Справа № 368/658/23
провадження № 1-в/368/57/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" червня 2023 р. Кагарлицький районний суд Київської області

В складі:

Головуючий - суддя ОСОБА_1

При секретарі - ОСОБА_2

З участю учасників процесу:

Прокурор - ОСОБА_3

представник ВК - ОСОБА_4

засуджений - ОСОБА_5

представник трудового колективу - ОСОБА_6

- розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кагарлику кримінальне провадження за:

- поданням Начальника Державної установи «Кагарлицька виправна колонія (№115)» полковника внутрішньої служби ОСОБА_7 , про застосування до засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Цибулівка Тростянецького району Вінницької області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого:

- 26 жовтня 2021 року Тульчинським районним судом Вінницької області за скоєння злочину, який передбачено ч. 1 ст. 119 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, на підставі положень ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням, встановлено іспитовий термін строком на 3 (три) роки;

- 30 березня 2022 року Вінницьким апеляційним судом винесено ухвалу, згідно якої апеляційні скарги прокурора, потерпілого, законного представника потерпілого, - задоволено, апеляційну скаргу обвинуваченого, задоволено частково, - вирок Тульчинського районного суду Вінницької області від 26.10.2021 року, - скасовано в частині призначеного покарання через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, та ухвалено новий вирок, згідно з яким визнано винним ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України та призначено покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, початок строку відбування покарання рахувати з моменту затримання ОСОБА_5 на виконання вироку апеляційного суду, -

- який з 04.05.2022 року утримувався в ДУ «Вінницька УВП», та з 14.07.2022 року відбуває покарання у виді позбавлення волі у Державній установі «Кагарлицька виправна колонія (№115)», положення ст. 82 КК України, - заміни невідбутої частини призначеного судом покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням;

- та клопотанням засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Цибулівка Тростянецького району Вінницької області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , про застосування до нього положення ст. 82 КК України, - заміни невідбутої частини призначеного судом основного покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням, а саме, - на виправні роботи, суд, -

В С Т А Н О В И В :

02.06.2023 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надішло подання Начальника Державної установи «Кагарлицька виправна колонія (№115)» полковника внутрішньої служби ОСОБА_7 про застосування до засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Цибулівка Тростянецького району Вінницької області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого:

- 26 жовтня 2021 року Тульчинським районним судом Вінницької області за скоєння злочину, який передбачено ч. 1 ст. 119 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, на підставі положень ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням, встановлено іспитовий термін строком на 3 (три) роки;

- 30 березня 2022 року Вінницьким апеляційним судом винесено ухвалу, згідно якої апеляційні скарги прокурора, потерпілого, законного представника потерпілого, - задоволено, апеляційну скаргу обвинуваченого, задоволено частково, - вирок Тульчинського районного суду Вінницької області від 26.10.2021 року, - скасовано в частині призначеного покарання через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, та ухвалено новий вирок, згідно з яким визнано винним ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України та призначено покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, початок строку відбування покарання рахувати з моменту затримання ОСОБА_5 на виконання вироку апеляційного суду, -

- який з 04.05.2022 року утримувався в ДУ «Вінницька УВП», та з 14.07.2022 року відбуває покарання у виді позбавлення волі у Державній установі «Кагарлицька виправна колонія (№115)», положення ст. 82 КК України, - заміни невідбутої частини призначеного судом покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням.

У вищевказаному поданні:

- адміністрація Державної установи «Кагарлицька виправна колонія (№115)» клопочеться перед Кагарлицьким районним судом Київської області про заміну засудженому ОСОБА_5 невідбутої частини основного покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням.

02.06.2023 року автоматизованою системою документообігу суду на підставі ч. 3 ст. 35 КПК України для розгляду даного провадження був визначений суддя Кагарлицького районного суду ОСОБА_1 , та присвоєно справа № 368/658/23, провадження № 1 в/368/57/23.

06.06.2023 року Кагарлицьким районним судом винесено ухвалу, згідно з якою:

1. Відкрити провадження у справі.

