Провадження № 1-кс/638/3167/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2023 року Дзержинський районний суд міста Харкова

у складі: слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові клопотання прокурора Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 , про арешт майна по кримінальному провадженню внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002927 від 24.11.2023 за ознаками кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_4 звернулась до Дзержинського районного суду м. Харкова з вищевказаним клопотанням, в якому просить: накласти арешт на вилучений в ході проведення огляду місця події від 23.11.2023 складний ніж зі сталі з пластиковою накладкою на рукоятці, з малюнком вовка на лезі ножа, який добровільно видав ОСОБА_5 , власника якого на даний час не встановлено, що на даний час перебуває в Ізюмському РУП ГУНП в Харківській області.

Клопотання мотивоване тим, що слідчим відділом Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0002927 від 24.11.2023, за ознаками кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України- тобто умисне тяжке тілесне ушкодження.

В ході досудового розслідування встановлено, що 23.11.2023 приблизно о 21 годині 30 хвилин, в салоні автобусу який перебував по вул. Зеленій в с. Комарівка Ізюмського району військовослужбовцю ЗСУ в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини справа, правосторонній відкритий пневмоторакс (ЄО № 9690 від 23.11.2023)

Так, 23.10.2023 в ході огляду місця події у період часу з 23 години 58 хвилин по 00 годин 20 хвилин за адресою: Харківська область, м. Ізюм, пров. Залікарняний, біля входу до відділення невідкладної швидкої допомоги КНП Ізюмської «ЦМЛ Піщанської Богоматері» ОСОБА_5 добровільно видав складний ніж зі сталі з пластиковою накладкою на рукоятці, з малюнком вовка на лезі ножа, який було вилучено до Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області.

Постановою слідчого СВ Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області ОСОБА_7 від 24.11.2023 року вилучений ніж було визнано речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні.

Як зазначено прокурором, вказаний ніж має доказове значення за даним кримінальним провадженням, визнаний речовим доказом та може сприяти розкриттю даного кримінального правопорушення, притягненню винних осіб до кримінальної відповідальності, а також має значення для встановлення істини під час досудового розслідування.

Повернення вилученого майна може негативно вплинути на встановлення істини по кримінальному провадженню та встановлення усього кола осіб, причетних до скоєння вказаного кримінального правопорушення, оскільки у разі повернення зазначених предметів можуть бути вжиті заходи та вчинені дії направлені на його знищення, втрати, що може значно ускладнити або взагалі унеможливить встановлення об`єктивної істини у кримінальному проваджені, а також проведення необхідних слідчих дій.

У судове засідання прокурор ОСОБА_8 не з`явилась, разом з клопотанням надала до суду заяву про розгляд клопотання за її відсутності, клопотання підтримує та просить задовольнити в повному обсязі.

Частиною 1 статті 172 КПК України передбачено окрім іншого, що неприбуття слідчого, прокурора у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Фіксування процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду клопотання не здійснювалась, що відповідає положенням ст. 107 КПК України.

Суд, вивчивши матеріали клопотання, приходить до наступних висновків.

За ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

За п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Частиною 3 статті 170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно до вимог ч. 1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі повязаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відомості про вчинення злочину внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002927 від 24.11.2023 за ознаками кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

З протоколу огляду місця події від 23.10.2023 року проведеного у період часу з 23 години 58 хвилин по 00 годин 20 хвилин за адресою: Харківська область, м. Ізюм, пров. Залікарняний, вбачається, що біля входу до відділення невідкладної швидкої допомоги КНП Ізюмської «ЦМЛ Піщанської Богоматері» ОСОБА_5 добровільно видав складний ніж зі сталі з пластиковою накладкою на рукоятці, з малюнком вовка на лезі ножа, який було вилучено до Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області.

Постановою слідчого СВ Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області ОСОБА_7 від 24.11.2023 року вилучений ніж було визнано речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні.

Відповідно до вимог ст.ст. 214, 223 КПК України, після внесення повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, слідчий або прокурор розпочинають досудове розслідування, виконують слідчі (розшукові) дії, спрямовані на отримання (збирання) доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 100 КПК України зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 4 Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 листопада 2012 р. № 1104 «Про реалізацію окремих положень Кримінального процесуального кодексу України» речові докази, зберігаються до передачі їх суду в органі, у складі якого функціонує слідчий підрозділ, або інших місцях зберігання, визначених у цьому Порядку.

Враховуючи мотиви клопотання та обґрунтування його прокурором, майно, на яке прокурор просить накласти арешт, оцінивши потреби досудового розслідування, правову підставу для арешту майна, приймаючи до уваги, що незастосування арешту саме в такий спосіб, про який просить прокурор, може призвести до його знищення, втрати, що може значно ускладнити або взагалі унеможливить встановлення об`єктивної істини у кримінальному проваджені, а також проведення необхідних слідчих дій, впевнившись, що прокурором надано достатньо доказів, які вказують на вчинення кримінального правопорушення-злочину, враховуючи наслідки арешту майна для інших осіб, виходячи із розумності та співмірності обмеження в результаті накладення арешту на майно завданням кримінального провадження, суд вважає клопотання таким, що підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 131, 132, 170, 172, 173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 , про арешт майна по кримінальному провадженню внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002927 від 24.11.2023 за ознаками кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, - задовольнити.

Накласти арешт на виявлене та вилучене протоколом огляду місця події від 23.11.2023 року, за адресою: Харківська область, м. Ізюм, пров. Залікарняний, біля входу до відділення невідкладної швидкої допомоги КНП Ізюмської «ЦМЛ Піщанської Богоматері», яке постановою слідчого СВ Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області ОСОБА_7 від 24.11.2023 року визнано в якості речових доказів по кримінальному провадженню внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002927 від 24.11.2023 за ознаками кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, наступне майно, а саме:

-складний ніж зі сталі з пластиковою накладкою на рукоятці, з малюнком вовка на лезі ножа, який добровільно видав ОСОБА_5 , власника якого на даний час не встановлено, що на даний час перебуває в Ізюмському РУП ГУНП в Харківській області.

Зберігання арештованого майна здійснювати згідно з Порядком зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов'язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 19.11.2012 року за №1104.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Слідчий суддя: