ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: 11-кп/819/291/23
Номер справи місцевого суду: 766/387/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2023 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режим відеоконференції апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 31 січня 2022 року,

В С Т А Н О В И В:

Зміст оскаржуваного судового рішення.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 31 січня 2022 року відмовлено в задоволенні подання Державної установи «Північна виправна колонія №90» про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким щодо засудженого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись із таким судовим рішенням, засуджений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу в якій просить зазначену ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити подання про заміну йому невідбутої частини покарання більш м`яким.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_8 зазначив, що висновок суду про те, що він не довів своє вправлення не ґрунтується на матеріалах справи.

Зазначає, що його поведінка протягом відбування покарання свідчить про виправлення. Зокрема за час відбування покарання він має 5 заохочень від адміністрації та не має дисциплінарних стягнень. На думку засудженого факт його умовно-дострокового звільнення від відбування покарання за іншим вироком в 2002 році, не може бути врахований при вирішенні питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким у даному провадженні.

Позиції учасників провадження.

Прокурор заперечив проти задоволення апеляційної скарги засудженого. Просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Згідно з матеріалами провадження засуджений ОСОБА_8 відбував покарання в ДУ «Північна виправна колонія (№90)». Згідно відповіді Департаменту з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України від 06 грудня 2023 року, станом на вказану дату в Департаменті відсутня інформація про теперішнє місце перебування засудженого ОСОБА_8 , оскільки після відступу окупаційних військ російської федерації в ДУ «Північна виправна колонія (№90)» було виявлено відсутність в установі засуджених та осіб, взятих під варту в тому числі їх облікових документів.

Херсонським апеляційним судом ОСОБА_8 повідомлено про розгляд справи шляхом публікації оголошення на офіційному веб-сайті суду.

Станом на 26 грудня 2023 року на адресу суду не надійшло жодних заяв чи клопотань від ОСОБА_8 .

Ухвалою від 13 грудня 2023 року Херсонським апеляційним судом залучено захисника для здійснення захисту інтересів засудженого ОСОБА_8 в даному апеляційному провадженні.

Адвокат ОСОБА_7 просив задовольнити апеляційну скаргу засудженого.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Заслухавши думу прокурора та захисника щодо можливості розгляду кримінального провадження за відсутності засудженого, з огляду на те, що в апеляційній скарзі не ставиться питання про погіршення правового становища засудженого, суд апеляційної інстанції вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги без участі ОСОБА_8 .

Заслухавши суддю-доповідача, думку учасників провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно із ч.1 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ч.1 ст. 82 КК України, особам, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині КК України для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.

Частиною 3 ст. 82 КК України визначено, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Умовами заміни невідбутої частини покарання більш м`яким є:

1) засуджений відбуває покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі (ч.1 ст.82 КК України);

2) він став на шлях виправлення (ч. 3 ст. 82 КК України);

3) він фактично відбув встановлену ч.4 ст.82 КК України частину призначеного судом покарання.

Становлення особи на шлях виправлення розцінюється як прагнення засудженого до такого виправлення, позитивні зрушення в його поведінці і ставленні до праці, які свідчать про успішне здійснення процесу виправлення, що може ефективно продовжуватись й в умовах відбування менш суворого покарання. При цьому, висновок про становлення особи на шлях виправлення повинен ґрунтуватись не на характеристиці особи за період, що безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе застосування зміни невідбутої частини покарання більш м`яким, а на даних за весь час відбування покарання або принаймні протягом значної частини цього строку.

Згідно роз`яснень, що містяться в п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», встановлено, що судовий розгляд питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльності організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Приписами статті 6 КВК України визначено, що виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, а ресоціалізація - це свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), пробація, суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив. Засоби виправлення і ресоціалізації засуджених застосовуються з урахуванням виду покарання, особистості засудженого, характеру, ступеня суспільної небезпеки і мотивів вчиненого кримінального правопорушення та поведінки засудженого під час відбування покарання.