2. Судове засідання по справі № 368/658/23, провадження № 1 в/368/57/23, за поданням Начальника Державної установи «Кагарлицька виправна колонія (№115)» полковника внутрішньої служби ОСОБА_7 про застосування до засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Цибулівка Тростянецького району Вінницької області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого:

- 26 жовтня 2021 року Тульчинським районним судом Вінницької області за скоєння злочину, який передбачено ч. 1 ст. 119 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, на підставі положень ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням, встановлено іспитовий термін строком на 3 (три) роки;

- 30 березня 2022 року Вінницьким апеляційним судом винесено ухвалу, згідно якої апеляційні скарги прокурора, потерпілого, законного представника потерпілого, - задоволено, апеляційну скаргу обвинуваченого, задоволено частково, - вирок Тульчинського районного суду Вінницької області від 26.10.2021 року, - скасовано в частині призначеного покарання через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, та ухвалено новий вирок, згідно з яким визнано винним ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України та призначено покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, початок строку відбування покарання рахувати з моменту затримання ОСОБА_5 на виконання вироку апеляційного суду, -

- який з 04.05.2022 року утримувався в ДУ «Вінницька УВП», та з 14.07.2022 року відбуває покарання у виді позбавлення волі у Державній установі «Кагарлицька виправна колонія (№115)», положення ст. 82 КК України, - заміни невідбутої частини призначеного судом покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням, -

- призначити до слухання на 10 год. 00 хв. 15.06.2023 року, та провести дистанційно в режимі відеоконференції з Державною установою «Кагарлицька ВК (№115)», 09214, Київська область, Кагарлицький район, с. Зікрачі.

3. Державній установі ВК 115 забезпечити відеоконференцзв`язок з Кагарлицьким районним судом 15.06.2023 року о 10 годині 00 хвилин.

4. Виконання ухвали суду в частині забезпечення відеозв`язку з Кагарлицьким районним судом Київської області доручити спеціалісту з інформаційних технологій, або іншій відповідальній особі Державної установи «Кагарлицька ВК «№115»), 09214, Київська область, Кагарлицький район, с. Зікрачі.

Застосовувані в дистанційному судовому провадженні технічні засоби і технології мають забезпечувати належну якість зображення і звуку, дотримання принципу гласності та відкритості судового провадження, а також інформаційну безпеку. Учасникам кримінального провадження має бути забезпечена можливість чути та бачити хід судового провадження, ставити запитання і отримувати відповіді, реалізовувати інші надані їм процесуальні права та виконувати процесуальні обов`язки, передбачені КПК України.

Хід і результати процесуальних дій, проведених у режимі відеоконференції, фіксувати за допомогою технічних засобів відеозапису.

5. В порядку підготовки до слухання кримінального провадження, - зобов`язати Державну установу ВК 115, 09214, Київська область, Кагарлицький район, с. Зікрачі, в строк до 17 год. 00 хв. 14.06.2023 року надати на адресу Кагарлицького районного суду Київської області, адреса: 09201, Київська область, м. Кагарлик, вул. Володимира Великого, будинок 3, особову справу засудженого ОСОБА_5 , - для її огляду в судовому засіданні.

6. В судове засідання викликати учасників процесу:

- засудженого ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції з ДУ Кагарлицька ВК № 115, - в спецкімнаті установи виконання покарань);

- представника Державної установи «Кагарлицька виправна колонія (115)», (в режимі відеоконференції з ДУ Кагарлицька ВК № 115, - в спецкімнаті установи виконання покарань);

- прокурора Кагарлицького відділу Обухівської окружної прокуратури Київської області, (в приміщенні Кагарлицького районного суду Київської області, адреса: 09201, Київська область, м. Кагарлик, вул. Володимира Великого, будинок 3);

В судовому засіданні, яке відбулося 15.06.2023 року, представник установив виконання покарань ОСОБА_4 підтримав клопотання установи виконання покарань щодо застосування до засудженого ОСОБА_5 пільги, яка передбачена положеннями ст. 82 КК України, - заміна призначеного судом основного покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням.

Свою правову позицію обгрунтовував обставинами та нормами права, які викладені в мотивувальній частині клопотання устнови виконання покарань.

Щодо клопотання засудженого ОСОБА_5 про заміну йому покарання з позбавлення волі на виправні роботи, - то вирішення такого клопотання поклав на розсуд суду, проте, - не заперечував проти його задоволення.

В судовому засіданні, яке відбулося 15.06.2023 року, засуджений ОСОБА_5 підтримав клопотання установи виконання покарань та заявив клопотання про заміну йому призначеного судом основного покарання у виді позбавлення волі саме на виправні роботи.

Вважав, що своєю зразковою поведінкою та сумлінним ставленням до праці довів ту обставину, що він заслуговує на застосуванні до нього пільги, яка передбачена положеннями ст. 82 КК України, - заміна призначеного судом основного покарання більш м`яким, зокрема, - на виправні роботи.

На запитання учасників процесу додатково пояснив, що:

- шкоду, заподіяну злочином, - відшкодував потерпілій стороні ще до винесення вироку судом першої інстанції;

- з потерпілою стороною в нього нормальні відносигни;

- має неповнолітню дочку, яка проживає з бабусею, його дружина знаходиться на заробітках в Польщі.

В судовому засіданні, яке відбулося 15.06.2023 року, представник трудового колективу, - ОСОБА_8 , - клопотання установи виконання покарань підтримав, та підтримав клопотання засудженого, гарантував, що у разі звільнення засудженого засудженому гарантоване працевлаштування та заробітна плата в розмірі близько 10000 грн.

В судовому засіданні, яке відбулося 15.06.2023 року, прокурор Кагарлицького відділу Обухівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 клопотання установи виконання покарань про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким засудженому ОСОБА_5 , - підтримала, також підтримала клопотання засудженого ОСОБА_5 про заміну йому невідбутої частини покарання більш м`яким, а саме, - на виправні роботи.

Суд, розглянувши подання установи виконання покарань, вислухавши клопотання засудженого, вислухавши думку інших учасників процесу, які не заперечували як проти задоволення подання установи виконання покарань, так і проти клопотання засудженого, приходить до висновку щодо задоволення подання установи виконання покарань та задоволення клопотання засудженого, - шляхом винесення судового рішення у виді ухвали, як окремого процесуального документу (з постановленням в нарадчій кімнаті), обгрунтовуючи своє рішення наступним.

Так, що стосується задоволення подання установи виконання покарань щодо застосування до засудженого ОСОБА_5 положення ст. 82 КК України, - заміна призначеного судом основного покарання більш м`яким, - то подання установи виконання покарань слід задовольнити, так як засуджений ОСОБА_5 на думку суду та інших учасників процесу, - представника установи виконання покарань, прокурора, - повністю підпадає під положення ст. 82 КК України, - заміна невідбутої частини покарання більш м`яким.

Крім того, суд наголошує на тій обставині, що призначення більш м`якого виду покарання засудженому, - є пільгою засудженого, який повинен своєю позитивною поведінкою довести ту обставину, що він заслуговує на застосування до нього більш м`якого покарання, зокрема, у виді виправних робіт.

Так, вищевказану пільгу засуджений повинен отримати лише після виконання вимог, які прямо та чітко зазначені в ч. 3 ст. 82 КК України, де, зокрема, зазначено, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Що стосується фактичних обставин справи, то судом в судовому засіданні встановлено, що:

- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Цибулівка Тростянецького району Вінницької області, громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , засуджений:

- 26 жовтня 2021 року Тульчинським районним судом Вінницької області за скоєння злочину, який передбачено ч. 1 ст. 119 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, на підставі положень ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням, встановлено іспитовий термін строком на 3 (три) роки;

- 30 березня 2022 року Вінницьким апеляційним судом винесено ухвалу, згідно якої апеляційні скарги прокурора, потерпілого, законного представника потерпілого, - задоволено, апеляційну скаргу обвинуваченого, задоволено частково, - вирок Тульчинського районного суду Вінницької області від 26.10.2021 року, - скасовано в частині призначеного покарання через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, та ухвалено новий вирок, згідно з яким визнано винним ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України та призначено покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, початок строку відбування покарання рахувати з моменту затримання ОСОБА_5 на виконання вироку апеляційного суду, -

- який з 04.05.2022 року утримувався в ДУ «Вінницька УВП», та з 14.07.2022 року відбуває покарання у виді позбавлення волі у Державній установі «Кагарлицька виправна колонія (№115)».

