 2019 року були застосовані заходи безпеки у вигляді переведення до іншої установи виконання покарань з триманням в безпечних умовах зі зміною документів особи.

Також, за клопотанням сторони обвинувачення було додатково допитано свідка ОСОБА_10 , який надав суду наступні покази.

08 грудня 2017 року свідок перебував на 12 кварталі в ігрових автоматах зі своїм знайомим ОСОБА_11 та в цей час до вказаного залу прийшов обвинувачений ОСОБА_5 , який підійшов до свідка ОСОБА_11 та вони втрьох почали спілкуватись. Після цього ОСОБА_5 та ОСОБА_11 почали виходити з приміщення залу ігрових автоматів та він пішов за ними. Коли вони перебували в залі, заходили співробітники поліції, світили ліхтариками та пішли. Під час виходу із залу, адміністратор клубу сказала, щоб вони забрали ніж та рукавичку, свідок подумав, що це ОСОБА_5 та забрав їх і віддав останньому після того, як вони вийшли на вулицю. Вони пішли в інший зал гральних автоматів, де пограли та після того, як пограли пішли в напрямку ТЦ «Терра», де побачили дівчат, які запропонували їм познайомитись. Вони поспілкувались з вказаними дівчатами, викликали з ОСОБА_11 таксі, приблизно о 21-22 годині вечора, а ОСОБА_5 пішов по своїх справам, а вони поїхали до товариша свідка, і повернувшись від нього, він зі свідком ОСОБА_11 також розійшлись. Через деякий час він знову зустрівся з ОСОБА_11 та останній запропонував піти до ОСОБА_5 на 12-ий квартал в район БК «Шинник», куди вони підійшли, постояли, покурили, поспілкувались та направились в бік ТЦ «Терра» до залу ігрових автоматів,де в подальшому проводили час. Свідок точно не пам`ятає чи заходив ОСОБА_5 в зал чи ні. Він попросив у нього ніж, на що ОСОБА_5 йому повідомив, що треба поговорити, та вони вдвох пішли на вул. Героїв Сталінграду, де перебували співробітники поліції, територія була огороджена стрічкою. Після цього, вони повернулись в зал та він знову попросив ніж у ОСОБА_5 , та останній його дістав, протер та передав свідку. Після чого ОСОБА_5 пішов. Він повернувся додому, оскільки вже було пізно та відпочивав, а через деякий час зателефонував ОСОБА_11 та вони з ним знову зустрілись, поїхали на АДРЕСА_4 , де грали в автомати та знову розійшлись по домівках. Наступного ранку до нього приїхали працівники поліції та забрали у відділок поліції, де допитували з приводу ножа та його місця знаходження у цю ніч, вилучили ніж, відібрали пояснення.

На питання сторін кримінального провадження свідок повідомив, що попередні, виправдувальні ОСОБА_5 покази він надав у зв`язку з тим, що боявся за власне життя. Зазначив, що перебуваючи у ДУ «Дніпровська установа виконання покарань №4»,була загроза для його життя, яка дотепер зберігається, до нього в камеру приходили, задавали різні питання з приводу цієї справи. В тому числі,в камеру приходив і сам ОСОБА_5 та цікавився з приводу його свідчень у якості свідка та вказав, що якщо я дам нормальні покази, він не чіпатиме його. Про обставини здійснення на нього психологічного впливу він не повідомляв нікого, оскільки це могло спровокувати ще гіршу ситуацію, ніж ту, у якій він і так перебував. Додатково зазначив, що на попереднє судове засідання від був етапований працівниками поліції, яким й вказав про вчинення на нього тиску з боку ОСОБА_5 . Жодних заяв про здійснення на нього тиску він ніколи не писав та не подавав, звідки відомо прокурору про ці обставини йому невідомо. Також зазначив, що ОСОБА_5 , коли заходив в зал ігрових автоматів, поклав ніж на тумбочку, з якої свідок її і забрав, коли саме це було він не пам`ятає. Він бачив, як ОСОБА_5 поклав ніж, який він, в подальшому, забрав собі. Зазначив, що ніж був довжиною близько 7-8 см та потрібен був йому для того, щоб скрутити двигун в холодильнику, тому і попрохав ніж у ОСОБА_5 . Яку частину ножа протирав ОСОБА_5 та з якою метою повів його до місця вчинення злочину свідок не пам`ятає та не знає.

Безпосередньо допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 суду показав, що його товариш проживає на ж/м Тополь, біля ТЦ «Терра», з яким він гуляв 09 грудня 2017 року до 02:00 години, провів його додому та пішов до себе, через двори, дійшов до 12-го кварталу та побачив невідомого йому чоловіка, який тримав в руках ніж, після чого зупинився. Свідок чув крики, а потім, злякавшись, що ОСОБА_5 його може побачити, пішов додому. Через деякий час йому стало відомо, що відбулось вбивство про що повідомив працівників поліції.

На уточнюючі запитання сторін кримінального провадження, свідок повідомив, що подія мали місце в грудні 2017 року, в районі 04:00 години ранку, оскільки він провів о 02:00 годині ночі свого товариша та йшов в напрямку дома. Він йшов проходом між ж/м Тополь та 12-им кварталом, почув шарудіння, побачив, що біжить невідомий чоловік. Свідок зупинився, вдалині світив ліхтар та він побачив ОСОБА_5 , який побіг в бік дворів, а потім почув крики. Він впізнав ОСОБА_5 , оскільки той був з бородою, бо на нього впало світло. ОСОБА_5 на той момент був одягнений у світлі джинси та темну куртку, в шапці та на обличчі була борода. Зазначив, що коли ОСОБА_5 забігав у двори, останній зупинився, оглянувся по сторонам та побіг далі і в цей час свідок побачив предмет схожий на ніж, який ОСОБА_5 тримав в руці. Через деякий час, приблизно через пару тижнів, його запросили працівники поліції впізнати особу за фотознімками, та він показав на ОСОБА_5 . Додатково повідомив, що в той день він не працював, а гуляв по місту та відпочивав в центрі міста компанією. Він, з компанією йшли пішки з центру до ТЦ «Терра», десь о 02:00 годині ночі та в цей же час він вийшов від ТЦ «Терри» у напрямку власного дома. Коли свідок побачив ОСОБА_5 починало світлішати, приблизно о 04:00 годині. В 05:30 годин він був на Кірова. Його знайомий повідомив йому, що відбулось вбивство та він зрозумів, що бачив обвинуваченого, у зв`язку з чим пішов у відділок поліції та повідомив про вищевказані обставини. Йому відомо, що вбили якогось безхатька про що він й повідомив працівників поліції. Зазначив, що на крики, які він чув, він в двір не заходив, а бачив тільки якогось чоловіка, якого потів впізнав, як ОСОБА_5 , інших осіб там не було. Він подумав, що у дворах відбувається бійка, злякався та пішов додому. На ділянці місцевості, де він бачив ОСОБА_5 , світила лампа, тому свідок бачив останнього, його обличчя, одяг та ніж в руках.

За клопотанням сторони захисту в судовому засіданні було безпосередньо допитано свідка ОСОБА_18 , який суду повідомив, що він йшов ввечері з роботи, біля будинку його зупинив працівників поліції та запросив бути понятим. Його завели в кабінет до слідчого разом з іншим молодим чоловіком, показали ніж, просили уважно подивитись та склали протокол. Слідча дія з вилучення ножа проводилась співробітником поліції чоловічої статі та в присутності особи у якої вилучали ніж, просили звернути увагу на наявність бурих плям. Ніж був довжиною сантиметрів 15, складний. За результатами вилучення складався протокол цієї слідчої дії, де він розписався разом з другим понятим та слідчим, а ніж поклали в пакет. Протокол слідчої дії складав чоловік. Чи були в кабінеті жінки свідок не пам`ятає, пригадує, що була особа у якої вилучали цей ніж, але чи пояснювала вона щось чи ні не пригадує. Коли вони зайшли в кабінет, співробітник поліції вже тримав ніж в руках, особа у якої її вилучили не заперечувала, що ніж вилучили саме у нього, в кабінеті також була жінка, яка стояла біля особи, у якої вилучили ніж.

Також за клопотанням сторони захисту судом безпосередньо допитано судового експерта ОСОБА_19 , який на запитання захисника повідомив, що під час нанесення тілесних ушкоджень розташування потерпілого змінювалось, а тому детально встановити його розташування під час нанесення кожного тілесного ушкодження не видається можливим, у зв`язку з відсутністю достовірних медичних ознак. Також додав, що у висновку експерта зазначено повний перелік тілесних ушкоджень та перелік органів, яким було заподіяно такі ушкодження, а довжина усіх раньових каналів складає від 1,5 до 6 см.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_20 суду пояснила, що вона входила до складу слідчої групи під час досудового розслідування кримінального провадження стосовно ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 115 КК.

Зазначила, що нею було складено протокол огляду та вилучення ножа від 09 грудня 2017 року, який проводився у її кабінеті за участі понятих та особи у якої цей ніж було вилучено, також проводився огляд та вилучення жіночої куртки. Після складання даного протоколу заперечень від учасників цієї слідчої дії не надходило.

На запитання учасників кримінального провадження свідок зазначила, що як саме особа з ножем опинилась у її кабінеті вона не пам`ятає, вважає, що це був свідок, який мав відомості з приводу розслідуваного кримінального провадження. Хто давав вказівку провести огляд і вилучення свідок не пам`ятає. Як проводилась процедура виявлення та вилучення ножа свідок не пам`ятає, однак в протоколі зазначено, що саме ОСОБА_10 видав ніж. Додаток до протоколу у вигляді відеозапису міг не зберегтись. Чи опечатувався цей ніж свідок не пам`ятає, але будь-який речовий доказ завжди упаковується та опечатується.

Безпосередньо допитана в судовому засідання свідок ОСОБА_21 суду пояснила, що вона приймала участь у розслідуванні кримінального провадження відносно ОСОБА_5 та проводила якісь слідчі дії, зокрема й пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідків у справі. До проведення цих слідчих дій залучались поняті, інформація про яких занесена у відповідні протоколі. Зазначила, якщо в протоколі відсутній запис про зауваження, то таких від учасників цієї слідчої дії не надходило.

За клопотанням сторони захисту в судовому засіданні було допитано також свідка ОСОБА_22 , яка пояснила, що вона з 2016 по травень 2018 року працювала на посаді Заступника начальника - начальника СВ Шевченківського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області та мала трьох заступників, які, у разі її відсутності, мали право на підпис процесуальних документів та вона, в тому числі, підписувала постанови про створення слідчої групи у даному кримінальному провадженні. При цьому, назва її посади декілька разів змінювалась, що могло обумовити різну назву її посади в процесуальних документах.

Про виклик та безпосередній допит інших свідків сторони обвинувачення та захисту не клопотали перед судом.

Крім показань вищевказаних осіб, на переконання сторони обвинувачення, провина ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочині підтверджується також й письмовими доказами, які були безпосередньо дослідженими у судовому засіданні, а саме:

-протоколом огляду місця події від 09 грудня 2017 року, відповідно до якого об`єктом огляду є ділянка місцевості, що розташована за адресою: м. Дніпро, у дворі будинку 109 по пр. Богдана Хмельницького, де на відстані близько 20 метрів віл третього під`їзду вказаного будинку знаходиться труп невідомого чоловіка, який має на собі забруднення речовиною бурого кольору та на відстані 50 метрів від якого виявлено смугасту у клітину порожню сумку. Поряд з сумкою, виявлено металеві банки у кількості 6 штук, з надписом Gin-Tonic та скляні пляшки з під пива з надписами Staropramen у кількості 10 штук. Також у купі пляшок виявлено темно-синя зимова шапка з прямокутною емблемою чорно-білого кольору та навколо виявлено целофанові пакети. Серед іншого, на земельному покритті поряд із трупом, серед пляшок виявлено дрібні монети Українського зразку. По ліву руку трупа на земельному покритті виявлено відбиток протектора коліс автомобіля довжиною 30 см у кількості 2 штук на відстані 1,7 м одне від іншого. Також в ході огляду виявлено слід від низу взуття довжиною 300 мм та шириною 105 мм з якого виготовлено гіпсовий зліпок, а також виявлено рукавицю та квитанцію.

-протоколом огляду трупа від 09 грудня 2017 року, відповідно до якого виявлено труп особи чоловічої статі з численними ранами різних ділянок тіла;

-протоколом огляду від 09 грудня 2017 року, відповідно до якого предметом огляду є куртка болотного кольору, яку добровільно видала для огляду ОСОБА_13 , яка містить поріз прямолінійної форми, біля лівого карману, довжиною близько 1,5-2 см.;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 29 грудня 2017 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_14 впізнала ОСОБА_5 , як особу, яка 09 грудня 2017 року перебувала в клубі гральних автоматів за адресою: АДРЕСА_5 ;

-лікарським свідоцтвом про смерть №627/НЕ від 11 грудня 2017 року, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 внаслідок крововтрати, множинних колото-різаних ран, які охоплюють декілька ділянок тіла;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 26 грудня 2017 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_10 впізнав ОСОБА_5 , як особу, яку він бачив 09 грудня 2017 року та який передав йому ніж;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 29 грудня 2017 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_12 впізнав ОСОБА_5 , як особу, яку він бачив 09 грудня 2017 року за адресою: АДРЕСА_2 ;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 29 грудня 2017 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_13 впізнала ОСОБА_5 , як особу, яка 09 грудня 2017 року нанесла їй удар по обличчю;

-висновком судово-медичної експертизи №1622 від 19 січня 2018 року, відповідно до якої в змиві з внутрішньої поверхні дактилоплівки з правої руки трупа ОСОБА_9 встановлено наявність крові та білок людини, встановити статеву належність якої не видається можливим та походження якої можливе від потерпілого ОСОБА_9 ;

-висновком судово-медичної експертизи №1623 від 19 січня 2018 року, відповідно до якої в слідах на лезі клинка ножа, а також на зовнішній поверхні рукоятки та в ложі клинка встановлено наявність крові та білок людини, встановити статеву належність якої не видається можливим та походження якої можливе від потерпілого ОСОБА_9 ;

-висновком судово-медичної експертизи №1624 від 15 січня 2018 року, відповідно до якої при судово-цитологічному дослідженні трьох недопалків цигарок встановлено наявність слини, статева належність якої не встановлена;

