Справа № 727/4178/23
Провадження № 1-кп/727/282/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2023 року колегія суддів Шевченківського районного суду м. Чернівці у складі головуючого судді: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря: ОСОБА_4

прокурора: ОСОБА_5

захисника: ОСОБА_6

обвинуваченого: ОСОБА_7

представника потерпілої: ОСОБА_8

законного представника: ОСОБА_9

розглянувши у закритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000426 від 31.10.2022 року відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сокиряни Сокирянського району Чернівецької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, раніше неодноразово судимий, востаннє засуджений - 11.06.2019 Садгірським районним судом м. Чернівці за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців,

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ч.6 ст.152, ч.2 ст.156 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_7 з 08.09.2011 по 10.11.2020 перебував у офіційному шлюбі із ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 , від якого у них народилися спільні діти, а саме донька - ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , сини ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Після розірвання шлюбу, ОСОБА_7 продовжив фактично проживати спільно із вищевказаними членами своєї сім`ї та близькими родичами у квартирах, за адресами: АДРЕСА_3 та АДРЕСА_2 , які сім`я винаймала.

У другій половині березня 2022 року, у невстановлений слідством час, ОСОБА_7 перебуваючи у сімейних відносинах з ОСОБА_10 та згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 13.07.2018, будучи батьком малолітньої ОСОБА_11 , знаходячись спільно з останньою в одній із житлових кімнат, по місцю їх фактичного проживання, що за адресою: АДРЕСА_3 , переслідуючи злочинний умисел, протиправно, з метою задоволення власної статевої пристрасті, усвідомлюючи значення і суспільно-небезпечний характер своїх дій, направлених на порушення нормального фізичного, психічного та соціального розвитку своєї доньки ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , достовірно знаючи, що вона є малолітньою та користуючись відсутністю інших членів сім`ї в приміщенні квартири, покликав доньку до себе в кімнату, де використовуючи безпорадний стан потерпілої, яка не могла правильно розуміти сутність та характер вчинюваних з нею дій сексуального характеру, внаслідок свого віку, вчинив відносно доньки розпусні дії, які виразились в демонстрації малолітній ОСОБА_11 відеозапису зі сценами порнографічного характеру (на яких було зображено осіб чоловічої та жіночої статі, що вступали між собою в статеві відносини), використовуючи для демонстрації мобільний телефон свого малолітнього сина ОСОБА_13 .

У подальшому, в період часу з березня по серпень 2022 року, у невстановлений слідством час, ОСОБА_7 , перебуваючи спільно з малолітньою донькою ОСОБА_11 в квартирі по місцю їх фактичного проживання, що за адресою: АДРЕСА_3 , продовжуючи реалізацію свого єдиного злочинного умислу, протиправно, з метою задоволення власної статевої пристрасті, усвідомлюючи значення і суспільно-небезпечний характер своїх дій, направлених на порушення нормального фізичного, психічного та соціального розвитку своєї доньки ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , достовірно знаючи, що вона є малолітньою та користуючись відсутністю інших членів сім`ї в приміщенні квартири, періодично кликав доньку в кімнату, де він проживав окремо, використовуючи безпорадний стан малолітньої потерпілої, яка не могла правильно розуміти сутність та характер вчинюваних з нею дій сексуального характеру, внаслідок свого віку, систематично вчинював відносно неї розпусні дії, які виражались в оголенні ОСОБА_7 свого статевого органу, в примушуванні малолітньої ОСОБА_11 доторкатися до його статевого органу та в пропозиціях повторити дії, що раніше демонструвались ним на відеозаписі порнографічного характеру. Після відмови малолітньої потерпілої від виконання вищевказаних дій, застосовуючи психологічний тиск та погрози фізичною розправою відносно доньки, примушував малолітню ОСОБА_11 самостійно оголити її статеві органи, та в подальшому ОСОБА_7 непристойно доторкався руками та язиком до статевого органу малолітньої доньки ОСОБА_11 .

