Справа № 713/2975/23
Провадження №1-кп/713/177/23
Вирок

Іменем України

09.11.2023 м. Вижниця

Вижницький районний суд Чернівецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

її захисника адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

її представника адвоката ОСОБА_7 ,

представника потерпілого Pinna Massimo

адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у вiдкритому судовому засiданнi в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР 06.07.2023р. за №0000323 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, уродженки Київської області м. Київ, громадянки України, вчителя математики у гімназії №34 м. Київ, заміжньої, із вищою освітою, зареєстрованою в АДРЕСА_1 та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,-

встановив:

ОСОБА_4 06.07.2023 біля 17:50 год., керуючи автомобілем марки «Suzuki Swift» н/з НОМЕР_1 на автодорозі Р-62 сполученням Криворівня-Усть-Путила-Вижниця-Сторожинець-Чернівці в с.Черешенька Вижницького району, рухалась в напрямку з м.Сторожинець до м.Вижниця.

Доїжджаючи до 50 кілометру +900 метрів вказаної дороги, покриття якої було на той час мокрим, рухаючись на ділянці дороги з явним заокругленням вліво по напрямку руху автомобіля, ОСОБА_4 , маючи об`єктивну можливість виявити пішоходів ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , які, ведучи поруч із собою велосипед марки «KALKHOFF» темно-синього кольору у темпі нешвидкої ходьби рухались по правому узбіччі автодороги в попутньому їй напрямку, в порушення п.1.5., п.2.3 (б,д), п.10.1., п.12.1 ПДР, не вжила заходів для зменшення швидкості аж до повної зупинки автомобіля, не переконалась, що це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, безпідставно змінила напрямок руху автомобіля вліво, внаслідок чого автомобіль у стані заносу виїхав за межі проїзної частини автодороги, де допустив наїзд на вказаних пішоходів.

Внаслідок вказаної ДТП потерпілій ОСОБА_6 було спричинено тілесні ушкодження у вигляді саден і гематоми лівої гомілки та перелому нижньої гілки сідничної кістки, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості як такі, що призвели до тривалого розладу здоров`я. Пішоходу ОСОБА_9 спричинено смерть, яка, настала від відкритого перелому кісток основи та склепіння черепа з руйнуванням речовини головного мозку, розвитку субарахноїдальних крововиливів, проривом крові у шлуночки мозку, закритих переломів ребер, грудини, правої лопатки, переломів правих великої та малої гомілкових кісток.

Обвинувачена ОСОБА_4 в судовому засіданні свою винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення за обставин, викладених в обвинувальному акті, визнала повністю, Зазначила, що дорога була слизька після дощу. У вчиненому щиро кається, шкодує про вчинене, просить вибачення у потерпілої, просить суворо не карати. Вказала, що потерпілій завдану шкоду відшкодувала у повному обсязі, шкодує про вчинене.

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні показала, що вона разом зі своєю сестрою ОСОБА_9 06.07.2023 о 17:50 год. йшла в с.Черешенька Вижницького району по узбіччі дороги в напрямку м.Вижниця справа. В цей час машина виїхала на узбіччя та збила саму потерпілу та її сестру.

З приводу зазначеного, вказує, що обвинувачена ОСОБА_4 повністю відшкодувала завдані збитки, відвідувала потерпілу у лікарні, допомагала з похованням сестри.

Виходячи з викладеного потерпіла ОСОБА_6 , просила суд суворо ОСОБА_4 не карати, та не позбавляти ОСОБА_4 волі, та не позбавляти її права керування транспортними засобами. При цьому вказувала, що претензій до обвинуваченої не має, але має претензії до страхової компанії.

Потерпілий ОСОБА_10 в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності. Просив рішення прийняти у відповідності до норм чиннного законодавства, та вказав, що його права та інтереси в судому засіданні представляє адвокат ОСОБА_8 .

Враховуючи те, що обвинувачена ОСОБА_4 в повному обсязі визнала свою вину у вчиненні інкримінованого їй злочину при обставинах, викладених у обвинувальному акті, беручи до уваги, що учасники судового провадження прокурор, обвинувачена та представник потерпілого не оспорюють фактичні обставини провадження і правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, суд роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Таким чином суд приходить до висновку, щодо доведеності винуватості обвинуваченої ОСОБА_4 у вчиненні порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій ОСОБА_6 тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, а потерпілій ОСОБА_9 смерть та кваліфікує її дії за ч.2 ст.286 КК України.

При вирішенні питання щодо обрання ОСОБА_4 покарання суд керується вимогами ст.ст.65-67 КК України, роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, наявність обставин, що пом`якшують покарання та слідує принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке, згідно ст.12 КК України, класифікується як тяжкий злочин, але є злочином, вчиненим з необережності

Обтяжуючих покарання обставин судом не встановлено.