-висновком судово-медичної експертизи трупу №627/НЕ від 15 грудня 2017 року, відповідно до якої смерть потерпілого ОСОБА_9 настала від множинних колото-різаних поранень, які охоплюють декілька ділянок тіла та ускладнились розвитком крововтрати. При експертизи трупа виявлені тілесні ушкодження у вигляді: 35 колото-різаних ран: в лівій лопатковій ділянці; на лівій бічній поверхні грудної клітини на рівні 6-го ребра; на рівні 7-го ребра, на правій задньо-бічній поверхні грудної клітини від рівня остюка лопатки до рівня 9-го ребра, на передній поверхні грудної клітини по центру та ліворуч, від рівня рукояті грудини до рівня 9- го ребра по передньо-пахвовій лінії; на передній та лівій бічній поверхнях шиї; біля правого кута нижньої щелепи; на передній поверхні підборіддя, на слизовій оболонці верхньої губи біля лівого кута рота; на межі в проекції правого колінного суглобу та гомілки. Дві різані рани: на підборідді ліворуч, розповсюджується на край нижньої щелепи; між правою щокою та краєм нижньої щелепи. Садна: по задньо-пахвовій лінії, від реберної дуги до рівня 9-го ребра; на лівій щоці, розповсюджуючись на виличну, скроневу ділянки та на ліву вушну скойку; на підборідді праворуч; на чолі праворуч; на передній поверхні грудної клітини праворуч на рівні 2-го ребра по середньо-ключичній лінії; на передній поверхні в проекції лівого колінного суглобу; по передньо-пахвовій лінії ліворуч на рівні 4 го ребра; на слизовій оболонці верхньої губи посередині; на переніссі праворуч. Синці: в правій тім`яній ділянці; на верхній повіці праворуч. Крововиливи в м`які покровні тканини голови. Крововиливи в м`яких тканинах навколо всіх ранкових каналів. Пошкодження серцевої сорочки та серця. Крововилив в плевральній та черевну порожнини. Крововилив в порожнину серцевої сорочки.

Заподіяні ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді саден та синців, крім садна на переніссі, утворились незадовго до настання смерті від дії тупого твердого предмету (предметів), або при ударі об такий (такі), в причинному зв`язку з настанням смерті не перебувають та згідно правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, вони є легкими, як ті, що не супроводжувались розладом здоров`я.

Тілесні ушкодження колото-різаних та різаних поранень утворились незадовго до настання смерті (не більш ніж за декілька десятків хвилин), від багаторазової дії плаского твердого предмету або предметів, який мав колюче-ріжучі властивості та не менш одного загостреного леза. Ці ушкодження в своїй сукупності перебувають в причинному зв`язку з настанням смерті та згідно правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень є тяжкими за ознакою небезпеки для життя.

-висновком судово-медичної експертизи №627/НЕ/154 від 28 грудня 2017 року, відповідно до якої смерть потерпілого ОСОБА_9 настала не менше ніж за 5 годин до огляду трупа, а виявлені при експертизи трупа тілесні ушкодження у вигляді різаних та колото-різаних ран утворились від багаторазової дії плаского твердого предмету або предметів, який мав колюче-ріжучі властивості та не менше одного загостреного леза. Раньові канали від виявлених при експертизі трупа ран розповсюджуються в різних напрямках, їх довжина сягає від 1,5 до 6 см.;

-висновком медико-криміналістичної експертизи №390МК від 27 березня 2018 року, відповідно до якого пошкодження, умовно позначені №1-11 на шматку шкіри з грудної клітини від трупа ОСОБА_9 могли бути заподіяні клинком, представленим на експертизу ножа;

-висновком судово-психіатричної експертизи №68 від 13 березня 2018 року, відповідно до якої ОСОБА_5 у період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння, на хронічне психічне захворювання, недоумство, тимчасовий хворобливий розлад психічної діяльності, інший хворобливий стан психіки не страждав і в теперішній час не страждає. За своїм психічним станом під час інкримінованих йому діяння він міг усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

-протоколом огляду від 09 грудня 2017 року, відповідно до якого об`єктом огляду є складний кишеньковий ніж, який для огляду надав ОСОБА_10 . Ніж складається з металевого леза та рукоятки, загальна довжина якого в складному вигляді складає 8,5 см., леза ножа пласке. На гострій стороні ножа на відстані 1 см від рукоятки є сліди РБК у вигляді плями, на відстані 1,7 см від цієї плями в ряд по гострій стороні ножа наявні плями РБК з обох сторін, в отворі для леза, яке знаходиться в рукоятці є плями, схожі на РБК;

-протоколом огляду від 09 грудня 2017 року, відповідно до якого об`єктом огляду є жіноча чорна куртка, яку надала ОСОБА_13 , яка має порізи у вигляді трикутника, через який видно внутрішній вміст куртки;

-речовим доказом, яким визнано ніж, вилучений в ході огляду 09 грудня 2017 року у свідка ОСОБА_10 та який оглянутий в судовому засіданні.

Інших письмових доказів стороною обвинувачення надано не було. При цьому, на неодноразові запитання колегії суддів, прокурор зазначав, що будь-якими іншими письмовими доказами, які б обґрунтовували винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, сторона обвинувачення не володіє та вважав за можливе завершити з`ясування обставин справи та перевірку їх доказами і перейти до судових дебатів, а тому колегія суддів виходить з об`єму наданих прокурором доказів.

Стосовно клопотань учасників кримінального провадження, які вирішуються колегією суддів в нарадчій кімнаті.

Захисником обвинуваченого ОСОБА_5 адвокатом ОСОБА_23 в судовому засіданні заявлено клопотання, а самим обвинуваченим в останньому слові наголошено про визнання доказів недопустимими (т. 3, а.с. 3-9). Сторона захисту вважає, що недопустимими є наступні докази: протокол допиту свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_24 , ОСОБА_11 , протокол огляду і вилучення куртки у свідка ОСОБА_13 , протокол огляду і вилучення ножа у свідка ОСОБА_10 , протокол другого допиту свідка ОСОБА_10 , протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , висновки судово-медичних експертиз №627/НЕ та 627/НЕ/154, висновок судово-цитологічної експертизи №1623 та висновок медико-криміналістичної експертизи №390МК, протокол затримання ОСОБА_5 , повідомлення про підозру ОСОБА_5 , постанова про призначення судово-медичної експертизи та висновок експерта №1622 від 19.01.2018, клопотання про надання дозволу на затримання ОСОБА_5 з метою його приводу для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та саме клопотання, постанова про зупинення та відновлення досудового розслідування, постанова про оголошення ОСОБА_5 у розшук.

В обґрунтування свого клопотання захисник посилається на те, що вказані докази були отримані неуповноваженими слідчим, протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками та протокол вилучення та огляду ножа були складені також й з процесуальними порушеннями, а тому не можуть визнаватись допустимими, а деякі з цих доказів, зокрема висновки експертиз, є похідними від недопустимих, а тому за правовою доктриною «плодів отруєного дерева» також є недопустимими доказами.

Розглянувши зазначені клопотання сторони захисту, колегія суддів доходить таких висновків.

Щодо посилань сторони захисту про недопустимість протоколів допиту свідків, колегія суддів вважає їх неприйнятними, оскільки відповідно до принципу безпосередності дослідження показань, речей і документів, який закріплений у ст. 23 КПК, суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.

Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд може прийняти як доказ показання осіб, які не дають їх безпосередньо в судовому засіданні, лише у випадках, передбачених цим Кодексом.

Відтак, оскільки суд зобов`язаний сприймати покази свідків безпосередньо, шляхом їх допиту в судовому засіданні, суд не використовує протоколи допиту зазначених осіб під час досудового розслідування у якості доказу, а тому підстав для визнання їх недопустимими немає.

Колегія суддів не може надати юридичну оцінку на предмет їх допустимості таким доказам: постанові слідчого про призначення судово-медичної експертизи, протоколу затримання ОСОБА_5 , клопотанню про надання дозволу на затримання ОСОБА_5 з метою його приводу для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та самому клопотанню про застосування запобіжного заходу, постанові про зупинення та відновлення досудового розслідування, постанові про оголошення ОСОБА_5 у розшук у зв`язку з тим, що вказані документи не подавались суду у якості доказу винуватості ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочині та безпосередньо в судовому засіданні не досліджувались.

Щодо інших доказів, вказаних у клопотанні сторони захисту, колегія суддів зазначає таке.