У подальшому, в період часу з серпня по 28 жовтня 2022 року, у невстановлений слідством час, ОСОБА_7 , перебуваючи спільно з малолітньою донькою ОСОБА_11 у квартирі по місцю їх фактичного проживання, що за адресою: АДРЕСА_2 , продовжуючи реалізацію свого єдиного злочинного умислу, протиправно, з метою задоволення власної статевої пристрасті, усвідомлюючи значення і суспільно-небезпечний характер своїх дій, направлених на порушення нормального фізичного, психічного та соціального розвитку своєї доньки ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , достовірно знаючи, що вона є малолітньою та користуючись відсутністю інших членів сім`ї в приміщенні квартири, періодично кликав доньку в кімнату, де він проживав окремо, використовуючи безпорадний стан малолітньої потерпілої, яка не могла правильно розуміти сутність та характер вчинюваних з нею дій сексуального характеру, внаслідок свого віку, систематично вчинював відносно неї розпусні дії, які виражались в оголенні ОСОБА_7 свого статевого органу, в примушуванні малолітньої ОСОБА_11 доторкатися до його статевого органу та в пропозиціях повторити дії, що раніше демонструвались ним на відеозаписі порнографічного характеру. Після відмови малолітньої потерпілої від виконання вищевказаних дій, застосовуючи психологічний тиск та погрози фізичною розправою відносно доньки, ОСОБА_7 примушував малолітню ОСОБА_11 самостійно оголитися, та в подальшому непристойно доторкався руками та язиком до статевих органів малолітньої доньки ОСОБА_11 .

Таким чином, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 156 КК України, розбещенні неповнолітніх, тобто вчинені розпусних дій щодо особи, яка не досягла шістнадцятирічного віку, за кваліфікуючими ознаками: вчиненому щодо малолітньої особи; вчиненому близьким родичем.

Крім цього, у ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_7 вчинивши раніше розбещення відносно своєї малолітньої доньки ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , приблизно о 10.00 год., перебуваючи по місцю свого тимчасового фактичного проживання, а саме в приміщенні однієї із житлових кімнат квартири, яку винаймала його дружина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , користуючись відсутністю за місцем проживання ОСОБА_10 усамітнився зі своєю малолітньою донькою ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зачинивши двері кімнати, куди попередньо за його наполяганням зайшла малолітня, ОСОБА_7 , будучи переконаним у тому, що інші малолітні діти сплять, з метою задоволення своєї статевої пристрасті без добровільної згоди ОСОБА_11 , якій на той час було 11 років та яка внаслідок малолітства не могла усвідомлювати сутність та значення вчинюваних відносно неї дій, вчинив дії сексуального характеру, пов`язані з анальним проникненням в тіло малолітньої ОСОБА_11 , з використанням геніталій.

Так, ОСОБА_7 , з метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на задоволення своєї статевої пристрасті, керуючись сексуальними спонуканнями до малолітньої доньки ОСОБА_11 , усвідомлюючи, що в силу її загального фізичного та психологічного розвитку вона не може чинити опір, застосовуючи психологічний тиск та погрози фізичною розправою відносно малолітньої ОСОБА_11 , про вік якої ОСОБА_7 було достеменно відомо, примусив її зняти з себе нижню частину одягу та білизни, в якому вона була вдягнена та застосовуючи фізичне насильство, що виразилося в нанесенні удару рукою по голові малолітньої ОСОБА_11 , попередньою змастивши кремом свій та статевий орган малолітньої, а також її анальний отвір, після чого ввів свій статевий орган в анальний отвір одинадцятирічної доньки, вчинивши дії сексуального характеру, пов`язані з анальним проникненням в тіло малолітньої потерпілої з використанням геніталій, спричинивши останній фізичний біль та згідно висновку експерта № 765 ст від 22.11.2022 тріщини в кількості 3-х в ділянці ануса, які виникли в результаті не менш як однократної травмуючої дії твердого тупого предмету, можливо внаслідок введення в анальний отвір напруженого статевого члена.

Таким чином, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 6 статті 152 КК України зґвалтування, тобто вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із анальним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, за кваліфікуючими ознаками: зґвалтування, вчинене щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах; вчинене щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди; вчинені особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ч. 2 ст. 156 КК України.

Крім того, встановлено, що ОСОБА_7 достовірно знав, що після проходження медичних обстежень, з 07.07.2016, він перебуває під медичним наглядом в ОКНП «Чернівецький обласний медичний центр соціально значущих хвороб» ДОЗ Чернівецької ОДА (ЧОВА), як особа, інфікована вірусом імунодефіциту людини (ВІЛ-інфікований, ІІІ кл. ст., В20.4.), що викликає особливо небезпечне захворювання - синдром набутого імунодефіциту людини (СНІД), яке через відсутність у даний час специфічних методів профілактики та ефективних методів лікування, призводить до смерті та зобов`язаний дотримуватись певних профілактичних заходів, вживати заходи щодо запобігання поширення ВІЛ-інфекції.

Також, ОСОБА_7 , як особа інфікована вірусом імунодефіциту людини, був письмово ознайомлений з тим, що він може бути джерелом зараження ВІЛ-інфекції для інших осіб, а також письмово попереджений про те, що несе кримінальну відповідальність, яка може наступити у випадку, якщо він свідомо поставить іншу особу в небезпеку зараження вірусом імунодефіциту людини (відповідно до Закону України «Про протидію поширенню хвороб, зумовлених вірусом імунодефіциту людини (ВІЛ) та правовий і соціальний захист людей, які живуть із ВІЛ» №1972-ХІІ від 05.12.2012).

Проте, незважаючи на це, ОСОБА_7 , 29.10.2022, приблизно о 10.00 год., знаходячись за місцем свого тимчасового фактичного проживання, а саме в приміщенні однієї із житлових кімнат квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, усвідомлюючи наявність у нього невиліковної інфекційної хвороби, яка передається, у тому числі, статевим шляхом під час незахищених статевих стосунків та яка є небезпечною для життя людини, а також суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки та ігноруючи попередження особи, інфікованої вірусом імунодефіциту людини, вчинив дії сексуального характеру, пов`язані з анальним проникненням в тіло своєї малолітньої доньки ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з використанням геніталій, без застосування запобіжних заходів контрацепції, тим самим поставив малолітню потерпілу ОСОБА_11 в небезпеку зараження вірусом імунодефіциту людини.

Таким чином, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КК України, свідомому поставленні іншої особи в небезпеку зараження вірусом імунодефіциту людини.

Потерпіла ОСОБА_11 надала покази суду в порядку ст. 225 КПК України, вказувала, що вона разом з мамою, трьома братами та ОСОБА_7 , який є її батьком, проживали разом спочатку по вул. Авангардній, а пізніше з літа 2022 року по вул. Стальського. У ОСОБА_7 була окрема кімната. З мамою та братами відносини чудові, а з батьком відносини погані. Мама постійно перебувала на роботі, тато ніде не працював і майже постійно перебував дома та періодично вживав алкогольні напої. Інколи ОСОБА_7 спричиняв сварки з різних підстав. Під час проживання по вул. Авангардній, в той час, коли нікого крім них не було вдома, ОСОБА_7 включив на мобільному телефоні брата їй відео «порно», тоді вона дізналася, що таке «секс». Під час перегляду відео ОСОБА_7 запропонував зайнятися тим, що робили на відео, на що Єлизавета йому відмовила. Через декілька днів ОСОБА_7 знову кликав у свою кімнати, змушував роздягатися, замахувався для удару та словесно погрожував, через страх виконувала його наказ, коли роздягалася то ОСОБА_7 облизував її статеві органи. Такі дії ОСОБА_7 вчинював з липня 2022 року декілька разів на тиждень. 29.10.2022 року в ранці ОСОБА_7 покликав до своєї кімнати, примусив роздягнутися, вдарив, змастив кремом свій статевий орган та Єлизавети та спробував проникнути своїм статевим органом у статевий орган потерпілої, що йому не вдалося, після чого він вчинив анальне проникнення в тіло ОСОБА_14 , остання почала плакати від болю і ОСОБА_7 відпустив її. Презерватив на свій статевий орган ОСОБА_7 не одягав. Одразу після вказаних подій ОСОБА_14 пішла в школу, та по закінченню школи пішла до мами на роботу і все їй розказала.

Свідок ОСОБА_10 показала, що ОСОБА_7 є її колишній чоловік, після розлучення продовжували проживати разом. Від шлюбу є троє спільних дітей, одна з яких ОСОБА_11 2011 року народження. 29.10.2022 року до неї зателефонувала дочка ОСОБА_14 та прийшла на роботу щоб поговорити. Коли ОСОБА_14 прийшла на її очах були сльози, вона була пригнічена та розповіла про те, що ОСОБА_7 зґвалтував її. ОСОБА_7 почав чіплятися до неї приблизно з липня 2022 року. На пропозицію повідомити працівників поліції про злочин, ОСОБА_14 відмовилася, оскільки боялася. Тому тільки 31.10.2022 року, вмовлянням змогла переконати Єлизавету повідомити поліцію про вчинений злочин. Пригнічений стан доньки почала помічати за орієнтовно за місяці до 29.10.2022 року, причини такого стану були не відомі.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 пояснив, що вину не визнає, ніяких незаконних дій щодо доньки ОСОБА_11 не вчиняв, а остання його оговорює. 28.10.2022 року близько 10 години, ОСОБА_11 пішла до школи, а він пішов з товаришем по своїх справах.

На підтвердження винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ч.6 ст.152, ч.2 ст.156 КК України, стороною обвинувачення надано наступні докази, які були досліджені судом:

Протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 31.10.2022, відповідно до якого із заявою звернулась ОСОБА_10 , з приводу вчинення в період часу з липня 2022 року по 29.10.2022 в час її відсутності вдома, її колишній чоловік ОСОБА_7 ґвалтування доньки ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (т. 1, а.п. 6);

Протокол огляду місця події від 31.10.2022, відповідно до якого огляд проводився у квартирі, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 де проживає ОСОБА_7 . Під час огляду виявлено та вилучено: 1) тюбики з написами: «дитячий крем», «косметичний вазелін» та флакон з написом «Мішаня»; 2) дитячі трусики, жовтого кольору, які належні малолітній потерпілій ОСОБА_11 ; 3) шорти, чорного кольору; 4) ворсисте покривало, зеленого кольору; 5) ковдру, білого кольору з плямами речовини бурого кольору; 6) рушник з візерунками, світлого кольору (т. 1, а.п. 57- 81);

Висновок експерта №1925 від 16.12.2022 за результатами судово-імунологічної експертизи, відповідно до якого кров ОСОБА_11 належить до групи В з ізогемаглютиніном анти-А; кров ОСОБА_7 належить до групи А з ізогемаглютиніном анти-В. В плямах бурого кольору на жіночих плавках (об`єкти №1, 2), знайдено кров людини та виявлено антиген що не виключає походження крові від особи з групою крові В, в даному випадку від ОСОБА_11 . Сперматозоїди в цих плямах не знайдені. В плямі жовтого кольору (об`єкт № 3), сперматозоїди не знайдено, крові не виявлено (т.1, а.п. 94- 96);

Висновок експерта №1923 від 16.12.2022 за результатами судово-імунологічної експертизи, відповідно до якого кров ОСОБА_11 належить до групи В з ізогемаглютиніном анти-А; кров ОСОБА_7 належить до групи А з ізогемаглютиніном анти-В. В плямах бурого кольору на ковдрі (об`єкти №1, 3, 5), знайдено кров людини та виявлено антигени А та В, при умові походження крові від однієї особи кров може належати особі з групою крові АВ. При умові можливого змішування крові походження її не виключає від осіб, що містять в своїй характеристиці дані антигени. В даному випадку не виключає можливе зміщування ОСОБА_11 та ОСОБА_7 В плямах сірого та жовтого кольору (об`єкти №2, 4, 6), сперматозоїди не знайдено, крові не виявлено (т. 1, а.п. 107- 109);

Висновок психологічного дослідження ОСОБА_11 відповідно до якого, у словах Лізи відслідковується психологічне, фізичне та сексуальне насильство стосовно неї. Таким чином, в результаті насильства, в подальшому можуть проявлятися тенденції до асоціальної поведінки, прояви аутоагресії, суїцидальні прояви, прояви залежної поведінки, протиправні дії, тощо. Спираючись на слова Єлизавети та аналізуючи емоційний стан дівчини, її компульсивні реакції під час бесіди (пришвидшення мовлення, опущенні та зажаті плечі до низу, погляд вниз, тремтіння рук), сльози на очах під час приговорювання травмуючих епізодів, можемо стверджувати, що відносно дівчини чинились противоправні дії, які нанесли шкоди її психічному, соматичному та психоемоційному стану. В цих діях був прояв психологічного, фізичного та сексуального насилля (т. 1, а.п. 139-145);

Заключення лікаря від 04.11.2022: у ОСОБА_11 виявлені гострі тріщини ануса (т.1 а.п. 177);

Висновок судово-медичної експертизи № 765 ст від 22.11.2022, відповідно до якого у ОСОБА_11 виявлено наступні тілесні ушкодження: тріщини в кількості 3-х в ділянці ануса. Дані ушкодження виникли в результаті не менш як однократної травмуючої дії твердого тупого предмету, можливо внаслідок введення в анальний отвір напруженого статевого члена, по строку та обставинам можуть відповідати вказаному в фабулі постанови, і відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень. Цілісність дівочої пліви не порушена. В мазках з піхви ОСОБА_11 , сперматозоїди не знайдено. Беручи до уваги будову дівочої пліви у неповнолітньої ОСОБА_15 , малоймовірним є можливість проведення статевого акту без її порушення, що унеможливлює статеве життя раніше (т.1, а.п. 178-179);

Висновок судово-психіатричного експерта №2 від 15.12.2022, відповідно до якого на даний час, у неповнолітньої ОСОБА_11 має місце тимчасовий хворобливий розлад психічної діяльності у вигляді розладу адаптації з переваженням порушення інших емоцій, як наслідок отриманої підекспертною психогенії (скоєння щодо неї дій по справі). Вищезазначений психічний розлад на даний час не позбавляє неповнолітню потерпілу ОСОБА_11 можливості правильно сприймати обставини по справі та давати про це покази. На період часу, до якого відносяться події по справі, тобто на період часу з липня 2022 року по 29.10.2022, малолітня ОСОБА_11 ознак психотичного розладу психічної діяльності чи недоумства не виявляла. За своїм психічним станом, вона могла правильно сприймати зовнішню сторону подій (місце, особу, дії, час), без належного розуміння їх внутрішнього та соціального змісту та могла і може давати по них покази. Твердження малолітньої потерпілої ОСОБА_11 про вчинення з нею систематичного розбещення та дій сексуального характеру не випливає з характеру її психічного захворювання (маревних ідей, хворобливої сексуальності, підвищеної сугестивності та інше). Протиправні дії, вчинені відносно малолітньої потерпілої ОСОБА_11 призвели до виникнення психічних наслідків у вигляді тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності у формі розладу адаптації з переваженням порушення інших емоцій, як наслідок отриманої підекспертною психогенії (скоєння щодо неї дій по справі - розбещення та дії сексуального характеру) (т.1, а.п.167-188);

Відповідь ОКНП «Чернівецький обласний медичний центр соціально значущих хвороб», відповідно до якої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуває під медичним наглядом з 07.07.2016 з діагнозом: ВІЛ-інфекція 3-го кл.ст В 20.4. Кандидоз слизової порожнини рота. Вірусний гепатит С. Про кримінальну відповідальність згідно Закону України «Про протидію поширення хвороб, зумовлених ВІЛ, та правовий і соціальний захист людей, які живуть з ВІЛ» від 05.12.2012 №1972-12 пацієнт попереджений, про що є запис в амбулаторній карті (т.2 а.п. 256-276);

Висновок судово-психіатричного експерта №654 від 15.11.2022, відповідно до якого ОСОБА_7 на даний час ознак будь-якого психічного захворювання не виявляє, він може віддавати звіт своїм діям та керувати ними. На період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, з середини липня 2022 року та безпосередньо 29.10.2022, ОСОБА_7 ознак хронічного психічного захворювання, недоумства та ознак іншого, тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності також не виявляв, він міг віддавати звіт своїм діям та керувати ними.

Допитана в судовому засіданні судово-медичний експерт ОСОБА_16 , яка проводила експертизу № 765 ст від 22.11.2022 року щодо ОСОБА_11 та була повідомлена про кримінальну відповідальність за ухилення від дачі висновку та за дачу завідомо неправдивого висновку експерта, показала суду, що при проведенні експертизи використовувалися в тому числі і медична документація огляду ОСОБА_11 . Безпосереднього огляду та наявності наданої медичної документації було достатньо для проведення вищевказаної експертизи, будь яких сумнівів у достовірності медичної документації не виникло. На уточнююче запитання показала, що виявлені у ОСОБА_11 тріщини в кількості 3-х в ділянці анусу могли виникнути зокрема і від введення в анальний отвір напруженого статевого члена, по часу виникнення тріщин відповідає обставинам вчиненого злочину, рубці від тріщин можуть залишитися і по теперішній час.

Одночасно слід зазначити, що суд не покладає в обґрунтування даного вироку в якості доказів вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ч.6 ст.152, ч.2 ст.156 КК України, інші матеріали та процесуальні документи, що надані стороною обвинувачення, оскільки за своїм змістом вказані документи не містять ознак доказів, що мають значення для вирішення кримінального провадження, а лише засвідчують відповідність окремих проведених слідчих та процесуальних дій вимогам закону та належними особами.

Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, визначених КПК України, враховуючи, що суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження створив їм необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, надано не було.

Оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає їх належними та допустимими.

Зокрема, оцінюючи показання потерпілої та свідків, суд визнає їх правдивими і достовірними, оскільки вони послідовні, об`єктивно і достатньо повно відображають обстановку і обставини скоєного обвинуваченим злочину, підтверджуються дослідженими під час розгляду справи письмовими доказами, підстав сумніватися в правдивості показів потерпілої та свідків у суду немає.

Згідно з ч.1 ст.94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й не упередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, адже ні підозра, ні обвинувачення не можуть відповідно до ч.3 ст.17 КПК України ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а сукупність зібраних доказів, суд оцінює з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Суд, по закінченні з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами, поставив на обговорення питання чи бажають сторони доповнити судовий розгляд та чим саме. Будь-яких клопотань щодо доповнення судового розгляду від учасників судового провадження не надійшло.

Таким чином, слід зазначити, що судом в межах повноважень, визначених ч. 3 ст. 26 КПК України, були створені всі необхідні умови та вжиті всі можливі заходи для реалізації стороною обвинувачення та захисту своїх процесуальних прав, в тому числі права відстоювати свою правову кваліфікацію і надавати докази на її обґрунтування та для повного і об`єктивного з`ясування обставин на підставі наданих сторонами доказів.

Суд критично оцінює показання обвинуваченого ОСОБА_7 , оскільки вони повністю спростовуються вищезазначеними поясненнями потерпілої та свідків, а також іншими матеріалами справи в сукупності, і суд розцінює їх як спробу обвинуваченого уникнути кримінальної відповідальності за вчинене.

Таким чином, розглянувши кримінальне провадження з дотриманням положень ч.1 ст.337 КПК України, в межах висунутого обвинувачення, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ, наданий стороною обвинувачення та захисту, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, вважає зазначені докази належними, допустимими, достовірними та в сукупності достатніми для прийняття рішення про винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні ним інкримінованих кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ч.6 ст.152, ч.2 ст.156 КК України, поза розумним сумнівом.

Виходячи з зазначеного, судом достовірно встановлено, що ОСОБА_7 , розбещував неповнолітню, тобто вчинив розпусні дій щодо особи, яка не досягла шістнадцятирічного віку, за кваліфікуючими ознаками: вчиненому щодо малолітньої особи, вчиненому близьким родичем; зґвалтував, тобто вчиненні дій сексуального характеру, пов`язаних із анальним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, за кваліфікуючими ознаками: зґвалтування, вчиненому щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, вчиненому щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди, вчиненому особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ч.2 ст.156 КК України; свідоме поставлення іншої особи в небезпеку зараження вірусом імунодефіциту людини, тобто вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст.130, ч.6 ст.152, ч.2 ст.156 КК України.

Особі, яка вчинила кримінальні правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нового кримінального правопорушення.

Обираючи обвинуваченому ОСОБА_7 вид та розмір покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, одне з яких віднесене до категорії особливо тяжких злочинів, обставини його вчинення, характер діяння, форму й ступінь вини, мотив вчинення кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Обставини, відповідно до ч.1 ст.66 КК України, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , судом не встановлені.

Обставиною, відповідно до ч.1 ст.67 КК України, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , судом визнається рецидив злочинів та вчинення кримінального правопорушення щодо малолітньої дитини.

При призначенні покарання колегія суддів також враховує те, що ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий в тому числі і за злочин проти статевої свободи та статевої недоторканості особи. Згідно характеристики на ув`язненого виданої ДУ «Чернівецький слідчий ізолятор» ОСОБА_7 характеризується добре, перебуває на профілактичному обліку в установі, як особа схильна до самогубства та членоушкоджень. ОСОБА_7 є інвалідом 3 групи загального захворювання.

Приймаючи до уваги характер, ступінь тяжкості та суспільну небезпеку скоєного ОСОБА_7 кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, відсутність пом`якшуючих та наявність обтяжуючих покарання обставин, суд вважає, що обвинуваченому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі, без застосування додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.

При цьому, з огляду на вчинення ОСОБА_7 суспільно-небезпечного кримінального правопорушення у сфері злочинів проти статевої свободи та статевої недоторканості особи, а також відсутність обставин, передбачених ст. 66 КК України, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених ним кримінального правопорушення, суд, при призначенні покарання ОСОБА_7 не вбачає підстав для застосування положень ст. 69 КК України.

Таке покарання стосовно ОСОБА_7 на переконання суду, є необхідним та достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним та іншими особами кримінальних правопорушень.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 слід обраховувати з моменту фактичного його затримання.

16.01.2020 р. набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо впровадження Єдиного реєстру осіб, засуджених за злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості малолітньої особи, та посилення відповідальності за злочини, вчинені проти статевої свободи та статевої недоторканості малолітньої особи».

Згідно ч.1 ст. 6-1 КВК України, Єдиний реєстр осіб, засуджених за злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості малолітньої особи - це автоматизована електронна база даних, створена для забезпечення збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку, узагальнення даних про осіб, які вчинили злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості малолітньої особи, у тому числі осіб, судимість яких за такі злочини знята або погашена в установленому законом порядку.

Відповідно до Порядку формування та ведення Єдиного реєстру засуджених та осіб, узятих під варту, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 2023/5 віл 26.06.2018 р., із змінами та доповненнями, Реєстр - є складовою частиною Єдиного реєстру засуджених та осіб, узятих під варту, та містить відомості про осіб, які вчинили кримінальні правопорушення проти статевої свободи та статевої недоторканості малолітньої особи, у тому числі осіб, судимість яких за такі кримінальні правопорушення знята або погашена в установленому законом порядку.

Згідно Порядку, реєстраторами Реєстру є - уповноважені посадові особи, уповноважених органів з питань пробації в частині внесення або редагування відомостей про суб`єктів пробації, в тому числі про порушення правил адміністративного нагляду особами, засудженими за злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості малолітньої особи, які звільнені від відбування покарання з випробуванням.

Відповідно до ч.5 ст. 6-1 КВК України, інформація про особу вноситься до реєстру на підставі обвинувального вироку суду, який набрав законної сили.

Щодо поданого цивільного позову, суд виходить із наступних мотивів.

Представником потерпілої адвокатом ОСОБА_8 в інтересах потерпілою ОСОБА_11 було заявлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_7 , про відшкодування моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням.

У судовому засіданні представник потерпілої просила суд задовольнити заявлений по кримінальному провадженню цивільний позов про стягнення на користь потерпілої завдану шкоду.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник заперечували проти задоволення цивільного позову.

У відповідності до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У відповідності до ч.2 ст.127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно ч.1, 5 ст.128, ч.1 ст.129 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства. Ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до ч.1 ст.1166, ч.1 ст.1195 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Відповідно до положень ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до п.3, 5, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 року, суд має з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння моральних чи фізичних страждань, за яких обставин і якими діями вони завдані, ступінь вини заподіювача, яких моральних чи фізичних страждань зазнав потерпілий, в якій грошовій сумі він оцінює пов`язані з ними втрати, та з чого при цьому виходить, а також інші обставини, які мають значення для вирішення даного спору. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Суд вважає встановленим, що потерпілій ОСОБА_11 неправомірними діями обвинуваченого ОСОБА_7 заподіяна моральна шкода, яка виразилась у моральних переживаннях потерпілої за своє здоров`я та життя під час протиправних дій останнього, моральних переживаннях потерпілої, порушенням нормальних життєвих зв`язків.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, згідно з приписами п. 6.4 «Методичних рекомендацій» (лист Міністерства юстиції від 13.05.2004 року № 35-13/797), враховуються вимоги розумності і справедливості, оскільки моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як не має (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. У будь-якому випадку розмір відшкодування повинен бути адекватним нанесеній моральній шкоді.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить з вимог ст.23, 1167 ЦК України, та роз`яснень, що викладені в п.9 Постанови Пленуму Верховного суду №4 від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» та вважає суму відшкодування моральної шкоди у розмірі 150 000 гривень такою, що відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, з врахуванням обставин, при яких було спричинено моральну шкоду ОСОБА_11 і яка на думку суду, буде достатньою для відшкодування моральної шкоди, яку потерпіла отримала внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У суду не виникає сумніву, що протиправними діями ОСОБА_7 потерпілій завдано моральних страждань, у зв`язку з чим істотно змінився її спосіб життя, вказані дії потребують як часових витрат, так і завдають душевних та фізичних страждань.

Враховуючи глибину психологічних страждань, понесених потерпілою внаслідок вчинення злочину, необхідності тривалого часу для відновлення психологічного стану, наслідків, які настали від злочину, виходячи із засад розумності, поміркованості та справедливості, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

У цьому контексті суд враховує визнання Європейським Судом з прав людини (далі ЄСПЛ) існування спростовної презумпції завдання моральної шкоди у разі порушення окремих прав і свобод людини.

Зокрема, в рішенні ЄСПЛ від 28.05.1985 р. у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі» зазначається, що, «з огляду на її природу, стверджувана моральна шкода не завжди може бути предметом чіткого доведення. Проте розумно припустити, що особи, які…зіткнулися з проблемами...можуть зазнати страждань і тривоги». Звідси випливає, що фактичною основою для висновку про наявність негативних наслідків у немайновій сфері потерпілої особи у більшості ситуацій може бути як таке розумне припущення про природність їх виникнення за подібних обставин.

Судові витрати на залучення експертів слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 .

Речовими доказами суд розпоряджається згідно вимог 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 100, 124, 368, 370, 374 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ч.6 ст.152, ч.2 ст.156 КК України та призначити йому покарання:

за ч.1 ст.130 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі;

за ч.6 ст.152 КК України у виді 15 (п`ятнадцяти) років позбавлення волі;

за ч.2 ст. 156 КК України у виді 8 (восьми) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання ОСОБА_7 у вигляді 15(п`ятнадцяти) років позбавлення волі.

Строк відбування ОСОБА_7 покарання рахувати з моменту його фактичного затримання тобто з 02.11.2022.

Залишити ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Зобов`язати уповноважену посадову особу органу з питань пробації внести відомості про особу засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сокиряни Сокирянського району Чернівецької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 громадянина України, до Єдиного реєстру осіб, засуджених за злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості малолітньої особи.

Речові докази:

тюбики з написами «дитячий крем», «косметичний вазелін» та флакон з написом «Мішаня»; дитячі трусики жовтого кольору; шорти чорного кольору; ворсисте покривало зеленого кольору; ковдру білого кольору з плямами речовини бурого кольору; рушник із візерунками світлого кольору знищити;

Носії інформації зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів по кримінальному провадженню, що складають 1 132 (тисячу сто тридцять дві) гривні 68 коп. за проведення експертизи.

Цивільний позов представника потерпілої адвоката ОСОБА_8 в інтересах потерпілою ОСОБА_11 про відшкодування моральної шкоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_11 150 000 (сто п`ятдесят тисяч) гривень у відшкодування моральної шкоди.

На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити учасникам судового провадження.

Головуючий суддя ОСОБА_1

судді ОСОБА_2

ОСОБА_3