Відповідно до ст.8 КВК України засуджені зобов`язані виконувати встановлені законодавством обов`язки громадян України, неухильно додержуватися правил поведінки, які передбачені для засуджених, не посягати на права і свободи, честь і гідністю інших осіб, виконувати встановлені законодавством вимоги адміністрації органів і установ виконання покарань.

Саме під час відбування покарання, структура та форми якого наведені у зазначених нормах КВК України, засуджений і набуває права, у тому числі і на заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, яке може бути застосоване лише якщо засуджений під час відбування покарання сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

На думку суду апеляційної інстанції місцевий суд в повній мірі дотримався наведених вимог законодавства та рекомендацій, викладених в постанові Пленуму Верховного Суду України.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_8 востаннє засуджений вироком Цюрупинського районного суду Херсонської області за ч.1 ст.321, ч.2 ст.307, ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією майна. Початок строку - 06.12.2018 року, кінець - 04.12.2024 року.

Згідно характеристики ДУ «Північна виправна колонія (№90)» ОСОБА_8 характеризується позитивно, працевлаштований, свій зовнішній вигляд, спальне місце та форму одягу утримує в належному стані, має середній рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення. По характеру спокійний. Має 5 заохочень, стягнень не має. Працевлаштований в майстернях установи.

Відповідно до проведеної оцінки ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення, рівень небезпеки для суспільства середній.

Крім того, засуджений ОСОБА_8 раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності (5 разів) в тому числі за корисливі злочини проти власності, щодо нього застосовувались заохочувальні заходи у виді звільнення від відбування покарання умовно-достроково.

На думку суду апеляційної інстанції, з огляду на встановлене суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що ОСОБА_8 хоч і відбув 1/2 частини призначеного судом покарання, проте проаналізовані у сукупності всі обставини свідчать про те, що поведінка засудженого за весь час відбування покарання не в повній мірі вказує на те, що ОСОБА_8 став на шлях виправлення. Зокрема згідно з наявними в матеріалах провадження відомостями ОСОБА_8 , хоч і залучався до праці, проте не систематично та в більшій мірі в 2021 році, тобто перед настанням терміну можливості застосування до нього заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

Крім того, як вірно зазначив суд першої інстанції ОСОБА_8 раніше неодноразово судимий, в тому числі за корисливі злочини проти власності, відбував покарання у виді позбавлення волі, проте по відбуттю призначених покарань, вчиняв нові злочини. При цьому згідно характеристики, ризик вчинення засудженим повторного кримінального правопорушення, рівень небезпеки для суспільства - середній.

Зважаючи на викладене, хоч відбутий засудженим ОСОБА_8 строк покарання формально і узгоджується з вимогами ст. 82 КК України, проте в даному випадку наведені обставини не дають підстав для висновку, що засуджений довів виправлення.

Таким чином суд першої інстанції правильно відмовив в задоволенні подання Державної установи «Північна виправна колонія №90» про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким.

Доводи апеляційної скарги засудженого про ряд заохочень та позитивних змін в його поведінці були враховані судом, з урахування чого і наведено відповідні мотиви прийнятого рішення.

Що стосується посилання засудженого на безпідставність посилання суду першої інстанції на застосування до нього умовно-дострокового звільнення в минулому, то суд апеляційної інстанції вважає їх непереконливими, оскільки відповідні відомості судом першої інстанції враховано в контексті аналізу особи засудженого ОСОБА_8 .

За таких обставин, підстав до задоволення апеляційної скарги засудженого та заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, колегія суддів не вбачає.

Ухвала суду є законною, обгрунтованою та належним чином вмотивованою.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які можуть бути підставою для скасування ухвали суду, під час розгляду апеляційного розгляду провадження не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись статтями 376 ч.2, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 31 січня 2022 року, якою відмовлено в задоволенні подання Державної установи «Північна виправна колонія №90» про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким щодо засудженого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4