Щодо дотримання належної правової процедури під час пред`явлення ОСОБА_5 повідомлення про підозру.

Як видно з матеріалів кримінального провадження (а.к.п. 5) для розслідування цього кримінального провадження було створено слідчу групу на підставі постанови заступника начальника начальника СВ Шевченківського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_25 від 22 лютого 2018 року та визначено слідчих ОСОБА_26 , ОСОБА_20 та ОСОБА_27 , як осіб, яким доручено здійснення досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні.

Проте, письмове повідомлення ОСОБА_5 про підозру від 30 грудня 2017 року (а.к.п. 26-27) складений слідчою Шевченківського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_21 , яка не входила до складу слідчої групи у цьому кримінальному провадженні як до прийняття постанови про створення слідчої групи від 22.02.2018 так і після її прийняття.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження, серед іншого, є те, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Підозра - це обґрунтоване припущення слідчого та/або прокурора про вчинення особою кримінального правопорушення. Це є результатом інтелектуальної діяльності спеціально уповноважених осіб (слідчого, прокурора) з оцінки доказів на предмет їх відповідності та допустимості, та може спричинити юридичні наслідки для учасників провадження у разі дотримання вимоги щодо строків, процедури та суб`єктного складу осіб, які здійснюють його вручення.

Слід звернути увагу на те, що повідомлення про підозру - це одне із найважливіших процесуальних рішень, яке приймає прокурор або слідчий за погодженням із прокурором (ч. 1 ст. 277 КПК України ) до закінчення розслідування у кримінальному провадженні. Тобто згадане процесуальне рішення приймається за обов`язковою участю прокурора.

В цьому процесуальному рішенні на підставі зібраних під час досудового розслідування доказів певна особа набуває статусу підозрюваного. Саме з моменту повідомлення особи про підозру у неї виникають конкретні права та обов`язки. Повідомлення про підозру має важливе значення, оскільки служить одним із засобів забезпечення невідворотності відповідальності осіб, які вчинили кримінальне правопорушення. Повідомлення особи про підозру є початковим моментом реалізації функції обвинувачення. А оскільки обсяг процесуальних прав («можливостей») у підозрюваного (особи, якій вручено повідомлення про підозру - стаття 42 КПК України) значно більший, ніж у інших учасників кримінального провадження, відповідно момент повідомлення особі про підозру можна сміло визначати як початок змагального процесу. У підозрюваного з`являються можливості впливати на зміст підозри та на подальше формулювання обвинувачення у обвинувальному акті, яким завершується досудове розслідування. Сформульована підозра встановлює межі здійснення слідчим і прокурором обвинувальної діяльності, а підозрюваний, його захисник та законний представник одержують можливість більш цілеспрямовано реалізовувати функцію захисту.

Тому важливе значення має те, чи дане процесуальне рішення прийнято уповноваженим на це органом/посадовою особою з підстав та в порядку, визначеному КПК України.

Таким чином, якщо письмове повідомлення про підозру підписано не уповноваженим суб`єктом, слід стверджувати про порушення вимог п. 1, п. 8 ч. 1 ст. 277 КПК України. (Постанова ККС ВС від 23.01.2020 у справі №750/93/16-к).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11.12.2019 у справі №536/2475/14-к (провадження №13-34кс19) (далі Постанова ВП ВС) вказує, що до повідомлення про підозру особі законодавець виокремлює такі термінопоняття: «складення», «вручення» та «здійснення».

Відповідно до ч. 1 ст. 42 КПК, підозрюваною є особа, яку зокрема (три випадки набуття), у порядку, передбаченому статтями 276-279 Кодексу повідомлено про підозру.

При цьому підозрюваною особа стає лише у разі здійснення щодо неї усіх передбачених Кодексом процедур з дотриманням встановленого порядку їх вчинення, що обумовлено вимогами ч. 1 ст. 8 та ч. 1 ст. 9 КПК.

За даним кримінальним провадженням відносно ОСОБА_5 відбулося особисте повідомлення особи про його підозру, яке мала здійснити належна процесуальна особа шляхом «складення», «вручення» та «здійснення» відповідного письмового повідомлення.

Відповідно до твердження у згаданій Постанові ВП ВС, повідомлення про підозру є системою («комплексом») процесуальних дій та рішень прокурора або слідчого під час досудового розслідування, спрямованих на формування законної та обґрунтованої підозри за умови забезпечення особі, яка стала підозрюваною, можливості захищатися усіма дозволеними законом засобами та способами.

Частиною 2 ст. 22, ч. 1 ст. 277 КПК встановлено виключний перелік процесуальних осіб, які уповноважені здійснювати повідомлення про підозру. До таких осіб віднесені прокурор або слідчий за погодженням з прокурором.

Таке положення обумовлене особливими вимогами для здійснення повідомлення про підозру особі. За будь-яких умов таке повідомлення може здійснюватися лише за наявності достатніх доказів для підозри особі у вчиненні кримінального правопорушення.

У цьому контексті під достатністю, очевидно, слід розуміти наявність у кримінальному провадженні такої сукупності належних, допустимих, достовірних доказів, отриманих у даному провадженні відповідно до встановленої законом процедури в результаті всебічного, повного й неупередженого дослідження всіх обставин у їх взаємозв`язку, яка викликає у слідчого та прокурора внутрішнє переконання у достатньому з`ясуванні наявності обставин предмета доказування, необхідних для встановлення об`єктивної істини та прийняття рішення щодо повідомлення про підозру особі.

Слідчий має право повідомляти особі про підозру лише за погодженням з прокурором, за умов: 1) здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні, виключно віднесеного ст. 216 КПК до підслідності такого слідчого, та 2) визначення цього слідчого, у порядку п. 1 ч. 2 ст. 39 КПК, керівником органу досудового розслідування для здійснення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні.

Таким чином, логіко-структурний системний аналіз приписів, наведених у п. 15 ч. 1 ст. 3, статей 36, 40, ст. 216, ч. 1 ст. 276, статтях 277, 481 КПК, свідчить, що процесуальну дію у вигляді повідомлення про підозру особі може вчинити лише належний слідчий, до підслідності якого віднесене дане кримінальне провадження, за погодженням з прокурором процесуальним керівником, або прокурор процесуальний керівник у кримінальному провадженні.

Крім того слід зазначити, що у кримінальних провадженнях, які здійснюються не відносно спеціальних суб`єктів чинним КПК, взагалі не передбачено право доручити вручення повідомлення про підозру іншому слідчому, а останній не може доручити вручити складене ним повідомлення про підозру іншому слідчому через відсутність у останнього таких процесуальних повноважень (ч. 2 ст. 40 КПК).

З аналізу змісту статей 42, 277 КПК України випливає, що процесуального статусу підозрюваного (окрім випадку затримання), особа набуває не після складання тексту відповідного повідомлення, а лише після його належного вручення. Саме з цим моментом пов`язується набуття особою відповідних процесуальних прав після їх роз`яснення слідчим, прокурором.

У випадку неналежного здійснення повідомлення особі про підозру і не набуття нею процесуального статусу підозрюваного у кримінальному провадженні така особа, враховуючи викладені обставини, не може набути статусу обвинуваченого і підсудного навіть за умов складення щодо неї обвинувального акта.

Колегія суддів зазначає, що станом на 30.12.2017 року, як і в подальшому, постанова керівника органу досудового розслідування, яка б надавала слідчому ОСОБА_21 процесуальне право складати, повідомляти та вручати ОСОБА_5 повідомлення про підозру у скоєні злочину, не існувала, та не існує до теперішнього часу, тому під час досудового розслідування, зокрема на виконання вимоги ст. 290 КПК, стороні захисту надана не була, та прокурорами під час судового розгляду кримінального провадження, разом з доказами, суду не подана.

У випадку здійснення слідчим чи прокурором, які не визначені відповідно до вимог кримінального процесуального закону як такі, що проводитимуть досудове розслідування та здійснюватимуть процесуальне керівництво у конкретному кримінальному провадження, дій, передбачених статтями 36, 40 КПК, то вони здійснюються неналежним суб`єктом, зазначено в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі від 28 квітня 2021 року (справа № 759/833/18, провадження № 51-5977 км 20), що також вказано в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі від 03 березня 2021 року (справа № 522/11807/18, провадження № 51-4687 км 20).

Також, у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 22 лютого 2021 року (справа № 754/7061/15, провадження № 51-4584 кмо 18) викладено такий висновок: здійснення досудового розслідування неуповноваженими на те особами (органами) визнається істотним порушенням прав людини і основоположних свобод та має наслідком визнання отриманих доказів недопустимими.

Окремо, колегія суддів зазначає, що і у витягах з ЄРДР за даним кримінальним провадженням відсутні відомості та не зазначена слідча СВ Шевченківського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_21 (м.к.п. 1, 2).

Під час судового розгляду даного кримінального провадження за клопотанням прокурора було долучено витяг у формі скрін-шотів з єдиного реєстру досудових розслідувань (т. 4, а.с. 109-120), про повний рух кримінального провадження, відповідно до якого 23 лютого 2018 року було внесено запис про призначення слідчого, в тому числі й слідчу ОСОБА_21 .. В той же час, постанова про створення вказаної слідчої групи саме 23 лютого 2018 року в матеріалах кримінального провадження відсутня та прокурором під час розгляду кримінального провадження не надавалась.

Натомість, зазначений витяг не містить інформації про ухвалення постанови від 22 лютого 2018 року, яка наявна в матеріалах кримінального провадження, які були надані суду на дослідження (м.к.п. 5) та відкривалась стороні захисту під час виконання вимог ст. 290 КПК.

Підсумовуючи суд зазначає, що за даним кримінальним провадженням недотримання встановлених законом приписів повідомлення про підозру ОСОБА_5 стало підставою виникнення негативних правових наслідків з точки зору дотримання принципів верховенства права та законності у кримінальному провадженні, які мають безпосередній результат, що повинно розглядатися як істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, недійсність такої процесуальної дії та не набуття 30.12.2017 процесуального статусу підозрюваного як в цілому, так і на протязі всього строку досудового розслідування кримінального провадження.

Оскільки повідомлення про підозру є визначальним для початку процедури зібрання доказів винуватості щодо конкретно визначеної підозрюваної особи, недійсність даної процесуальної дії має наслідком недопустимість таких доказів.

З огляду на викладене, виходячи із змісту ст. ст. 36, 37, 38 КПК України, та вище вказаних правових позицій Верховного Суду, у слідчої ОСОБА_21 у кримінальному проваджені не було повноважень здійснювати слідчі дії та приймати будь-які процесуальні рішення, не було повноважень які би надавали їй процесуальне право складати, повідомляти та вручати ОСОБА_5 повідомлення про підозру у скоєні злочину, оскільки відсутні у кримінальному провадженні доручення керівника прокуратури - слідчому чи постанова про визначення відповідного слідчого або групи слідчих у кримінальному провадженні, та які прокурорами під час судового розгляду не подані суду, а тому всі рішення, прийняті слідчою, та слідчі дії виконані нею, в тому числі повідомлення слідчою ОСОБА_21 про підозру у скоєнні злочину ОСОБА_5 - є незаконними, а докази, отримані після повідомлення ОСОБА_5 про підозру, а саме: висновки судово-медичних цитологічних експертиз №1622, №1623, №1624, висновок медико-криміналістичної експертизи №390МК та висновок судово-психіатричної експертизи №68 недопустимими.

Щодо допустимості інших доказів.

Так, під час проведення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, крім повідомлення ОСОБА_5 про підозру, слідчою ОСОБА_21 було проведено й пред`явлення ОСОБА_5 для впізнання за фотознімками свідкам ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 .

Крім тієї обставини, що вказані процесуальні дії були проведені неуповноваженим слідчим, що само по собі є підставою для визнання цих доказів недопустимими, слідчою, під час їх проведення було грубо порушено вимоги ст. 228 КПК.

Відповідно до ч. 1 ст. 228 КПК, перед тим, як пред`явити особу для впізнання, слідчий, прокурор попередньо з`ясовує, чи може особа, яка впізнає, впізнати цю особу, опитує її про зовнішній вигляд і прикмети цієї особи, а також про обставини, за яких вона бачила цю особу, про що складає протокол. Якщо особа заявляє, що вона не може назвати прикмети, за якими впізнає особу, проте може впізнати її за сукупністю ознак, у протоколі зазначається, за сукупністю яких саме ознак вона може впізнати особу. Забороняється попередньо показувати особі, яка впізнає, особу, яка повинна бути пред`явлена для впізнання, та надавати інші відомості про прикмети цієї особи.

Всупереч вказаної вимоги процесуального Закону, у відповідних розділах протоколів пред`явлення особи для впізнання відсутні відомості про зовнішній вигляд і характерні прикмети особи, яка підлягає впізнанню.

Відповідно до ч. 7 ст. 228 КПК, фотознімок з особою, яка підлягає впізнанню, пред`являється особі, яка впізнає, разом з іншими фотознімками, яких повинно бути не менше трьох. Фотознімки, що пред`являються, не повинні мати різких відмінностей між собою за формою та іншими особливостями, що суттєво впливають на сприйняття зображення. Особи на інших фотознімках повинні бути тієї ж статі і не повинні мати різких відмінностей у віці, зовнішності та одязі з особою, яка підлягає впізнанню.

Як встановлено судом, до пред`явлення для впізнання свідкам було представлено фотографії чотирьох осіб, які мають певні відмінності у зовнішньому вигляді, віці та одязі, які можуть суттєво впливати сприйняття зображення. Так, з вказаних зображень чотирьох осіб, колегією суддів встановлено, що вони мають різний вік, лише двоє з них мають бороду та лише один, який має бороду, вдягнутий в куртку, яким і виявився ОСОБА_5 , що у своїй сукупності могло істотно вплинути на суб`єктивне сприйняття зображення особою, яка впізнає та позбавляло можливості свідка обирати між фотокартками, тобто таке впізнання було необ`єктивним.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 231 КПК, про проведення пред`явлення для впізнання складається протокол згідно з вимогами цього Кодексу, у якому докладно зазначаються ознаки, за якими особа впізнала особу, річ чи труп, або зазначається, за сукупністю яких саме ознак особа впізнала особу, річ чи труп.

У даному випадку, всі протоколи пред`явлення особи для впізнання містять висновки про те, що свідки впізнали ОСОБА_5 за рисами обличчя, однак не конкретизовано якими саме та чим ці риси обличчя відрізняються від рис обличчя інших осіб, які пред`являлись для впізнання.

Відтак, підсумовуючи зазначене, а також враховуючи правову позицію, викладену у Постанові ККС ВС від 12.08.2019 у справі №607/14707/17, колегія суддів доходить висновку про порушення слідчою ОСОБА_21 вимог процесуального закону, яке є істотним, оскільки вплинуло на об`єктивність результатів цих слідчих дій, а тому протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 суд визнає недопустимими доказами також і з вказаних підстав.

Щодо протоколу вилучення та огляду ножа від 09.12.2017, колегія суддів погоджується з доводами сторони захисту про його недопустимість з огляду на таке.

