Справа № 462/8104/23
провадження 1-кс/462/2009/23
У Х В А Л А

про накладення арешту на майно

23 жовтня 2023 року слідчий суддя Залізничного районного суду м. Львова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Франківської окружної прокуратури м. Львова Львівської області ОСОБА_3 про арешт майна, подане в межах кримінального провадження № 0001003 від 18.10.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

встановив:

Суть клопотання, що вирішується.

Прокурор Франківської окружної прокуратури м. Львова Львівської області ОСОБА_3 20.10.2023 року (вх. № 22174) звернувся до слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова з клопотанням про накладення арешту на майно, а саме: на автомобіль марки «Renault» державний номерний знак НОМЕР_1 в цілому (на його комплектуючі деталі, вузли, агрегати та інше обладнання) без права відчуження, розпорядження та користування (ремонт, експлуатація), який належить ОСОБА_4 .

В обґрунтування клопотання посилається на те, що 17.10.2023 року о 13 год. 25 хв. за адресою: м. Львів, вул. Чернівецька, 9 відбулась дорожньо-транспортна пригода (наїзд транспортного засобу на пішохода) за участю автомобіля марки «Renault» державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_5 та пішохода ОСОБА_6 який внаслідок дорожньо-транспортної пригоди отримав закриту черепно-мозкову травму та скерований у реанімацію.

Оскільки на автомобілі марки «Renault» державний номерний знак НОМЕР_2 , наявні сліди злочину та сам автомобіль є речовим доказом і надалі буде залучений для проведення слідчих експериментів та проведення автотехнічних і транспортно-трасологічних експертиз, необхідно забезпечити зберігання даного речового доказу шляхом накладання арешту на даний автомобіль.

Без надання експертам автомобіля марки «Renault» державний номерний знак НОМЕР_2 , останні будуть позбавлені можливості встановити технічний стан мотоцикла, що в свою чергу не дасть можливості встановити причину дорожньо-транспортної пригоди.

Передання на даний час на зберігання автомобіля марки «Renault» державний номерний знак НОМЕР_2 , власнику/користувачу створює загрозу забезпечення належного зберігання транспортного засобу як речового доказу (без знищення слідів злочину шляхом проведення ремонтно-відновлювальних робіт).

Позиція учасників судового розгляду, які беруть участь у справі.

Слідчий суддя з огляду на вимоги ч. 1 ст. 172 КПК України та приймаючи до уваги прохання прокурора з цього приводу, викладене у клопотанні вважає за можливе розглядати клопотання за відсутності прокурора, а також власника майна, оскільки останній, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання, в судове засідання не з`явився, їх неявка не перешкоджає розгляду клопотання.

Дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи на яких ґрунтується клопотання, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд дійшов наступного висновку.

Встановлені судом обставини.

Франківською окружною прокуратурою міста Львова здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0001003 від 18.10.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Постановою слідчого ВРЗ СТ СВ ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_7 від 18.10.2023 року автомобіль марки «Renault» державний номерний знак НОМЕР_2 , визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

Застосоване судом законодавство при розгляді клопотання.

Згідно ст. 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.170-174 КПК України, та згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 2 ст. 167 КПК України.

Слідчий суддя погоджується з доводами прокурора про те, що автомобіль марки «Renault» державний номерний знак НОМЕР_2 , є знаряддям кримінального правопорушення.

Проте, відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ст. 1 протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що: кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Обмеження права користування, володіння чи розпорядження власністю може бути лише обмежене Законом і має бути виправданим для кожного випадку окремо.

Будь-яке втручання у те чи інше право особи право повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи, зокрема необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу, бо необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23.09.1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52), тобто іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98), оскільки у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24.03.2005 року) ЄСПЛ зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним, а у справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16.10.2008 року) ЄСПЛ встановив, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має не становити «особистий і надмірний тягар для особи».

Таким чином, гарантія від втручання з боку держави та інших (третіх) осіб у здійснення власником своїх повноважень, перешкоджання перспективі протиправного позбавлення власника його майна, недопустимість дій, які суперечать інтересам власника, можливість захисту зазначеного права становить зміст принципу недоторканності (непорушності) права власності.

За змістом положень ст. 2 КПК України при застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження має бути забезпечено дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Окрім того, ст. 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Висновки суду.

Враховуючи розумність та співмірність обмеження права власності на автомобіль, з огляду на завдання кримінального провадження, пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку орган досудового розслідування прагне досягти у кримінальному провадженні, слідчий суддя вважає, що клопотання прокурора слід задовольнити в частині накладення арешту на автомобіль марки «Renault» державний номерний знак НОМЕР_2 , шляхом заборони здійснювати будь-які дії щодо відчуження, розпорядження та/або користування цим транспортним засобом.

Керуючись ст. 131, 132, 167, 170-173, 237, 309 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

Клопотання прокурора Франківської окружної прокуратури м. Львова Львівської області ОСОБА_3 про арешт майна, подане в межах кримінального провадження № 0001003 від 18.10.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України задовольнити.

Накласти арешт на автомобіль марки «Renault» державний номерний знак НОМЕР_1 в цілому (на його комплектуючі деталі, вузли, агрегати та інше обладнання) без права відчуження, розпорядження та користування (ремонт, експлуатація), який належить ОСОБА_4 , що проживає за адресою: ( АДРЕСА_1 ).

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосереднього до Львівського апеляційного суду.

Слідчий суддя

З оригіналом згідно.

Слідчий суддя: