Справа № 346/441/24
Провадження № 1-в/346/54/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2024 р.м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

представника ДУ

"Коломийська виправна колонія № 41" ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коломия подання начальника ДУ «Коломийська виправна колонія (№41)» про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременець, Кременецького району, Тернопільської області, громадянина України, з середньою освітою, до арешту проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

раніше судимого: 27.03.2019 року Кременецьким районним судом Тернопільської області за ст.. 185 ч.3, ст.. 75, 76 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки;

Засудженого: 10.03.2021 року Кременецьким районним судом Тернопільської області за ст.. 185 ч.3, ст.. 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі. 26.04.2021р. Кременецьким районним судом Тернопільської області за ст.. 185 ч.2, ст.. 70 ч.4 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі.

Початок строку: 29.12.2020 р.

Кінець строку: 29.06.2025 р.

В С Т А Н О В И В:

Начальник ДУ «Коломийська виправна колонія (№41)» звернувся до Коломийського міськрайонного суду з поданням про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання ОСОБА_5 . В його обґрунтування зазначив, що даний засуджений з 16.07.2021р. відбуває покарання в їхній установі і за вказаний період двічі допускав порушення встановленого порядку відбування покарання за що відносно нього були застосовані дисциплінарні стягнення, які на теперішній час погашені. ОСОБА_5 працевлаштований робітником на державному підприємстві «Підприємство ДКВСУ (№41)», дотримується правил поведінки, за сумлінну поведінку та добросовісне відношення до праці йому було оголошено чотири заохочення. Засуджений приймає активну участь у житті відділення, має сумлінну поведінку, характеризується з позитивної сторони, бере активну участь у програмі диференційованого виховного впливу на засуджених «Підготовка до звільнення», порушень не допускає, має бажання змінити своє життя та підтверджує це активними вчинками. Підтримує соціальні зв`язки, має позитивні стосунки та на його утриманні перебуває двоє малолітніх дітей. Виконавчі листи до установи не надходили. Вину у вчиненому визнав повністю, щиро розкаюється. Оскільки, на теперішній час засуджений відбув дві третини строку призначеного йому покарання та довів своє виправлення, ініціатор подання вважає, що ОСОБА_5 може бути звільнений умовно-дострокове від подальшого відбування покарання у відповідності до вимог ст. 81 КК України.

В судовому засіданні представник ДУ «Коломийська виправна колонія (№41)» ОСОБА_4 подання підтримав та вказав, що засуджений за час відбування покарання зарекомендував себе позитивно, довів своє виправлення та може бути звільнений достроково. При цьому зазначив, що позитивні зміни в поведінці засудженого з`явилися лише в ІІІ кварталі 2022 року. До цього часу засуджений отримував 2 стягнення та в цілому негативно характеризувався.

Засуджений також просив суд задовольнити подання та звільнити його умовно-достроково на невідбутий ним строк.

Прокурор в судовому засіданні заперечила проти задоволення подання та просила в його задоволенні відмовити. Свою позицію мотивувала тим, що засуджений не довів своє виправлення, оскільки не весь період відбування ним покарання, поводив себе сумлінно та проявляв добросовісне відношення до праці.

Заслухавши учасників судового процесу, вивчивши матеріали подання та особової справи засудженого, суд вважає, що подання не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що вироком Кременецького районного суду Тернопільської області від 10.03.2021р. ОСОБА_5 визнано винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді чотирьох років позбавлення волі. На підставі ст.. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного да цим вироком покарання, частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком Кременецького районного суду Тернопільської області від 27.03.2019р. у виді 6 місяців позбавлення волі та остаточно призначено покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі. Строк відбування покарання рахувати з 29.12.2020р.

Окрім цього, вироком Кременецького районного суду Тернопільської області від 26.04.2021р. затверджено угоду про визнання винуватості від 23.04.2021р. між прокурором Кременецької окружної прокуратури ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 . ОСОБА_5 визнано винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні за ч.2 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 70 ч.4 КК України за сукупністю вчинених кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185 КК України за вироком Кременецького районного суду Тернопільської області від 10 березня 2021 року та вказаного злочину, остаточне покарання ОСОБА_5 визначено за принципом поглинення менш суворого покарання більш суворим у вигляді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі. Зараховано в строк відбування покарання ОСОБА_5 час його перебування під вартою з 29.12.2020р., згідно вироку Кременецького районного суду Тернопільської області від 10.03.2021р.

Згідно розпорядження про набрання вироку законної сили, вирок Кременецького районного суду Тернопільської області від 26.04.2021р. стосовно ОСОБА_5 набрав законної сили 27 травня 2021 року.