Так, вказаний протокол було складено слідчою ОСОБА_20 09 грудня 2017 року. В той же час, матеріалами кримінального провадження, наданими прокурором в судовому засіданні постановами та скрін-шотами про повний рух справи в ЄРДР підтверджується те, що вказана слідча набула процесуальних повноважень на здійснення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні лише 11 грудня 2017 року, відповідно до постанови, наданої прокурором (т. 4, а.с. 122) та 13 грудня 2017 року, згідно скрін-шотів з ЄРДР (т. 4, а.с. 113, 116), що вказує на отримання вказаного доказу неуповноваженою особою.

Крім того, суд зважає й на процесуальний порядок проведення та фіксації цієї процесуальної дії, зокрема на те, що фіксація вилучення ножа відбувалась фактично після його вилучення, що підтверджується показами свідка ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_18 , всупереч ч. 2 ст. 100 КПК, в протоколі відсутні фотографії та докладний опис вилученого ножа, в протоколі відсутні відомості про упакування ножа з метою надійного збереження з засвідченням підписами слідчого та інших осіб, які брали участь у вилученні такого ножа та, в порушення вимог ч. 3 ст. 107 КПК, матеріали кримінального провадження не містять оригінальні примірники технічних носіїв інформації зафіксованої процесуальної дії, хоча мається відповідний запис про застосування камери мобільного телефону у якості засобів фіксації.

З огляду на вказане, враховуючи усі допущені процесуальні порушення, колегія суддів доходить висновку про недопустимість цього протоколу, як доказу винуватості ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Правова доктрина «плодів отруйного дерева» (fruit of the poisonous tree) сформульована Європейським судом з прав людини у справах «Гефген проти Німеччини», «Тейксейра де Кастро проти Португалії», «Шабельник проти України» «Балицький проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Яременко проти України».

Відповідно до цієї доктрини, якщо джерело доказів є неналежним, то всі докази, отримані з його допомогою, будуть такими ж («Гефген проти Німеччини»). Недопустимими є докази, здобуті із суттєвим порушенням прав та свобод людини.

У рішеннях у справах «Балицький проти України», «Тейксейра де Кастро проти Португалії», «Шабельник проти України» ЄСПЛ застосував різновид доктрини «плодів отруйного дерева», яка полягає в тому, що визнаються недопустимими не лише докази, безпосередньо отримані з порушеннями, а також докази, яких не були б отримано, якби не було отримано перших. Таким чином, допустимі самі по собі докази, отримані за допомогою відомостей, джерелом яких є недопустимі докази, стають недопустимими.

Відтак, оскільки висновок медико-криміналістичної експертизи №390МК від 27 березня 2018 року був отриманий в результаті дослідження ножа, який вилучений недопустимим доказом протоколом огляду від 09.12.2017, колегія суддів застосовує правову доктрину «плодів отруйного дерева» та визнає вказаний доказ недопустимим, як похідний від недопустимого джерела.

Застосування судом концепції «асиметрія правил допустимості доказів».

Правила оцінки доказів, особливо вимога дотримуватися передбаченого законом порядку при отриманні доказів, мають за мету запобігання неправомірному втручанню держави та заохочення доброчесної поведінки правоохоронних органів. Вимога визнати докази, отримані з порушеннями, недопустимими спрямована на те, щоб сторона, що допустила порушення, не могла скористатися його результатами. Використання цих правил на шкоду стороні, яка жодним чином не відповідальна за порушення процесуальних правил, суперечить їх меті (постанова ККС ВС від 29.09.2020 у справі № 601/1143/16).

Стосовно можливості застосування асиметричних правових наслідків в питанні визнання доказів недопустимими колегія суддів виходить з такого: (1) обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях (частина 3 статті 62 Конституції України), з чого випливає, що недопустимими повинні визнаватися докази, здобуті з порушенням закону, що можуть бути покладені в основу саме обвинувачення; (2) визнання доказу недопустимим є проявом процесуальної відповідальності для сторони, яка допустила порушення, що призвело до недопустимості доказу; (3) сторона захисту має право на використання доказів, при збиранні яких вимоги законодавства були порушені з вини сторони обвинувачення, адже обвинувачений не має нести негативні процесуальні наслідки через некомпетентність, недобросовісність чи порушення сторони обвинувачення.

Відтак, у даному випадку, оскільки прийняття законного та обґрунтованого рішення потребує оцінки усієї сукупності здобутих органом досудового розслідування доказів, колегія суддів застосовує концепцію асиметрії правил допустимості доказів.

Оцінка суду сукупності доказів сторони обвинувачення.

Оцінюючи решту, зібраних у справі доказів, колегія суддів, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку доходить наступних висновків.

Склад кримінального правопорушення - це сукупність об`єктивних та суб`єктивних ознак, що дозволяють кваліфікувати суспільно-небезпечне діяння як конкретне кримінальне правопорушення.

При цьому суду необхідно встановлювати всі фактичні обставини кримінального провадження, в тому числі спрямованість умислу, мотив, мету, характер дій обвинуваченого, оскільки за своєю суттю та змістом кваліфікація кримінальних правопорушень завжди пов`язана з необхідністю обов`язкового встановлення доказування кримінально-процесуальними і криміналістичними засобами двох надзвичайно важливих обставин: 1) факту вчинення особою (суб`єктом злочину) суспільно небезпечного діяння, тобто конкретного акту її поведінки (вчинку) у формі дії чи бездіяльності; 2) точної відповідності ознак цього діяння ознакам складу кримінального правопорушення, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК України.

Як зазначалось вище, обвинуваченому ОСОБА_5 інкриміновано вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК, а саме умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Об`єктивна сторона вбивства характеризується: 1) діянням у вигляді посягання на життя іншої людини; 2) наслідком у вигляді смерті людини; 3) причинним зв`язком між вказаними діянням та наслідком.

Відповідно до ст. 91 КПК, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 92 КПК, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Так, у даному випадку, на переконання сторони обвинувачення, провина ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочині доводиться показаннями свідків та зібраними у кримінальному провадженні письмовими доказами.

Проте, колегія суддів не може погодитись з тим, що зібрані у справі докази підтверджують винуватість ОСОБА_5 за критерієм доведення «поза розумним сумнівом», що було б безумовною підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності та застосування заходів кримінально-правового впливу з огляду на таке.

Оцінюючи показання свідка ОСОБА_10 на предмет їх достовірності, колегія суддів виходить з того, що вказаний свідок, будучи допитаний у судовому засіданні вперше, надав виправдувальні покази щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , повністю спростувавши викладені в обвинувальному акті обставини щодо належності вилученого у нього ножа саме обвинуваченому.

В той же час, після зазначеного судового засідання, майже через 2 роки після початку даного кримінального провадження, прокурор звернувся до суду з клопотанням про застосування заходів безпеки до свідка ОСОБА_10 шляхом його переведення до іншої установи виконання покарань, яке мотивував тим, що на вказаного свідка з боку обвинуваченого ОСОБА_5 здійснюється психологічний тиск та погрози фізичною розправою.

Після переведення зазначеного свідка до іншої установи виконання покарань, вказаний свідок надав суду протилежні своїм первісним показам свідчення, підтвердивши, що саме виявлений та вилучений у нього ніж він взяв у ОСОБА_5 для користування у власних цілях.

Колегія суддів критично ставиться до показів зазначеного свідка, отриманими під час його повторного допиту, оскільки передумови отримання цих свідчень викликають обґрунтований сумнів у їх достовірності.

До таких висновків колегія суддів доходить в першу чергу виходячи з тієї обставини, що зазначений свідок у судовому засіданні, на неодноразові запитання захисника, стверджував про те, що не повідомляв ані слідчого, ані прокурора, ані адміністрацію установи виконання покарань, ні будь-яких інших осіб про здійснення на нього будь-якого впливу з боку обвинуваченого ОСОБА_5 , а тому, суд вважає, що клопотання прокурора про застосування заходів безпеки до даного свідка обумовлено наданням останнім показів у судовому засіданні, що виправдовують обвинуваченого та спростовують причетність останнього до вчинення інкримінованого йому злочину, а тому колегія суддів не може вважати такі покази зазначеного свідка достовірними та приймати їх до уваги, як доказ обвинувачення.

Посилання вказаного свідка на те, що про здійснення на нього тиску з боку обвинуваченого він повідомляв працівників поліції, які конвоювали його до суду під час першого допиту, колегія суддів також не приймає, оскільки сторона обвинувачення, отримавши зазначену інформацію, не зволікала б з застосуванням заходів безпеки до цього свідка та тим-паче не допустила б його допит під психологічним впливом.

Очевидним для суду є те, що саме після надання первісних показів свідком ОСОБА_10 , стороною обвинувачення було вжито всіх можливих заходів з метою схилити останнього до зміни власних показів.

Крім показів свідка ОСОБА_10 , на належність вказаного ножа, як ймовірного знаряддя вчиненого злочину, саме обвинуваченому ОСОБА_5 , вказувала й свідок ОСОБА_14 , яка працюючи адміністратором клубу гральних автоматів, бачила, як ОСОБА_5 викладав зазначений ніж під час перевірки особистих речей працівниками поліції.

З цього приводу колегія суддів зазначає, що з вказаним свідком під час досудового розслідування не проводилось впізнання зазначеного ножа, а тому підстав стверджувати, що саме цей ніж, який визнано у справі речовим доказом, бачила свідок ОСОБА_14 та саме цей ніж, який в подальшому вилучений у свідка ОСОБА_10 , передавався останньому обвинуваченим ОСОБА_5 , у колегії суддів не має. Більш цього, під час допиту зазначеного свідка у судовому засіданні, остання не зазначала про розмір ножа, особливості його конструкції або характерні відмінності, що у сукупності з викладеним вище, свідчить про те, що свідок могла бачити будь-який ніж або інший предмет, який схожий на ніж або має аналогічні властивості.

Більше того, важливим також є й той факт, що свідки ОСОБА_14 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , а також обвинувачений ОСОБА_5 надали суду однакові покази щодо тієї обставини, що під час перебування їх у гральному клубі до нього приходили працівники поліції, які здійснювали, в тому числі й огляд особистих речей відвідувачів, однак не звернули уваги на вищезазначений ніж, не вилучили його та не встановлювали його належність.

Колегія суддів зауважує й на обставинах виявлення та вилучення ножа, а саме, відповідно до показів свідка ОСОБА_10 до нього приїхали працівники поліції, які стали розпитувати його про ніж та який він, в подальшому, видав їм, що, в тому числі, підтверджується протоколом огляду від 09 грудня 2017 року (а.к.п. 67).

Однак, ключовим, у даному випадку, є те, що матеріали кримінального провадження не містять будь-яких відомостей, звідки працівники поліції дізнались про те, що ніж, який начебто передав ОСОБА_5 зазначеному свідку та який містить сліди крові людини, яка може походити в тому числі й від потерпілого ОСОБА_9 , перебуває саме у цього свідка та що це саме той ніж, який передав обвинувачений ОСОБА_5 .

Суд звертає увагу на покази свідка ОСОБА_10 в тій частині, що фактичне вилучення вказаного ножа відбувалось спочатку в автомобілі працівників поліції, а вже потім в приміщенні Шевченківського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, а поліцейські, вилучивши ніж, були відсутні протягом 30 хвилин та повернувшись в кабінет, вказали свідку на наявність крові людини на ньому, при тому, що під час свого допиту вказаний свідок повністю заперечував будь-яку наявність крові або інших плям на зазначеному ножі.

Покази свідка ОСОБА_10 в цій частині частково підтверджуються показаннями свідка ОСОБА_18 , який був понятим під час вилучення цього ножа та який зазначив, що на момент їх прибуття у кабінет ніж вже був вилучений і знаходився в руках у працівника поліції, а свідок ОСОБА_10 сидів в кабінеті та не спростовував того факту, що ніж було вилучено саме у нього, не вказуючи про те, що він належить іншій особі.

При цьому, як слідує з матеріалів кримінального провадження, дактилоскопічне дослідження з вказаним ножем не проводилось, версія щодо причетності свідка ОСОБА_10 до вчиненого злочину органом досудового розслідування не перевірялась, а тому, за наявності суперечливих та непрямих доказів, навіть за умови їх допустимості, колегія суддів позбавлена можливості стверджувати про те, що вилучений у свідка ОСОБА_10 ніж належить саме обвинуваченому ОСОБА_5 та що саме цей ніж є безпосереднім знаряддям вчинення даного кримінального правопорушення.

Долучені стороною обвинувачення висновки судово-медичних експертиз, які встановили групову належність крові потерпілого ОСОБА_9 , наявність крові на вилученому у свідка ОСОБА_10 ножі, а також висновок медико-криміналістичної експертизи, який встановив, що зазначеним ножем могли бути спричинені тілесні ушкодження, виявлені у потерпілого, не доводять тієї обставини, що виявлений та вилучений ніж є знаряддям вбивства потерпілого ОСОБА_9 , оскільки статева належність крові, яка виявлена на ножі експертом не встановлена, а тілесні ушкодження, виявлені у потерпілого могли бути утворені як зазначеним ножем так і іншим предметом, в тому числі й іншим ножем, який має аналогічні властивості, а тому безумовно стверджувати про те, що саме вказаний ніж належить обвинуваченому та є знаряддям злочину у колегії суддів підстав не має.

Аналізуючи покази свідка ОСОБА_12 , колегія суддів доходить висновку про їх недостовірність з огляду на таке.

Так, відповідаючи на запитання захисника, зазначений свідок не орієнтувався на місцевості, плутав назви вулиць, нелогічно пояснював напрямок свого руху та часові проміжки. Обґрунтований сумнів викликає і той факт, що зазначений свідок міг посеред ночі, на значній відстані (про це свідчить той факт, що зазначений свідок не був помічений), побачив обвинуваченого ОСОБА_5 , запам`ятав риси його обличчя та одяг, а також побачив в руках предмет схожий на ніж.

Як зазначалось вище, під час пред`явлення ОСОБА_5 для впізнання, свідок ОСОБА_12 впізнав останнього за рисами обличчя, однак не конкретизував за якими саме.

До висновків про недостовірність показів вказаного свідка, колегія суддів доходить також з огляду на ту обставину, що під час досудового розслідування вказаного кримінального провадження з свідком ОСОБА_12 не проводився слідчий експеримент, під час якого можливо було б уточнити його покази, а поняті змогли б підтвердити достатню видимість та наявність зовнішнього освітлення, щоб можна було об`єктивно сприймати характерні риси обличчя обвинуваченого та його одяг, а тим паче маленький складний ніж.

На запитання захисника свідок не зміг пояснити як саме йому стало відомо про вчинення кримінального правопорушення стосовно потерпілого ОСОБА_9 , чому він не звернувся до працівників поліції раніше, а не через декілька тижнів після вчинення злочину та не повідомив про обставини, свідком якого став. Не вказав цей свідок й прізвище та контактні дані людей, з якими він гуляв в цей день та які, в свою чергу, змогли підтвердити обставини його перебування неподалік від місця вчинення злочину.

