КРОПИВНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ провадження 11-кп/4809/592/23 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 125 (106) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.11.2023 року м. Кропивницький

Колегія суддів Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар ОСОБА_5 ,

при участі:

прокурора ОСОБА_6 ,

адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

представника потерпілої ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 ,

переглянула у відкритому судовому засіданні, за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 , яка здійснює захист обвинуваченого ОСОБА_8 , вирок Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21 липня 2023 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Олександрія Кіровоградської області, українця, громадянина України, із повною загальною середньою освітою, працює на посаді тракториста ТОВ «Улянівка-Агро», одруженого, із малолітньою дитиною на утриманні, зареєстрованого та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

визнано винуватим та засуджено за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу, в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Ухвалено цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 до обвинуваченого ОСОБА_8 про відшкодування майнової та моральної шкоди задовольнити частково і стягнути із обвинуваченого на користь потерпілої завдану кримінальним правопорушенням майнову шкоду у розмірі 1 371 грн. 74 коп. та моральну шкоду у розмірі 10 000 грн.; в іншій частині позову відмовити.

ВСТАНОВИЛА:

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 визнаний винуватим і засуджений за вчинення умисного легкого тілесного ушкодження.

Кримінальні правопорушення вчинені при наступних обставинах.

ОСОБА_8 , 25 серпня 2022 року, приблизно о 10 годині 35 хвилин, перебував поруч з будівлею філії ТОВ «КОНСАЛТИНГОВА КОМПАНІЯ «АГРОЦЕН ГР-УКРАЇНА» за адресою: вулиця 1 Центральна, будинок 5/А, село Улянівка, Олександрійський район, Кіровоградська область,.

В цей час, в ході сварки, що зав`язалась на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин між ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , останній, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, з метою спричинення тілесних ушкоджень наніс один цілеспрямований удар кулаком правої руки в обличчя ОСОБА_9 , внаслідок чого остання впала на землю.

Продовжуючи свої протиправні дії ОСОБА_8 наніс не менше шести цілеспрямованих ударів кулаками обох рук в область обличчя, шиї, голови та плеча ОСОБА_9 , яка лежала на землі, та один удар правою ногою в область грудної клітини останньої.

Після того як ОСОБА_9 вдалось піднятися на ноги, ОСОБА_8 знову схопив її за одяг та повалив па землю, а коли вона підвелась, то наніс їй ще один удар кулаком лівої руки в область вуха.

Відповідно до висновку експерта № 166 від 09 вересня 2022 року внаслідок протиправних дій ОСОБА_8 . ОСОБА_9 спричинено тілесні ушкодження у вигляді: синця навколо правого ока, в проекції правої щоки з переходом на праву ділянку нижньої щелепи, у верхній третині шиї по передній поверхні, від правого кута нижньої щелепи з охопленням правої вушної раковини, по зовнішній поверхні лівого плеча у верхній третині, на правій молочній залозі, на лівій молочній залозі, саден на правому лікті, на лівому лікті в кількості п`яти, які утворились внаслідок дії предмету (предметів) з ознаками тупого, твердого та могли виникнути в результаті ударів рукою, ногою чи іншим тупим, твердим предметом, які класифікуються як тілесні ушкодження легкого ступеню тяжкості з розладом здоров`я на термін до шести діб.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 , яка здійснює захист обвинуваченого ОСОБА_8 , просить вирок суду першої інстанції змінити в частині вирішення питання стягнення з обвинуваченого 10 000 гривень у відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; відмовити у задоволенні цивільного позову ОСОБА_9 в частині стягнення на її користь моральної шкоди.

В обґрунтування своїх вимог вказує такі доводи.

Як встановлено матеріалами кримінального провадження, конфлікт із потерпілою ОСОБА_9 виник з вини останньої, після чого обвинувачений раптово вчинив спричинення легких тілесних ушкоджень потерпілій.

У відповідності до ст. 1193 ЦК України шкода, завдана потерпілому внаслідок його умислу, не відшкодовується. Якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом.

Тобто, оскільки у вчиненні кримінального правопорушення винна сама потерпіла, - сторона захисту не погоджується із стягненням з обвинуваченого моральної шкоди.

Сторона захисту вважає розмір моральної шкоди, визначений судом першої інстанції для відшкодування потерпілій, - занадто великим для обвинуваченого.

Потерпілою ОСОБА_9 внесене заперечення на апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , яка здійснює захист обвинуваченого ОСОБА_8 , де потерпіла просить вирок суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу сторони захисту без задоволення.

Вказує, що доводи апеляційної скарги суперечать матеріалам кримінального провадження, судом першої інстанції належно враховано всі обставини кримінального провадження; особисто потерпіла не вчиняла стосовно обвинуваченого протиправних дій, в тому числі, кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 КК України.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, думку у дебатах обвинуваченого ОСОБА_8 , в інтересах останнього адвоката ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу в повному обсязі, просили вирок суду першої інстанції змінити в частині вирішення питання стягнення 10 000 гривень у відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, відмовити у задоволенні цивільного позову ОСОБА_9 в частині стягнення на її користь моральної шкоди, думку прокурора та думку представника потерпілої адвоката ОСОБА_10 , які заперечили апеляційну скаргу сторони захисту, вивчивши матеріали кримінального провадження, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, підтверджені зібраними доказами, що містяться у матеріалах провадження, і в порядку апеляційного оскарження не заперечуються.