Початок строку покарання: «03» травня 2022 року.

Кінець строку покарання: «03» травня 2025 року.

1/3 строку покарання: «03» травня 2023 року.

Невідбутий термін покарання станом на 16.06.2023 року становить 1 (один) рік 323 дні.

В Кагарлицьку виправну колонію Київської області (115) прибув із ДУ «Вінницька УВП», де утримувався з 04.05.2022 року, де за час перебування в даній установі, - дисциплінарних стягнень та заохочень не мав.

Прибув в Державну установу «Кагарлицька ВК (№115)» «14» липня 2022 року.

У зв`язку із відсутністю достатньої кількості робочих місць, що спричинено військовою агресією російської федерації проти України, - не залучений до сусупільно корисної оплачуваної праці.

Протягом опалювального сезону 2022 2023 років був працевлаштований опертаором котельні установи в господароькому обслуговуванні установи із числа засуджених.

До праці відносився добре, завдану роботу виконував добросовісно.

За час відбуття покарання характеризується позитивно, заходи виховної спрямованості відвідує регулярно, реагує на них правильно.

Так, за час перебування в місцях позбавлення волі 3 (три) рази заохочувався керівництвом установи за добросовісне відношення до праці та зраззкову поведінку, дисциплінарних стягнень, в тому числі знятих чи погашених в установленому Законом порядку, - не мав.

Засуджений ОСОБА_5 в розшуку не перебував, на профілактичному обліку в установі не перебуває та не перебував, вину у скоєному злочині під час відбування покарань визнав повністю, поводить себе правильно, з адміністрацією колонії коректний та ввічливий, в колективі засуджених не конфліктує, виказує позитивні плани на майбутнє, став на шлях виправлення.

З а о х о ч е н н я :

1. 06.10.2022 р. За сумлінну поведінку та добросовісне відношення до Подяка Нач. ВК

праці з благоустрою виправної колонії.

2. 05.01.2023 р. За сумлінну поведінку та добросовісне відношення до Подяка Нач. ВК

праці з благоустрою виправної колонії.

3. 05.04.2023 р. За сумлінну поведінку та добросовісне відношення до Подяка Нач. ВК

праці з благоустрою виправної колонії.

Дисциплінарних стягнень, в тому числі знятих чи погашених в установленому Законом порядку, - засуджений ОСОБА_5 за весь час відбування покарання, - не має.

Слід зазначити, що за період відбування покарання, засуджений поводить себе правильно, з адміністрацією колонії коректний та ввічливий, в колективі засуджених не конфліктує, виказує позитивні плани на майбутнє, в зв`язку з чим станом на час слухання подання установи виконання покарань про застосування до нього пільги, - не має дисциплінарних стягнень, в тому числі знятих чи погашених в установленому Законом порядку, а тому, на думку суду, - поведінка засудженого позитивно впливає на вирішення питання щодо застосування до нього пільги, яка передбачена положенням ст. 82 КК України, - заміна призначеного основного покарання у виді позбавлення більш м`яким, - на виправні роботи.

Як встановлено в судовому засіданні, засуджений ОСОБА_5 свою вину в скоєному злочині визнав та розкаюється.

Засуджений ОСОБА_5 став на шлях виправлення і заслуговує, на думку учасників процесу, зокрема, представника ВК 115, прокурора, - згідно ст. 82 КК України, - заміни покарання більш м`яким покаранням, та, на думку суду, - на виправні роботи.

Суд при вирішенні даного питання керувався нормами як матеріального, так і процесуального права.

Що стосується норм матеріального права, то суд керувався наступним.

Так, згідно ст. 82 КК України:

1. Особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині КК України для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.

2. У разі заміни невідбутої частини основного покарання більш м`яким засудженого може бути звільнено також і від додаткового покарання у виді позбавлення права займати певні посади чи займатися певною діяльністю.

3. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Як видно з матеріалів подання, пояснень представника ВК № 115, пояснень самого засудженого ОСОБА_5 , - засуджений став на шлях виправлення та перевиховання.