Все зазначене, у своїй сукупності, вказує на те, що покази даного свідка неможливо сприймати, як однозначний та достовірний доказ винуватості обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Показання свідка ОСОБА_13 щодо тієї обставини, що обвинувачений ОСОБА_5 заподіяв їй тілесні ушкодження та невстановленим в ході досудового розслідування предметом, пошкодив куртку, що на думку сторони обвинувачення, опосередковано підтверджує належність вилученого ножа саме обвинуваченому ОСОБА_5 , суд вважає неналежними, тобто такими, що не входять в предмет доказування у даному кримінальному провадженні, оскільки зазначені обставини не ставляться в провину ОСОБА_5 , а за вказаним фактом не було розпочато інше кримінальне провадження. Крім того, зазначений свідок не бачила яким саме предметом було порізано їй куртку та вказаний поріз вона виявила лише на ранок, а тому твердження про те, що вказану куртку було порізано саме ножем, який визнаний у справі речовим доказом, є лише припущенням.

Протоколи пред`явлення ОСОБА_5 для впізнання за фотознімками, відповідно до яких свідки ОСОБА_14 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 та ОСОБА_12 впізнали обвинуваченого за рисами обличчя не доводять факту причетності обвинуваченого до вчинення вбивства потерпілого ОСОБА_9 , а свідчать виключно про те, що вказані особи бачили обвинуваченого в день вбивства потерпілого в різних місцях та в різний час, що не оскаржується й самим обвинуваченим.

Як зазначалось вище, доказуванню підлягають усі елементи складу кримінального правопорушення, в тому числі й наявність умислу, мети та мотиву вчиненого злочину.

У даному випадку ОСОБА_5 інкриміновано органом досудового розслідування те, що він на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків із потерпілим ОСОБА_9 , реалізуючи раптово виниклий злочинний умисел, вбив потерпілого.

При цьому, з матеріалів кримінального провадження та з показів допитаних у справі осіб не встановлено будь-якого взаємозв`язку між обвинуваченим ОСОБА_5 та потерпілим ОСОБА_9 , не доведено, що вони раніше були знайомі, між ними мав місце конфлікт або між ними були неприязні відносини, що могло слугувати мотивом вбивства останнього, а тому, колегія суддів зазначає, що у даному кримінальному провадженні стороною обвинувачення не встановлено та не доведено перед судом, що обвинувачений ОСОБА_5 мав мотив на вбивство потерпілого, який є обов`язковим елементом суб`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК.

Колегія суддів наголошує також й на тому, що органом досудового розслідування не надано суду будь-яких доказів, які б підтверджували той факт, що обвинувачений в період інкримінованого йому діяння дійсно перебував за зазначеною адресою, що у нього виявлено та вилучено речі, які містять сліди крові, які можуть належати потерпілому, враховуючи спосіб вбивства потерпілого ОСОБА_9 , або інші, будь-які об`єктивні дані, які б свідчили про причетність саме обвинуваченого ОСОБА_5 до інкримінованого злочину.

Так на безпосереднє дослідження колегії суддів не надано протоколів обшуку житла обвинуваченого ОСОБА_5 , протоколу його затримання та особистого обшуку, протоколів тимчасового доступу до речей та документів, будь-яких висновків експертиз, в тому числі й дактилоскопічних, імунологічних та цитологічних, які б встановлювали будь-який взаємозв`язок між подією вбивства потерпілого ОСОБА_9 та обвинуваченим ОСОБА_5 . Не містять матеріали кримінального провадження й висновків трасологічних експертиз, на вирішення яких ставилось би питання про наявність співпадіння слідів низу взуття, яке виявлено на місці злочину з слідом взуття, яке належить обвинуваченому.

Більше того, колегія суддів зважає й на покази самого обвинуваченого, які знайшли своє підтвердження у процесуальних документах, зокрема у протоколах пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, щодо тієї обставини, що він був затриманий працівниками поліції невдовзі після вбивства потерпілого ОСОБА_9 , доставлений до Шевченківського ВП ДВП ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області для допиту і зняття відбитків пальців рук, про що свідчить його фотокартка на зазначених протоколах. На переконання колегії суддів, малоймовірним є те, що працівники поліції, після затримання ОСОБА_5 не звернули уваги на наявність у нього слідів крові на одязі або на тілі, з огляду на кількість та локалізацію тілесних ушкоджень виявлених у потерпілого ОСОБА_9 , та, обмежившись допитом та зняттям відбитків пальців рук, відпустили останнього, що додатково вказує на непричетність обвинуваченого до вчинення інкримінованого йому злочину.

Інші зібрані у справі та безпосередньо досліджені в судовому засіданні докази визнаються колегією суддів належними та допустимими, однак їх сукупності недостатньо для доведення провини обвинуваченого ОСОБА_5 за стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

Висновки суду за наслідками розгляду кримінального провадження.

Зі змісту ст. 370 КПК, де визначено вимоги стосовно законності, обґрунтованості та вмотивованості судового рішення, вбачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Як регламентовано ч. 2 ст. 17 КПК, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Статтею 62 Основного Закону передбачено, що всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні у справі «Капо проти Бельгії» від 13 січня 2005 року зауважив, що в кримінальних справах питання прийняття доказів належить досліджувати загалом у світлі п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) і вимагає воно, крім іншого, щоб тягар доказування лежав на стороні обвинувачення.

Статтею 373 КПК встановлено, що виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено такого: вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення. Виправдувальний вирок також ухвалюється при встановленні судом підстав для закриття кримінального провадження, передбачених пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 284 цього Кодексу.

При цьому обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння або пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був учинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону. Зокрема, у справах, в яких наявність та/або характер умислу має значення для правової кваліфікації діяння, суд у своєму рішення має пояснити, яким чином встановлені ним обставини справи доводять наявність умислу саме такого характеру, який є необхідним елементом складу злочину, і виключають можливу відсутність умислу або інший характер умислу.

Тобто, дотримуючись засад змагальності та виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Як видно з матеріалів кримінального провадження, колегія суддів, зі свого боку, забезпечила сторонам усі можливості для реалізації їх прав у судовому засіданні в рамках кримінального процесуального закону, надала можливість самостійно обстоювати стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Розглянувши це кримінальне провадження, колегія суддів доходить однозначного та обґрунтованого висновку, що стороною обвинувачення не здобуто і не надано жодних переконливих доказів, які б підтвердили, що саме обвинувачений ОСОБА_5 вчинив умисне вбивство потерпілого ОСОБА_9 , що, з огляду на положення п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК є підставою для ухвалення виправдувального вироку у даному кримінальному провадженні.

Під час судового розгляду кримінального провадження, стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

З огляду на те, що обвинувачений ОСОБА_5 підлягає виправданню, колегія суддів вважає за необхідне поновити його право на свободу, яке було обмежено під час кримінального провадження та скасувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, звільнивши останнього з-під варти в залі суду. Інші заходи забезпечення цього кримінального провадження не застосовувались.

Витрати на залучення експерта у даному кримінальному провадженні відсутні.

Питання щодо речових доказів вирішують колегією суддів відповідно до ст. 100 КПК.

Керуючись ст. ст. 2, 17, 126, 373, 374 КПК, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_5 визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК та виправдати його на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК у зв`язку з тим, що не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.

Запобіжний захід ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою скасувати, звільнивши останнього з-під варти негайно в залі суду.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Речові докази, яким визнано складний ніж, який упакований в спец-пакет №0019323, спецпакети №4465241, 0013743, 4465226, 4465242, 3470774, 4465232, 6035 з речовими доказами, пакет з гіпсовим зліпком низу взуття, залишки змивів 1, 2 та витяжки №1, дактилокарту трупа після набрання цим вироком законної сили знищити, а куртку чорного кольору яка належить свідку ОСОБА_13 повернути за належністю.

Вирок суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська.

Копії вироку вручити ОСОБА_5 та прокурору.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3