Відповідно до правил ч.1 ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі на певний строк, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Згідно з положеннями ч.2, 3 вказаної статті, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: не менше половини строку покарання, призначеного судом за кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень або кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за необережний тяжкий злочин;

Згідно п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року N 2 Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність: при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Пленум Верховного Суду України в п. 17 своєї постанови N 2 від 26.04.2002 року Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, зазначає, що судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Згідно ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки; свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та виконання всіх покладених на засудженого обов`язків.

Під чесним ставленням до праці розуміється постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів та обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

З матеріалів особової справи засудженого вбачається, що після набрання вироком чинності, ОСОБА_5 було направлено для відбування покарання із ДУ «Чортківська установа виконання покарань (№26)» до ДУ «Коломийська виправна колонія (№41)», що підтверджується нарядом про направлення особи, засудженої до позбавлення волі на певний строк (а.о.с.28).

Відбуваючи покарання в даній установі до засудженого двічі застосовувались дисциплінарні стягнення: 29.07.2021р. у виді попередження за відмову від чергування в ДКДіР та 18.02.2022р. у виді догани за виготовлення та зберігання заборонених предметів, що підтверджується постановами про накладення стягнень (а.о.с. 37, 45).

Відповідно до письмової заяви від 17.07.2023р. засуджений просив залучити його до участі в програмі диференційованого виховного впливу «Підготовка до звільнення» (а.о.с. 35).

Зі змісту висновку службового розслідування по факту порушення встановленого порядку відбування покарання засудженим відділення соціально-психологічної служби №4 ОСОБА_5 (а.о.с. 50) вбачається, що в результаті проведеного обшуку приміщення, працівниками установи було виявлено та вилучено пластмасову ємкість із вмістом саморобної хлібної закваски, яка мала явні ознаки бродіння, об`ємом три літри. ОСОБА_5 підтвердив, що вказана закваска належить йому, яку він виготовив з м`якоті хліба, води та цукру з метою подальшого вживання. За період перебування у місцях позбавлення волі з даним засудженим неодноразово проводились профілактичні бесіди та бесіди виховного характеру, про що свідчать записи в щоденнику індивідуальної роботи із засудженим, однак позитивного результату вони не дали.

Зі змісту характеристики затвердженої в.о. начальника установи станом на 18.02.2022р. вбачається, що ОСОБА_5 характеризувався наступним чином: допускає порушення встановленого порядку відбування покарання, за що двічі до нього застосовувались заходи стягнення. Заохочення не застосовувались. До виконання робіт з благоустрою установи виконання покарань відноситься посередньо. У висновку характеристики начальник відділення СПС №4 клопотав про постановку засудженого на профілактичний облік, як злісного порушника встановленого порядку відбування покарання (а.о.с. 54).

В характеристиці, яка була затверджена станом на 07.07.2022р. вказано, що ОСОБА_5 до виконання робіт з благоустрою установи виконання покарань відноситься байдуже, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні. Перебуває на профілактичному обліку як злісний порушник встановленого порядку відбування покарання. Встановлені законодавством вимоги виконує виключно під контролем адміністрації установи виконання покарання (а.о.с. 59).

Згідно довідки про працевикористання засудженого №166 (а.о.с. 62), ОСОБА_5 протягом липня жовтня 2022 року не працював. З листопада 2021р. по травень 2022р. відпрацював в загальній кількості 24 дні, що в середньому становить менше чотирьох днів на місяць.

З виписки з протоколу №15 від 07.07.2022р. вбачається, що на засіданні комісії з розгляду питань про застосування до засуджених ст.. 81, 82 КК України, ОСОБА_5 було відмовлено в направленні відповідних матеріалів до суду, оскільки останній не довів, що стає на шлях виправлення (а.о.с. 65).

Довідкою про заохочення та стягнення засудженого, яка була долучена до матеріалів подання підтверджується, що з другого півріччя 2022 року засуджений змінив свою поведінку, перестав порушувати порядок відбування покарання та протягом жовтня 2022р. січня 2024р. чотири рази був заохочений подяками за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених КВК України та правилами внутрішнього розпорядку колонії, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці.

Вищевказане узгоджується з відомостями характеристики, затвердженої станом на 06.04.2023р., в якій вказано, що ОСОБА_5 працевлаштований на ДП «Підприємство ДКВС України (№41)». До праці відноситься добросовісно. На той час застосовано два заохочення. До виконання робіт з благоустрою установи виконання покарань відноситься добре, законні вимоги персоналу установи покарання виконує , порушень правил безпеки не допускає (а.о.с. 70).

У виписці з протоколу засідання адміністративної комісії колонії №9 від 06.04.2023р. вказано, що засуджений став на шлях виправлення, однак за заявою ОСОБА_5 матеріали до суду для заміни покарання більш м`яким не направлялися.

Згідно довідки про праце використання засудженого №02, ОСОБА_5 протягом 2022-2023 року постійно був залучений до праці та за кожний місяць має від 1 до 12 відпрацьованих днів, йому нарахована заробітна плата.

Відповідно до довідки від 03.01.2024р. виконавчий лист відносно ОСОБА_5 до установи не виконання не надходив, засуджений заборгованостей не має.

З висновку комісії щодо ступеня виправлення засудженого слідує, що підсумок набраних ОСОБА_5 балів вказує, що останній став на шлях виправлення та може бути представлений до умовно-дострокового звільнення.

Отже, з вищевикладеного судом встановлено, що ОСОБА_5 протягом першого року відбування покарання жодної зацікавленості до праці не виказував, ініціативу в залученні його до робіт не проявляв. До виконання робіт з благоустрою установи виконання покарань відносився байдуже, не вбачав суспільної необхідності у їх виконанні. Ставати на шлях виправлення почав з жовтня 2022 року, тобто майже через два роки після відбування покарання, оскільки перестав порушувати умови режиму та став отримувати заохочення. Бажання бути задіяним в праці проявляв з листопада 2021р., та з того часу на нерегулярній основі став працювати по декілька днів кожного місяця. При цьому ініціативи щодо додаткового трудового залучення, в тому числі і на безоплатній формі, не проявляв, оскільки з відповідними заявами до адміністрації установи відбування покарання не звертався. Зі змісту характеристик вбачається, що добросовісне відношення до праці ОСОБА_5 стало проявлятися лише в 2023 році.

Таким чином, аналізуючи поведінку засудженого за весь період відбування покарання, суд вважає, що відношення ОСОБА_5 до праці не було чесним в розумінні вимог законодавства, оскільки останній лише протягом періоду, що безпосередньо передував поданню став проявляти інтерес до працевлаштування.

Суд також бере до уваги висновок комісії, що ризик вчинення повторного кримінального правопорушення ОСОБА_5 є середнім. Щодо висновку комісії про ступень виправлення засудженого, відповідно до якого комісія вважає, що засуджений довів своє виправлення, суд ставиться критично, з урахуванням вищенаведеного.

Так, з урахуванням вищевикладених обставин та їхнього системного аналізу, суд приходить до висновку, що поведінка засудженого лише стає сумлінною, оскільки ОСОБА_5 перестав порушувати умови відбування покарання, протягом останніх майже двох років стягнень не мав та став отримувати заохочення. Тобто, вказаний процес позитивних змін свідчить про те, що засуджений стає на шлях виправлення, однак свого виправлення в повній мірі ще не довів, а висновок комісії про виправлення засудженого, на думку суду, є передчасним.

Крім цього, суд враховує, що ОСОБА_5 відбуває покарання за вчинення умисного тяжкого злочину, і хоча він відбув передбачений законом мінімум строку призначеного покарання для можливості звільнення умовно-достроково, проте, до закінчення строку відбування покарання залишилось ще півтора роки, що є значним терміном для звільнення на який потрібні вагомі докази виправлення засудженого.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що в ході розгляду подання не було наведено конкретних переконливих даних про те, що процес виправлення засудженого досягнув тієї стадії, на якій відбування призначеного покарання перестає бути доцільним і його подальше виправлення можливе в умовах перебування на волі.

В зв`язку з цим, суд погоджується з доводами прокурора та вважає, що на теперішній час наведених в поданні обставин для звільнення ОСОБА_5 від подальшого відбування покарання умовно-достроково не достатньо. Відтак, врахувавши, що застосування положень ст. 81 КК України є правом, а не обов`язком суду, то в задоволенні подання слід відмовити з зазначених вище підстав.

Керуючись ст.6 КВК України, ст.81 КК України, ст.336, 537, 539 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні подання начальника ДУ «Коломийська виправна колонія (№41)» про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі засудженого ОСОБА_5 відмовити.

На ухвалу може бути подано апеляцію до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим - протягом семи днів з моменту вручення йому копії цієї ухвали.

В зв`язку з перебуванням судді ОСОБА_1 у відпустці повний текст ухвали складено 14.02.2024р.

Головуючий суддя : ОСОБА_1