Пр-ня по справі № 1-кп/521/1152/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ВСТУПНА ЧАСТИНА:

Дата і місце постановлення вироку:

19 січня 2024 року, м. Одеса.

Назва та склад суду, секретар судового засідання:

Малиновський районний суд м. Одеси у складі головуючого судді ОСОБА_1 , секретар ОСОБА_2

Найменування (номер) кримінального провадження:

Кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0001309 від 14.09.2023 року.

Прізвище, ім`я та по батькові обвинуваченого, рік, місяць і день його народження, місце народження і місце проживання, заняття, освіта, сімейний стан та інші відомості про особу обвинуваченого, що мають значення для справи:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Одеса, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , офіційно не працевлаштований, з середньою освітою, одружений.

Закон України про кримінальну відповідальність, що передбачає кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа:

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 286 КК України.

Сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

Прокурор - ОСОБА_4 , обвинувачений - ОСОБА_3 , потерпіла - ОСОБА_5

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення:

ОСОБА_3 , 13.09.2023 року, приблизно о 15 годині 20 хвилин, керуючи мотоциклом «Suzuki Hayabusa», НОМЕР_1, по вул. Мельницька у м. Одеса, діючи необережно, проявляючи злочинну недбалість, порушивши п.2.3 «б» ПДР України - для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; п.12.4 ПДР України - у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год.; п.12.9 «б» ПДР України - перевищувати максимальну швидкість, зазначену в п.12.4, п.12.5, п.12.6 та п.12.7 ПДР України, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29 «Обмеження максимальної швидкості», 3.31 «Зона обмеження максимальної швидкості» або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «й» п.30.3 ПДР України; п.18.1 ПДР України - водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека; п.18.4 ПДР України - якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися і можуть продовжити (відносити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, не зменшивши швидкість та не зупинившись, щоб дати дорогу пішоходу ОСОБА_5 , яка переходила проїзну частину, та здійснив на неї наїзд, в результаті чого ОСОБА_5 отримала тяжкі тілесні ушкодження.

Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений:

Частина 2 ст. 286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів:

Суд з`ясував обставини та перевіряв їх іншими доказами, шляхом дослідження допиту осіб, документів, наданих сторонами, відповідно до яких:

- допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 провину у скоєнні злочину визнав та показав, що він дезорієнтувався, вважав що там нікого немає. Десь 5 років він в нього стаж водіння мотоцикла. На момент ДТП швидкість не бачив. Після ДТП, він підійшов до жінки, приїхала швидка допомога. В лікарні допомагав їй. В день ДТП алкоголь не вживав. Щиро розкаявся;

- допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 показала, що обвинувачений порушив ПДР України. До обвинуваченого матеріальних та моральних претензій не має. Обвинувачений не мав злочинних намірів. Обставини відповідають обвинувальному акту. Вона була без тями приблизно 12 годин. Обвинувачений допомагав їй на лікуванні, намагався допомогти;

- на мотоцикл «Suzuki Hayabusa», НОМЕР_1 , був накладений арешт та він був відданий ОСОБА_3 на відповідальне зберігання (клопотання про арешт майна від 14.09.2023 року; ухвала Малиновського районного суду м. Одеси від 18.09.2023 року про арешт майна; зберігальна розписка ОСОБА_3 від 10.10.2023 року);

- процесуальні витрати за кримінальним провадженням складають 4062 гривні 66 копійок (акти здачі-приймання висновків експертів);

- обвинувачений раніше не судимий (вимога від 10.11.2023 року); на обліку в КУ «ООМЦПЗ» не перебуває (довідка).

Інших доказів сторони не надавали. Клопотань щодо визнання доказів недопустимими не заявляли.

При цьому суд керується рішенням ВС (справа №521/11693/16-к провадження №51-380 км 17), в якому у мотивувальній частині вироку зазначено Висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, а саме «Відповідно до ч 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Однак дана норма не звільняє суд від обов`язку встановити обставини, які підлягають доказуванню в кримінальному провадження та визначені ст. 91 КПК України. Тобто законодавець зобов`язує суд встановити усі обставини, що мають значення для кримінального провадження, а ст. 349 КПК України лише визначає обсяг та порядок дослідження доказів на підтвердження цих обставин».

Вказаний висновок був зроблений в зв`язку з тим, що на думку ВС місцевий суд при формулюванні обвинувачення, визнаного доведеним, допустив невиправдане спрощення, усупереч ст. 374 КПК України не зазначив чіткого місця вчинення злочину (м. Одеса), а також спосіб проникнення до житла та перелік викраденого майна, тобто, не зазначив обставин, які відповідно до ст. 91 КПК України підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та які, незважаючи на розгляд кримінального провадження у порядку ч.3 ст. 349 КПК України, мають бути встановлені в рішенні суду.

В даному випадку у формулюванні обвинувачення, визнаного доведеним суд на підставі наданих сторонами доказів встановив всі відомості відповідно до вимог ст. 374 КПК України та в такому випадку ані законодавець, ані позиція ВС, ані загальні засади кримінального провадження не зобов`язує суд вимагати від прокурора надання додаткових доказів на підтвердження правової позиції.

Принцип змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (п.15 ч.1 ст. 7 та ст. 22 КПК України) та диспозитивності (п.19 ч.1 ст. 7 та ст. 26 КПК України), а також ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини забороняє вимагати від сторін подання доказів на підтвердження правової позиції та вимагає від суду прийняття рішення на підставі наданих доказів. Під час розгляду кримінального провадження - це рішення у разі визнання особи виправданою або визнання особи винуватою.

Таким чином, суд, дослідивши обставини кримінального провадження, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що вони є достатніми для прийняття рішення про винуватість ОСОБА_3 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання:

Відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає обставини, які пом`якшують покарання - щире каяття, сприяння розкриттю злочину, відшкодування завданих збитків.

Обвинувальним актом не встановлено обставин, які обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, а суд відповідно до ст. 337 КПК України позбавлений можливості зазначати вказані обставини у вироку.

Мотиви призначення покарання, звільнення від відбування покарання:

Призначаючи покарання суд керується вимогами ч.2 ст. 65 КК, якою встановлено презумпцію призначення більш м`якого покарання, якщо не доведено, що воно не є достатнім для досягнення мети покарання. Обов`язок доведення того, що менш суворий вид покарання або порядок його відбування є недостатнім, покладається на сторону обвинувачення (постанова Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі N 298/95/16-к провадження N 51-2501км18).

Крім того, суд керується загальними засадами кримінального провадження: змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (п.15 ч.1 ст. 7 та ст. 22 КПК України) та диспозитивність (п.19 ч.1 ст. 7 та ст. 26 КПК України).

При визначенні виду та міри покарання, суд враховує ступінь тяжкості та суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення - згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину; особу винного, а саме те, що він раніше не судимий;його вік - 40 років та соціальне положення - одружений; характер, мотиви та обставини вчиненого кримінального правопорушення, які встановлені в ході судового розгляду справи та викладені вище, а також наявність обставин, що пом`якшують покарання та наявність обставини, що обтяжує покарання та вважає можливим призначити ОСОБА_3 покарання за ч.2 ст. 286 КК України у вигляді позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами та вважає можливим звільнити від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

При цьому, суд враховує, що обвинувачений щиро розкаявся, сприяв розкриттю злочину, відшкодував завдані збитки потерпілій.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд:

Суд вважає за необхідне, з урахуванням звільнення обвинуваченого від відбування покарання та відсутності клопотань сторін кримінального провадження щодо запобіжного заходу, запобіжний захід не обирати.

Суд вважає за необхідне арешт, накладений ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 18.09.2023 рокускасувати та відповідно до ст. 100 КПК України та речовий доказ вважати повернутим.

Відповідно до ст. 126 КПК України суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого процесуальні витрати, які пов`язані із залученням експертів.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд -

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА:

Прізвище, ім`я та по батькові обвинуваченого, рішення про визнання його винуватим у пред`явленому обвинуваченні та відповідні статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність:

ОСОБА_3 а визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2ст. 286 КК України.

Покарання, призначене по кожному з обвинувачень, що визнані судом доведеними, та остаточна міра покарання, обрана судом:

Призначити за ч.2 ст. 286 КК України покарання у вигляді трьох років позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами.

В силу ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробувальним строком на один рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки, які передбачені п.1 та п.2 ч.1 ст. 76 КК України, а саме:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Початок строку відбування покарання:

Строк відбування покарання рахувати з 19.01.2024 року.

Рішення щодо речових доказів і документів та спеціальної конфіскації:

Речовий доказ - мотоцикл «Suzuki Hayabusa», НОМЕР_1 - вважати повернутим.

Рішення щодо процесуальних витрат:

Стягнути з ОСОБА_3 ана користь держави процесуальні витрати у розмірі 4062 гривні 66 копійок.

Рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження:

Запобіжний захід - не обирати.

Арешт, накладений ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 18.09.2023 року- скасувати.

Строк і порядок набрання вироком законної сили та його оскарження:

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на вирок суду, може бути подана протягом тридцяти днів з дня його отримання.

Порядок отримання копій вироку та інші відомості:

Копію вироку вручити обвинуваченому, прокурору, направити потерпілим.

Суддя: ОСОБА_1