До пом`якшуючих покарання обставин суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування завданої шкоди.

Вивченням даних про ОСОБА_4 встановлено, що вона раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась, має постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно, має постійне місце роботи, за яким характеризується позитивно, на д-обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, злочин вчинила вперше, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась. Має на утриманні двох малолітніх дітей.

Таким чином, обираючи вид та мiру покарання, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, наявність обставини, які пом`якшують покарання, та відсутність обставин, які обтяжують його покарання; дані про особу обвинуваченої, а також приймає до уваги, що обвинувачена відшкодувала завдану потерпілій ОСОБА_6 шкоду, та сама ОСОБА_6 просить суд не позбавляти волі ОСОБА_4 та не позбавляти її права керування. При цьому суд враховує, що злочином було завдано смерть ОСОБА_9 , та тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості потерпілій ОСОБА_6 .

Виходячи з викладеного сул знаходить, що обвинуваченій слід призначити покарання виді позбавлення волі із випробування. Цей вид покарання, на думку суду буде справедливим, необхідним і достатнім не тільки для виправлення обвинуваченого, але і для запобігання вчинення нових злочинів як ним, так і іншими особами.

При цьому з врахуванням позиції потерпілої, та позиції присутніх представників потерпілих, яку підтримала в судому засіданні сторона обвинуваченням щодо того, щоб не призначити обвинуваченій додаткове покарання, суд знаходить, що обвинуваченій слід призначати основне покарання без позбавлення права керування транспортними засобами.

Застосування положень ст. 75 КК України, в даному випадку, суд вважає необхідним, враховуючи, що обвинувачений не заперечуючи своєї винуватості, готовий нести покарання за вчинене.

При цьому суд також враховує і положення п. 1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практику Європейського суду з прав людини у відповідності до яких, у справі «Гарькавий проти України» (рішення від 18.02.2010) Європейський суд з прав людини зазначив, що, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Це право є найважливішим у демократичному суспільстві у розумінні Конвенції. Суд нагадує, що коли йдеться про позбавлення свободи, надзвичайно важливою умовою є забезпечення загального принципу юридичної визначеності. Отже, неодмінна вимога полягає в тому, що умови, за яких має здійснюватися позбавлення свободи, мають бути чітко сформульовані в національному законі і що застосування самого цього закону має бути передбачуваним і відповідати в цьому відношенні нормі «законності», яку встановлює Конвенція.

Суд знаходить, що обрані судом вид та міра покарання є необхідними і достатніми для виправлення обвинуваченого і недопущення в подальшому вчинення злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами.

Долю речових доказів та процесуальних витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 та ст.124 КПК України.

Витрати на проведення судової експертизи суд стягує з обвинуваченої.

Цивільний позов у справі не заявлявся.

Вирішуючи питання щодо внесеної застави суд керується ч.11 ст.184 КПК України, згідно якої Застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Керуючись ст.ст. 367-371, 373-374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити їй покарання у виді побавлення волі на строк 4 (чотири) роки без позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з іспитовим строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Чернівецького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України витрати, пов`язані з проведенням судових експертиз в сумі 10277 грн.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Вижницького районного суду від 10.07.2023 на автомобіль марки «Suzuki Swift» н/з НОМЕР_1 , велосипед марки «KALKHOFF», пару жіночого взуття (кросівки) скасувати.

Речові докази по справі:

- Автомобіль марки «Suzuki Swift» н/з НОМЕР_1 , який згідно квитанції №290 від 07.07.20232 передано на зберігання на спеціальний майданчик для зберігання тимчасово затриманих т/з повернути власнику ОСОБА_4

- Велосипед марки «KALKHOFF», який згідно квитанції №291 від 07.07.20232 передано на зберігання на спеціальний майданчик для зберігання тимчасово затриманих т/з повернути власнику ОСОБА_6

- Одяг та взуття належні ОСОБА_6 , які знаходяться в 1 пакеті та 1 паперовій коробці, які згідно квитанції №522 передано на зберігання поліцейському Вижницького РВП ОСОБА_11 повернути власнику ОСОБА_6

- Одяг та взуття належні ОСОБА_9 , які знаходяться в 1 поліетиленовому пакеті, який згідно квитанції №522 передано на зберігання поліцейському Вижницького РВП ОСОБА_11 повернути ОСОБА_6 .

Повернути заставодавцю ОСОБА_12 заставу в розмірі 107360 грн., яка була внесена ним за ОСОБА_4 на підставі ухвали слідчого судді Вижницького районного суду від 07.07.2023 на депозитний рахунок ТУ ДСА в Чернівецькій області згідно платіжної інструкції №0.0..1 від 08.07.2023

Вирок може бути оскаржений до Чернівецького апеляційного суду через Вижницький районний суд Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст вироку негайно після проголошення вступної та резолютивної частини згідно ч.15 ст.615 КПК України вручити учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_13