Справа № 953/5494/20
н/п 1-кс/953/8491/23
"02" листопада 2023 р. м. Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
ВСТАНОВИВ:
30.10.2023 до Київського районного суду м. Харкова надійшло вказане клопотання, в якому заявник просить скасувати арешт автомобіля «ИЖ 1251», р.н. НОМЕР_1 , який, згідно свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 , належить заявнику.
На обґрунтування клопотання заявник зазначає, зокрема, що ухвалою слідчий суддя Київського районного суду м. Харкова від 18.04.2020 накладено арешт на тимчасово вилучене майно ОСОБА_3 , яке було вилучено в ході огляду місця дорожньо-транспортної пригоди 04.04.2020, а саме на автомобіль «ИЖ 1251», р.н. НОМЕР_3 , яке належить йому на підставі свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 , шляхом заборони його ремонтування, користування розпорядження та відчуження з метою збереження речових доказів, необхідності проведення судово-технічних експертиз, забезпечення цивільного позову. Наразі у кримінальному провадженні він має статус потерпілого, цивільний позов у кримінальній справі до нього не заявлений. На даний час арештоване майно, згідно ухвали суду, зберігається на штрафмайданчику Зміївського відділу поліції ГУНП в Харківській області, на відкритому повітрі, тому з урахуванням отриманих ним у результаті ДТП пошкоджень, піддається корозії і руйнуванню та обезцінюється, що призводить до спричинення йому матеріальних збитків.
В судове засідання ОСОБА_3 не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив.
Слідчий суддя, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
В мотивувальній частині вказаної ухвали, слідчий суддя зазначав про наявність підстав до задоволення клопотання, оскільки прокурор довів наявність вважати, що було вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.286 КК України, а тому з метою забезпечення збереження доказової інформації, яка була отримана під час проведення 04.04.2020 огляду, на зазначеному в клопотанні майні, яке може містити відомості про факти чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, як тимчасово вилучене майно, вважав за необхідне накласти арешт на майно.
Тобто, захід забезпечення у вигляді арешту майна було вжито виключно з метою забезпечення збереження речових доказів, за наявності доведених на час накладення арешту ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.
В силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.
Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.
Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі АГОСІ проти Об`єднаного Королівства). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.
У справі Раймондо проти Італії (Raimondo v. Italy, рішення 24.01.1994), в яких заявник скаржилася на контроль за використанням власності в зв`язку з провадженням кримінального розслідування, не знайшовши у цьому випадку порушення ст.1 протоколу № 1, Суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань (п.35).
Однією із загальних засад кримінального провадження, визначених п. 21 ч. 1 ст. 7 КПК України, є розумність строків. Відповідно до ст. 28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.
Згідно ч. 1 ст. 100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 КПК України.
Отже, арешт на вказане майно було накладено з метою забезпечення доказової бази у даному кримінальному провадженні, яка на теперішній час, як встановлено вище, досягнута.
Враховуючи викладене, наслідки арешту майна розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя вважає доведеним заявником, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба, що відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України є підставою для скасування арешту з вказаного в клопотанні майна, арештованого ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 08.04.2023. За встановлених обставин, враховуючи позицію прокурора щодо відсутності необхідності вказаного майна як речового доказу, скасування арешту з вказаного майна не створить будь-яких перешкод для подальшого розслідування кримінального провадження.
Таким чином, наявні правові підстави до задоволення клопотання заявника та скасування арешту з вказаного майна.
Керуючись ст.ст. 2, 7, 28, 174, 309, 372 КПК України,
Клопотання ОСОБА_3 задовольнити.
Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Ухвала виготовлена в нарадчій кімнаті, є оригіналом.

Слідчий суддя ОСОБА_1