Справа 373/125/22 Головуючий в 1 інстанції - ОСОБА_1
Провадження 11-кп/824/1442/2024 Доповідач в 2 інстанції ? ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

25 січня 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі суддів:

ОСОБА_2 (головуючий), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої (в режимі відеоконференцзв`язку) ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційні скарги прокурора Переяславського відділу Бориспільської окружної прокуратури ОСОБА_10 та захисника обвинуваченого ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_8 на вирок Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 04 квітня 2023 року, -

в с т а н о в и л а :

Вироком Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 04 квітня 2023 року,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Хмільник Вінницької області, одруженого, працюючого водієм ТОВ «Торговий альянс «УПК», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

засуджено за ч.2 ст.286 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки;

на підставі ст. 75 КК України ОСОБА_9 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю в 3 роки із покладенням обов`язків, передбачених п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України;

вирішене питання про процесуальні витрати.

Відповідно до вироку, ОСОБА_9 , 24 березня 2021 року, близько 14 години 30 хвилин, керуючи фургоном марки «Renault Master», номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по другорядній автодорозі сполученням с. Улянівка - с. Хоцьки, на території Бориспільського району Київської області, в напрямку с. Хоцьки, в порушення вимог п. 2.3 б) та 2.3 д), п 16.11 та вимог дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» Правил дорожнього руху України, не був уважним під час керування транспортним засобом, не стежив за дорожньою обстановкою та не реагувати на її зміну, не надав перевагу у русі транспортному засобу марки «Hyundai IX35», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_11 , який рухався по головній дорозі справа наліво відносно напрямку руху вищевказаного фургону по автошляху Бориспіль-Дніпро, в напрямку м. Дніпро, внаслідок чого допустив зіткнення із даним автомобілем. В результаті дорожньо-транспортної пригоди водій транспортного засобу марки «Hyundai IX35», номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження від яких помер у лікарні ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В апеляційній скарзі прокурора указано на незаконність вироку у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість. В обґрунтування доводів скарги указав на те, що судом першої інстанції при звільненні ОСОБА_9 від відбування покарання із застосуванням положень ст.75 КК України, не було враховано належним чином фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, які проявилися у грубому порушенні правил дорожнього руху та наслідків цих порушень, які виразились у смерті потерпілого. Крім того, на переконання прокурора, суд першої інстанції не врахував відсутність пом`якшуючих обставин, передбачених ст.65 КК України, а також те, що обвинувачений свою вину не визнав, шкоду потерпілій не відшкодував. Просив вирок скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_9 призначити покарання за ч.2 ст.286 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

В апеляційній скарзі захисника указано на незаконність вироку у зв`язку із невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через його суворість. В обґрунтування доводів поданої скарги вказав на те, що судом першої інстанції було частково враховано при застосуванні до ОСОБА_9 положень ст.75 КК України, факт порушення іншим водієм ОСОБА_11 вимог п.12.3 Правил дорожнього руху, а саме, у випадку виникнення небезпеки для руху застосувати гальмування. Отже, ОСОБА_11 , у момент виникнення небезпеки для руху керованого ним автомобіля не застосував гальмування, і як наслідок не зменшив наслідків дорожньою транспортної пригоди. Порушення ОСОБА_11 вимог закону, на думку захисника могло перебувати у причинному зв`язку із настанням для останнього тяжких наслідків. Крім цього, суд призначаючи покарання ОСОБА_9 не врахував обставини, що пом`якшували його покарання, а саме те, що останній після дорожньо-транспортної пригоди відразу вжив усіх необхідних заходів до надання допомоги ОСОБА_11 , викликав швидку допомогу та поліцію. Крім цього, при призначенні додаткового покарання, судом всупереч п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, також про адміністративні правопорушення на та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», не наведено обґрунтованих мотивів призначення покарання. Місцевим судом не враховано що обвинувачений ОСОБА_9 є професійним водієм, якому в результаті позбавлення права керування транспортними засобами за три роки до настання пенсійного віку, буде складно знайти роботу. Окрім цього, апелянт зазначив, що потерпіла ОСОБА_7 не заявляла цивільний позов, однак обвинувачений добровільно розпочав відшкодування останній шкоди, шляхом перерахування коштів на банківську карту та має намір продовжити здійснювати грошові виплати. Відповідно до цього, не застосування до обвинуваченого додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом, сприятиме більш ефективному відшкодуванню завданої шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Просив вирок у частині призначеного покарання змінити та пом`якшити призначене ОСОБА_9 покарання, виключивши з призначеного покарання додаткове покарання у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом строком на 3 роки.

В поданих запереченнях на апеляційну скаргу прокурора, захисник ОСОБА_8 , вказав на необґрунтованість її доводів. Вважав що, прокурором не було враховано положення п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, також про адміністративні правопорушення на та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідно до якої, при призначенні покарання за відповідною частиною ст.286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил дорожнього руху, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб, а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного. Крім цього, прокурором не враховано, що водій автомобіля марки «Hyundai IX35» ОСОБА_11 допустив порушення п.12.3 Правил дорожнього руху в момент виникнення небезпеки для його руху, адже автомобіль під керуванням ОСОБА_11 не гальмував. Зокрема, прокурором не враховано, що ОСОБА_9 після дорожньо-транспортної пригоди викликав швидку ОСОБА_11 , що є відповідно до п.2-1 ч.1 ст.66 КК України пом`якшуючими обставинами. Просив апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:

обвинуваченого та захисника, які підтвердили доводи поданої апеляційної скарги та просили її задовольнити, а також заперечували щодо задоволення апеляційної скарги прокурора;

прокурора, який апеляційну скаргу прокурора підтримав, підтвердив її доводи та просив її задовольнити; апеляційну скаргу захисника вважав необґрунтованою, у зв`язку із чим просив залишити її без задоволення;

потерпілу, яка апеляційну скаргу прокурора підтримала та заперечувала щодо апеляційної скарги захисника, вважаючи її доводи необґрунтованими;

вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги захисника та прокурора не підлягають до задоволення з огляду на таке.

Висновки суду першої інстанції в частині обставин вчинення злочину, доведеності вини ОСОБА_9 у вчиненні злочину та правильності кваліфікації його дій учасниками судового розгляду не оспорюються, підстав для виходу за межі апеляційної скарги в порядку ч.2 ст. 404 КПК України колегія суддів не вбачає.

Щодо доводів апеляційної скарги про незаконність вироку в частині призначеного покарання, то вони не ґрунтуються як на матеріалах кримінального провадження, так і на вимогах закону.

Відповідно до положень ст.65 КК України, при призначенні покарання враховується ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особа винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, повинно бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Цих вимог закону при призначенні ОСОБА_9 покарання суд першої інстанції дотримався у повному обсязі.

Так, при призначенні ОСОБА_9 покарання судом було враховано характер і ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, а також те, що шкода потерпілій не відшкодована. Врахувавши викладене, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення ОСОБА_12 основного покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

Крім цього, врахувавши те, що ОСОБА_9 раніше не судимий, характеризується позитивно, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, а також відсутність обставин які обтяжували та пом`якшували покарання обвинуваченого, дійшов висновку про можливість перевиховання обвинуваченого без ізоляції від суспільства, у зв`язку із чим, на підставі положень ст.75 КК України звільнив обвинуваченого ОСОБА_9 від призначеного основного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 3 роки.

Висновок місцевого суду про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання є належним чином мотивованим. Із указаним висновком колегія суддів погоджується.

Посилання прокурора на те, що обвинувачений свою вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав та шкоду потерпілій не відшкодував є необґрунтованим у контексті оцінки правомірності рішення суду про звільнення ОСОБА_9 від відбування покарання з випробуванням, оскільки вказані обставини були враховані судом при призначенні обвинуваченому основного та додаткового покарання. Між тим, колегія суддів звертає увагу на те, що у ході апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_9 розкаявся та просив пробачення.

Апеляційна скарга прокурора не містить належних доводів, які указують на незаконність ухваленого суддею рішення у цій частині.

Щодо апеляційної скарги захисника в частині необґрунтованого призначення обвинуваченому ОСОБА_9 додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, то вона колегією суддів також визнається не обґрунтованою.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на три роки, суд першої інстанції належним чином обґрунтував прийняте рішення, врахувавши обставини вчинення злочину, характер порушення Правил дорожнього руху України та наслідки що настали. Судом були враховані і ті обставини, на які вказав захисник у поданій апеляційній скарзі.

Колегія суддів оцінюючи призначене ОСОБА_9 покарання зважає на конкретні обставини вчиненого ОСОБА_9 злочину, котрий, грубо порушуючи одразу кілька пунктів вимог ПДР, не надав перевагу у русі транспортному засобу, під керуванням водія ОСОБА_11 , який рухався по головній дорозі, внаслідок чого допустив зіткнення із даним автомобілем; а також наслідки, що настали у вигляді смерті потерпілого.

Посилання захисника на недотримання водієм транспортного засобу марки «Hyundai IX35» ОСОБА_11 п.12.3 ПДР України, у контексті заявлених вимог в апеляційній скарзі колегією суддів не приймаються, оскільки ця обставина у будь-якому разі не спростовує доведення вини ОСОБА_9 у порушенні ПДР України, які спричинили смерть потерпілого.

За своїм видом та розміром призначене ОСОБА_9 покарання є таким, яке необхідне та достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Підстав для пом`якшення цього покарання в тому числі і шляхом скасування додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, колегія суддів не вбачає у зв`язку із чим залишає апеляційну скаргу захисника без задоволення.

За таких обставин, підстав для скасування чи зміни вироку Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 04 квітня 2023 року щодо ОСОБА_9 колегія суддів не вбачає, у зв`язку із чим вирок слід залишити без зміни, а апеляційні скарги - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 417, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Вирок Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 04 квітня 2023 року щодо ОСОБА_9 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня оголошення.

СУДДІ

___________________ ________________________ _______________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4