Кваліфікація дій обвинуваченого сторонами кримінального провадження не оспорюється.

Відтак, колегія суддів вважає доведеною винуватість ОСОБА_8 у вчиненні умисного легкого тілесного ушкодження, а кваліфікацію дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 125 КК України правильною.

Оскільки ніким із учасників судового провадження не оскаржується й міра покарання, визначена судом першої інстанції ОСОБА_8 , а також правильність застосування загальних принципів призначення покарання, вимог ст. ст. 50, 65-67 КК України, - вказане також не досліджується й не оцінюється судом апеляційної інстанції.

Сторона захисту вважає безпідставним стягнення з обвинуваченого на користь потерпілої моральної шкоди, її визначений розмір є необґрунтованим; в судовому засіданні суду апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_8 зазначив, що погоджується із розміром стягуваної з нього на користь потерпілої ОСОБА_9 шкоди у розмірі 2 000 гривень.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно із ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

У відповідності до ч. 1 ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до положень ст.1166 ЦК України, шкода, заподіяна злочинними діями, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала.

Підстави відповідальності за завдану моральну шкоду регламентовані ст. 1167 ЦК України, зокрема, згідно із ч. 1 цієї статті, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно із ч. 3 ст. 23 ЦК України Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», п. 9 - Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Як встановлено, потерпілою ОСОБА_9 заявлено цивільний позов про стягнення з ОСОБА_8 заподіяної майнової шкоди у розмірі 3662 гривні 04 копійки та моральної шкоди у розмірі 30 000 гривень.

Судом першої інстанції ухвалено задовольнити в повному обсязі позовні вимоги потерпілої в частині відшкодування спричиненої їй кримінальним правопорушенням майнової шкоди, оскільки така шкода повною мірою підтверджена документально.

Разом з тим, з огляду на те, що розмір відшкодування має бути адекватним спричиненій шкоді, а відшкодування моральної шкоди не може бути засобом отримання доходу, суд першої інстанції, вирішуючи питання цивільного позову в частині стягнення моральної шкоди, прийшов до висновку про наявність підстав для зменшення заявленого і стягуваного розміру моральної шкоди до 10 000 гривень.

Враховуючи наведені вище вимоги закону та положення Постанови Пленуму ВСУ, колегія суддів цілком погоджується із висновками суду першої інстанції в цій частині.

Кримінальним правопорушенням та протиправними діями обвинуваченого ОСОБА_8 потерпілій ОСОБА_9 спричинено моральної шкоди, оскільки обвинуваченим спричинено фізичне насильство щодо потерпілої (декількох ударів руками та ногою в різні частини тіла потерпілої, в тому числі, коли потерпіла після падіння внаслідок завданого першого удару, лежала на землі), завдано фізичного болю і шкоди здоров`ю потерпілої.

У зв`язку із протиправними діями обвинуваченого ОСОБА_8 потерпіла вимушено проходила амбулаторне лікування у медичній установі.

Подія кримінального правопорушення відбувалась при свідках, односельцях потерпілої, у громадському місці, протягом певного часу потерпіла ходила поміж знайомих та мешканців села із тілесними ушкодженнями на обличчі.

Тому можливо стверджувати, що потерпіла ОСОБА_9 внаслідок кримінального правопорушення, беззаперечно, пережила негативні емоції та стрес, відчувала приниження та зазнала страху за своє здоров`я, душевних страждань, мала пригнічений психічний стан, потребувала час для лікування та реабілітації, що призвело до вимушеної зміни звичайного, повсякденного плину свого життя.

Відтак, зважаючи на викладене, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, колегія суддів вважає, що потерпілій ОСОБА_9 завдано моральної шкоди, суд першої інстанції, оцінюючи її розмір, прийшов до правильного висновку при вирішенні цивільного позову.

Отже, стягнена сума відшкодування завданої моральної шкоди відповідає вимогам розумності та справедливості.

Доводи сторони захисту про те, що, оскільки у вчиненні кримінального правопорушення винна сама потерпіла, обвинувачений не має сплачувати моральної шкоди, є безпідставними.

Згідно із ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Обвинувачення за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, висунуте саме ОСОБА_8 , і, відповідно стосовно нього провадиться судовий розгляд, в межах висунутого обвинувачення.

Потерпілій ОСОБА_9 обвинувачення у вчиненні даного кримінального правопорушення не висувалось.

Слід зауважити, що навіть провокаційна та віктимна поведінка потерпілої ОСОБА_9 не може слугувати виправданням протиправних дій обвинуваченого, що полягали у спричиненні тілесних ушкоджень і шкоди здоров`ю потерпілій.

Тому, доведеність винуватості ОСОБА_8 , ухвалення стосовно нього обвинувального вироку, визнання доведеним спричинення потерпілій кримінальним правопорушенням шкоди є правовою підставою для стягнення із обвинуваченого відшкодування завданого розміру шкоди, визначеного відповідно до принципів справедливості, розумності та пропорційності спричиненій шкоді.

Тож, доводи апеляційної скарги сторони захисту свого підтвердження не знайшли.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону України під час судового розгляду судом першої інстанції, які б перешкодили чи могли б перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, - не встановлено.

Зважаючи на зазначене, колегія суддів залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуваний вирок суду без змін як законний та обґрунтований.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419, 424 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , яка здійснює захист обвинуваченого ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Вирок Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21 липня 2023 року стосовно ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала Кропивницького апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4