Справа № 496/4751/23
Провадження № 1-кп/496/571/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2023 року Біляївський районний суд

Одеської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.05.2023 року за № 0000347,

за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біляївка Одеської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, розлученого, працюючого вантажником КП «Наш дім», проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 06.09.2022 року Біляївським районним судом Одеської області за ст. 126-1 КК України до 2 років позбавлення волі, відповідно до ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 1 рік,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», в період часу з вересня 2022 року по теперішній час, діючи систематично, маючи прямий умисел, спрямований на вчинення домашнього насильства, усвідомлюючи характер своїх протиправних дій, з мотивів явної неповаги до існуючих норм життя, знаходячись за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , провокував словесні конфлікти, в ході яких виражався нецензурною лайкою відносно своєї доньки ОСОБА_5 , застосовуючи словесні образи, принижуючи честь та гідність останньої, з якою він проживає в одному помешканні, замахувався на неї рукою, лякаючи, що має намір вдарити, погрожував, що завдало шкоди її самооцінці, самоповазі та гідності, що блокує її життєдіяльність і свободу дій.

В результаті систематичних протиправних дій, ОСОБА_4 , з 06.09.2022 року, тобто з часу ухвалення вироку Біляївським районним судом, яким останній засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства відносно своєї доньки, з якою він проживає в одному помешканні - Будівської- ОСОБА_6 .

По вказаним фактам відносно ОСОБА_4 14.11.2022 року винесено постанову Біляївського районного суду (справа № 496/5002/22), яка набрала законної сили та якою ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.173-2 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу.

08.12.2022 року відносно ОСОБА_4 винесено постанову Біляївського районного суду (справа № 496/5973/22), яка набрала законної сили та якою ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу.

10.05.2023 року відносно ОСОБА_4 винесено постанову Біляївського районного суду (справа № 496/3374/23), яка набрала законної сили, в якій ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, яке мало місце 06.05.2023 року, та застосовано адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту строком на 10 діб.

Однак незважаючи на неодноразове притягнення до адміністративної відповідальності за домашнє насильство, притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, 09.05.2023 року ОСОБА_4 , знаходячись за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , висловлювався в адресу своєї доньки ОСОБА_7 ОСОБА_6 нецензурною лайкою, погрожував їй, кричав, принижував, намагався кидатися в бійку, що призвело до психологічних та моральних страждань останньої, погіршення якості її життя, негативних змін у її психоемоційному стані та заважає повноцінному соціальному функціонуванню.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні свою вину у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, при цьому пояснив, що вживає алкогольні напої, в результаті чого виникають сварки, але обіцяє виправитися, і не повторювати подібного. Щодо події 09.05.2023 року, пояснив, що нецензурно висловлювався в адресу доньки, але у бійку не кидався.

Вина обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доведена в судовому засіданні і підтверджується наступними доказами:

-показаннями допитаної в судовому засіданні потерпілої ОСОБА_5 , яка пояснила, що її батько ОСОБА_4 працює в КП «Наш дім» вантажником, кожного дня, окрім вихідних, він приходить з роботи у нетверезому стані, безпричинно вчиняє сварки та скандали, під час яких висловлюється в її адресу нецензурною лайкою, ображає. Вказані події відбуваються систематично, лише учора, напередодні судового засідання, він не вживав алкогольні напої. Вона має малолітнього сина, який боїться діда, ховається від нього, коли він приходить додому у нетверезому стані. Притягнення до адміністративної відповідальності не дає позитивного результату, вона перебуває у постійному стресі, живе у страху, просила ізолювати ОСОБА_4 від неї;

-постановою Біляївського районного суду Одеської області від 14.11.2022 року у справі № 496/50023/21, відповідно до якої ОСОБА_4 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, до нього застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 170 грн (а.с. 49);

-постановою Біляївського районного суду Одеської області від 08.12.2022 року у справі № 496/5973/22, відповідно до якої ОСОБА_4 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 173-2 КУпАП, до нього застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 340 грн (а.с. 50);

-постановою Біляївського районного суду Одеської області від 10.05.2023 року у справі № 496/3374/23, відповідно до якої ОСОБА_4 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 173-2 КУпАП, до нього застосовано адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту на строк 10 діб (а.с. 51);

-висновком експерта № 186 за результатами проведення судово-психологічної експертизи від 19.05.2023 року, відповідно до якої рівень інтелектуального розвитку потерпілої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідає середній нормі для її вікової групи. З інших індивідуально-психологічних, особистісних рис слід відзначити прагнення слідувати нормам, прийнятим у суспільстві, високий ступінь ідентифікації з традиційною культурною та соціальною роллю жінки у суспільстві. У випробуваної низька здатність до витіснення і підвищена увага до негативних сигналів, підвищена тривожність, застрягаємість, фіксованість на негативних переживаннях. Зазначені особливості психіки не були причиною виникнення кримінальної ситуації. Потерпіла ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має зміни в емоційному стані, індивідуально-психологічних проявах, які перешкоджають активному соціальному функціонуванню її як особистості і виникли внаслідок вчиненого відносно неї систематичного домашнього насильства, яке мало місце в період з 2022 по 2023 рік. Ситуація, що досліджується за справою, є психотравмувальною для потерпілої ОСОБА_5 . Потерпілій ОСОБА_5 завдані психологічні, моральні страждання (а.с. 36-39);

-висновком судово-психіатричної експертизи № 270 від 27.06.2023 року, відповідно до якої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у період вчинення інкримінованого йому діяння у тимчасовому хворобливому розладі психічної діяльності не перебував. Виявляв психічні порушення у вигляді «Психічних і поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності» (що відповідає діагностичним критеріям рубрики «F10.2» за «Міжнародною класифікацією хвороб» 10-го перегляду). Однак вказані у ОСОБА_4 психічні порушення алкогольного генезу за ступенем їх впливу на його вольові та критичні функції не позбавляли його здатності повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. У теперішній час ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , також виявляє психічні порушення у вигляді «Психічних і поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності» (що відповідає діагностичним критеріям рубрики «F10.2» за «Міжнародною класифікацією хвороб» 10-го перегляду). Здатен усвідомлювати свої дії та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує. Рекомендовано нагляд нарколога за місцем перебування та проведення профілактичних соціально-психологічних заходів, направлених на формування у ОСОБА_4 установ на тверезий спосіб життя (а.с. 52-56).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Статтею 126-1 КК України передбачено, що домашнім насильством є умисне систематичне вчинення фізичного, психологічного або економічного насильства щодо подружжя чи колишнього подружжя або іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах, що призводить до фізичних або психологічних страждань, розладів здоров`я, втрати працездатності, емоційної залежності або погіршення якості життя потерпіло особи.

Об`єктивну сторону зазначеного кримінального правопорушення складають діяння, що виражаються в систематичному насильстві в формах фізичного, психологічного та економічного насильства.

У постанові від 25 лютого 2021 року Верховний Суд (справа № 583/3295/19) зазначив, що словосполучення «систематичне вчинення фізичного, психологічного або економічного насильства» описує діяння. Закінченим кримінальне правопорушення вважається з моменту вчинення хоча б однієї із трьох форм насильства (фізичного, психологічного чи економічного) втретє, у результаті чого настав хоча б один із вказаних в законі наслідків.

При цьому не має значення, чи було відображено в адміністративному протоколі поліції, в обмежувальному приписі чи в іншому документі факт перших двох актів насильства. Факт документування має значення для доказування систематичності, але не більше ніж інші передбачені законом докази.

Суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення знайшла своє підтвердження, доведено вчинення ним систематичного домашнього насильства.

Таким чином, дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ст. 126-1 КК України - домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої особи.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує правовий висновок Верховного Суду, висловлений у постанові від 08.02.2018 у справі №522/20964/16-к, відповідно до якого визначені у ст.65 КК України загальні засади призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного і доцільного заходу примусу, який би ґрунтувався на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяв досягненню справедливого балансу між правами і свободами особи та захистом інтересів прав держави і суспільства. Відповідно до вказаних засад особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципу співмірності, цей захід примусу за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їхній небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , є активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , є вчинення кримінального правопорушення повторно.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, наявність обставин, що пом`якшує та обтяжує покарання, особу обвинуваченого він раніше судимий, характеризується негативно, думку потерпілої, яка наполягала на позбавленні волі обвинуваченого, суд вважає, що виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень можливе лише за умови ізоляції від суспільства.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

У відповідності до ст. 71 КК України частково приєднати невідбуте покарання за вироком Біляївського районного суду Одеської області від 06.09.2022 року і остаточно призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки і 6 (шість) місяців.

Застосувати відносно засудженого ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою і утримувати його в Одеському слідчому ізоляторі, до набрання вироком законної сили. Взяти під варту в залі суду.

Строк відбування покарання відраховувати з 13 грудня 2023 року.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду, через Біляївський районний суд Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1