Про даний факт, окрім іншого, свідчать, - характеристика на засудженого, та висновок щодо ступнея виправлення засудженого, які містяться в матеріалах справи, в якому зазначено, що засуджений ОСОБА_5 за час відбування покарання в державній установі «Кагарлицька виправна колонія (№115)» зарекомендував себе з позитивної сторони, став на шлях виправлення, тому заслуговує на застосування заміни невідбутої частини покарання більш м`яким згідно ст.. 82 КК України.

4. Заміна не відбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим:

1) не менше третини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, а також за необережний тяжкий злочин.

Отже, як видно з матеріалів справи, - ОСОБА_5 був засуджений 30 березня 2022 року Вінницьким апеляційним судом за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України до покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Що ж стосується застосування до засудженого ОСОБА_5 більш м`якого покарання у виді виправних робіт, то при вирішенні даного питання судом були враховані як формально - юридичні підстави, так і оціночні підстави заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, які передбачені частиною третьою ст. 82 КК України.

Так, що стосується формально - юридичних підстав заміни невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням було враховано, що на час слухання справи засудженим ОСОБА_5 було відбуто більше, ніж 1/3 частина основного покарання у виді позбавлення волі, яке було призначено на підставі вироку Вінницького апеляційного суду від 30 березня 2022 року, який вступив в законну силу 30 березня 2022 року.

Крім того, при застосуванні формально - юридичної підстави заміни невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням враховано наступні чинники:

1. Згідно ч. 4 ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення злочин, вчинений ОСОБА_5 , - відноситься до категорії кримінальних правопорушень, - не тяжких злочинів.

2. Згідно ст. 25 КК України кримінальне правопорушення (нетяжкий злочин), вчинений ОСОБА_5 , - є вчиненим з необережності.

3. Відсутність в діях ОСОБА_5 пенітенціарного рецидиву.

Відповідно, як де юре, так і де факто засуджений ОСОБА_5 підпадає під положення п. 1 ч. 4 ст. 82 КК України, так як станом на день слухання справи, - станом на 15.06.2023 року відбув більше, ніж 1/3 частину покарання, так як 1/3 строку покарання засудженим ОСОБА_5 відбута 03 травня 2023 року.

Так, що стосується оціночних підстав заміни невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням засудженому ОСОБА_5 було враховано слідуючі підстави:

Так, як видно з матеріалів справи (пояснення учасників процесу, зокрема, представника ВК 115, характеристика на засудженого по місцю відбування покарання, довідка про заохочення та дисциплінарні стягнення, тощо) судом встановлено, що процес виправлення засудженого ОСОБА_5 досягнув тієї стадії, на якій відбування засудженим ОСОБА_5 призначеного основного покарання у виді позбавлення волі перестає бути доцільним.

Крім того, до оціночних підстав, які дають змогу застосувати до засудженого ОСОБА_5 положення ст. 82 КК України суд відносить наступні обставини:

1. За час відбування покарання засуджений ОСОБА_5 за добросовісне відношення до праці та зразкову поведінку має 3 (три) заохочення від керівництва установи.

2. За час відбування покарання засуджений ОСОБА_5 дисциплінарних стягнень, в тому числі знятих чи погашених в установленому Законом порядку не має, що, на думку суду, - вказує на усталену правослухняну поведінку засудженого ОСОБА_5 , та яка є підгрунтям для застосування до нього пільги, яка передбачена ст. 82 КК України, - заміна покарання більш м`яким покаранням, в даному випадку, - покаранням у виді виправних робіт.

Суд вважає, що наявність заохочень, при відсутності дисциплінарних стягнень, пояснення представника ВК 115, характеристика на засудженого, свідчать про уставлене позитивне відношення до праці та позитивну поведінку засудженого ОСОБА_5 та його дійсне ставлення на шлях виправлення.

Суд зазначає про ту обставину, що висновки про те, чи став засуджений на шлях виправлення, можливо зробити врахувавши увесь комплекс даних, які характеризують засудженого, його поведінку, відношення до праці, відношення до вчиненого злочину та його наслідків, наявність заохочень, їх кількість та регулярність отримання, наявність чи відсутність стягнень, тощо.

У відповідності до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002 р. умовно - дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого.

При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення.

Як судом зазначалося вище, отримання засудженим ОСОБА_5 лише заохочень за весь час відбування покарання при повній відсутності стягнень (в тому числі знятих чи погашених в установленому Законом порядку), - суд однозначно розцінює як факт становлення засудженого на шлях виправлення та перевиховання, та намагання не лише формально досягнути умов заміни покарання більш м`яким, а намагання засудженого показати той факт, що він став на шлях виправлення та перевиховання.

Крім того, суд наголошує на тій обставині, що засуджений практично з моменту прибуття в установу виконання покарань працевлаштувався, отримав не одне заохочення (що б вказувало лише на наявність деякої ознаки правослухяності в поведінці засудженого), а три заохочення (тобто не проста повторність, - а системність в отриманні заохочень), причому, - засуджений ОСОБА_5 почав отримувати заохочення практично з моменту початку відбування покарання.

З огляду на положення, які викладені в п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002 р. суд вважає, що в поведінці ОСОБА_5 наявний комплекс даних, які дають змогу суду прийти до остаточного висновку щодо того, що засуджений став на шлях виправлення та перевиховання.

Відповідно, суд вважає, що для позитивного вирішення питання щодо застосування положень ст. 82 КК України, яка є пільгою для засудженого, який має її отримати, - в діях засудженого ОСОБА_5 має місце стабільність в його правослухняній поведінці, так як просто відбування покарання без отримання стягнень є не правом, а обов`язком засудженого.

Окрім того, в судовому засіданні представник установи виконання покарань надав відомості про те, що засуджений ОСОБА_5 брав активну участь у вирішенні питань відпочинку, побуту, впливу на інших засуджених, розвиток корисних соціальних зв`язків, в той же час суд вважає, що засуджений своєю поведінкою під час відбування покарання повинен показувати приклад іншим засудженим, а тому, з огляду на обставини справи, які судом вказані вище, суд вважає, що поведінка засудженого Левицького під час відбування покарання може слугувати прикладом для поведінки для інших засуджених.

Дійсно, щодо відсутності діючих стягнень, - то така обставина сама по собі не може самі по собі свідчити про виправлення засудженого, оскільки сумлінна поведінка засудженого передбачає не тільки наявність у останнього заохочень, застосованих у порядку, визначеними статтями 67, 130 КВК України, але й те, що засуджений подає позитивний приклад для поведінки інших засуджених. При цьому, під сумлінною поведінкою слід розуміти зразкове додержання засудженим вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, безперечне виконання законних вказівок та розпоряджень адміністрації установи виконання покарань, корисну ініціативу, соціальну активність, участь у вирішенні питань організації навчання, відпочинку, побуту, вплив на виправлення інших засуджених, розвиток корисних соціальних зв`язків, відсутність порушень дисципліни.

Суд зазначає, що дотримання порядку та умов відбування покарання, а також добросовісна поведінка засудженого під час відбування покарання відповідно до ст. 9 КВК України є обов`язком засудженого, а процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним.

Відповідно, суд вважає, що дії засудженого ОСОБА_5 у повній мірі відповідають вимогам щодо застосування положень, які передбачені ст.. 82 КК України та положенням ст.. 9 КВК України.

Обставини справи свідчать лише про наявність позитивних чинників, які дають змогу суду з впевненістю визначитися з тією позицією, що засуджений ОСОБА_5 своєю поведінкою, яка розцінюється судом як позитивна, став на шлях виправлення та виховання, відповідно, суд приходить до висновку що поведінка засудженого щира, визнання вини засудженим ОСОБА_5 є щирим, яке підтверджується поведінкою засудженого, зокрема, - у отриманні заохочень за сумлінну поведінку та ставлення до праці, повному добровільному відшкодування шкоди потерпілій стороні, відшкодування судових витрат у кримінальному провадженні, тощо.

Окрім того, згідно ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Відповідно, зглядаючись на вищевказані норми права, суд вважає, що для застосування пільги, яка передбачена ст. 82 КК України необхідно, щоб в діях засудженого, який відбуває покарання, однозначно були в наявності ознаки ресоціалізації.

Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Отже, обставини справи, які судом зазначені вище, свідчать, на думку суду, про систематичність дій засудженого ОСОБА_5 , які спрямовані на його виправлення та перевиховання, про наявність дійсного (а не про очі) процесу ресоціалізації.

- також суд враховує ту обставину, що станом на час розгляду клопотання у засудженого ОСОБА_5 , а саме, - станом на 15.06.2023 року, невідбутий термін покарання становить 1 (один) рік 323 дні, що дає змогу суду замінити такий термін невідбутого покарання у виді позбавлення волі на термін покарання у виді виправних робіт у відповідному його терміні.

Так, максимальний термін покарання у виді виправних робіт згідно положень ч. 1 ст. 57 КК України становить 2 (два) роки.

Відповідно, заміна засудженому ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі строком 1 (один) рік 323 дні на 1 (один) рік 323 дні виправних робіт з відрахуванням 15 % від заробітку в дохід держави, - є співрозмірним обставинам скоєного кримінального правопорушення (нетяжкого злочину), його наслідкам, обставинам, що характеризують особу засудженого, та суспільному інтересу;

- далі, суд враховує ту обставину, що засудженим ОСОБА_5 відшкодовано судові витрати по кримінальному провадженню.

- далі, суд враховує ту обставину, що засуджений ОСОБА_5 виказує позитивні плани на майбутнє, що, на думку суду, виражається в тому, що після гіпотетичного (можливого) звільнення з місць позбавлення волі бажає влаштуватися на роботу, що свідчить про той факт, що засуджений після звільнення з місць позбавлення волі бажає продовжувати реальний процес адаптації до суспільства, тобто, в даному випадку вбачаються ознаки прагнення засудженого до ресоціалізації.

Отже, при наявності вищевказаних формально - юридичних та оціночних підстав для заміни невідбутої частини покарань більш м`яким суд прийшов до висновку, щодо визначення ОСОБА_5 конкретного різновиду такої заміни основного призначеного покарання у виді позбавлення волі на такий вид покарання, яке може бути призначене, як основне, - на виправні роботи.

При визначенні виду більш м`якого покарання засудженому ОСОБА_5 суд орієнтувався на послідовність їх розташування, яка розміщена в ст. 51 КК України.

Суд наголошує на тій обставині, що при заміні невідбутої частини покарань більш м`яким, суд може обрати будь - який з більш м`яких видів основного покарання, а не лише той, який є найближчим до раніше призначеного у згаданому переліку ст. 51 КК України, тому, з урахуванням вищевикладених обставин, - судом було обрано до ОСОБА_5 основне покарання у виді виправних робіт з дотриманням умов та підстав такого застосування, які передбачені ст.. ст.. 51 - 82 КК України.

Порядок призначення покарання у виді виправних робіт, зокрема, - ОСОБА_5 , - чітко регламентовано ст. 57 КК України, де, зокрема, зазначено, що:

1. Покарання у виді виправних робіт встановлюється на строк від шести місяців до двох років і відбувається за місцем роботи засудженого. Із суми заробітку засудженого до виправних робіт провадиться відрахування в доход держави у розмірі, встановленому вироком суду, в межах від десяти до двадцяти відсотків.

2. Виправні роботи не застосовуються до вагітних жінок та жінок, які перебувають у відпустці по догляду за дитиною, до непрацездатних, до осіб, що не досягли шістнадцяти років, та тих, що досягли пенсійного віку, а також до військовослужбовців, працівників правоохоронних органів, нотаріусів, суддів, прокурорів, адвокатів, державних службовців, посадових осіб органів місцевого самоврядування.

Зглядаючись на вимоги ч. 2 ст. 57 КК України засудженому ОСОБА_5 може бути призначено покарання у виді виправних робіт, він не входить до переліку осіб, яким не можливо призначити дане покарання.

Крім того, суд наголошує, що такий вид покарання, як виправні роботи, є основним покаранням (ч. 1 ст. 52 КК України), яке може бути призначене судом ОСОБА_5 у випадку заміни невідбутої частини покарання у виді обмеження або позбавлення волі більш м`яким (ч. 1 ст. 82 КК України ).

При вирішенні даного питання суд також керувався ППВСУ від 24 жовтня 2003 р. №7 "Про практику призначення судами кримінального покарання", зокрема, в постанові зазначено, що правильне вирішення питання про застосування виправних робіт значною мірою залежить від ретельного з`ясування даних про особу підсудного (працездатність, сімейний стан, поведінка на роботі, і за місцем проживання, ставлення до праці, тощо).

Так, судом в судовому засіданні встановлено, що засуджений ОСОБА_5 працездатного віку, працездатний, по місцю відбування покарання був працевлаштований, добре відноситься до праці, йому гарантоване працевлаштування після можливого звільнення з місць позбавлення волі.

Порядок і умови виконання покарання у виді виправних робіт регламентуються главою 9 КК України.

Порядок відрахувань із заробітку засуджених до виправних робіт регулюється ст. 45 КВК України.

Крім того, при визначенні строку покарання у виді виправних робіт судом було застосовано положення ППВСУ від 26.04.2002 року № 2 «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», зокрема, абз. 1 п. 4, де зазначено, що у випадках, коли максимальна межа більш м`якого покарання, що встановлена відповідною статтею Загальної частини КК України є меншою строку невідбутої частини покарання, строк більш м`якого покарання не може перевищувати цю межу.

Суд вважає, що застосування до засудженого ОСОБА_5 більш м`якого покарання у виді виправних робіт не суперечить реалізації принципу невідворотності покарання особи за вчинений злочин, даним рішенням суду виконується мета кримінального покарання - як її каральної так і виправної складової.

Суд наголошує на тій обставині, що заміна не відбутої частини покарання більш м`яким, на відміну від умовно -дострокового звільнення від відбування покарань не веде до зміни кримінально - правового статусу особи засудженого ОСОБА_5 , - він вважається таким, що продовжує відбування покарання, хоча і іншого виду.

Це зумовлює і відповідно кримінально - правові наслідки даного різновиду заміни покарання більш м`яким.

Вони, зокрема, полягають у наступному:

1. Відповідно до ч. 5 ст. 82 КК України під час відбування більш м`якого покарання до особи засудженого ОСОБА_5 може бути застосовано умовно - дострокове звільнення за правилами, які передбачено ст. 81 КК України.

2. Відповідно до ч. 4 ст. 90 КК України строк погашення судимості ОСОБА_5 обчислюється з дня відбуття більш м`якого покарання, при цьому однак цей строк визначається тим більш суворим покаранням, яке було призначено ОСОБА_5 за вчинений ним злочин.

3. У випадку вчинення ОСОБА_5 під час відбування виправних робіт нового злочину суд відповідно до ч. 6 ст. 82 КК України матиме змогу до покарання за знову вчинений злочин приєднати не відбуту частину більш м`якого покарання за правилами, які передбачені ст.ст. 71-72 КК України.

Що стосується застосування норм процесуального права, то в даному випадку суд застосував ст.ст. 537, 539 КПК України.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 КПК України має право вирішувати питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Згідно ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням ( поданням ) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Підсумовуючи вищевикладене, суд зазначає про той факт, що застосування інституту заміни призначеного судом основного покарання на більш м`яке покарання щодо засудженого ОСОБА_5 є одним з проявів принципу гуманізму у кримінальному праві, - його застосування спрямоване на звуження меж кримінально-правової репресії для стимулювання виправлення засудженого, зокрема, ОСОБА_5 , адаптації його до норм соціальної поведінки та вимог дотримання правопорядку.

Отже, при винесені ухвали щодо засудженого ОСОБА_5 суд керувався Конституцією України, нормами діючого КПК України, КК України, КВК України.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 12, 25, 51, 57, 82, ч. 2 ст. 286 КК України, ч. 2 ст. 369, 370 372, 537, 539 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Подання Начальника Державної установи «Кагарлицька виправна колонія (№115)» полковника внутрішньої служби ОСОБА_7 , про застосування до засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Цибулівка Тростянецького району Вінницької області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого:

- 26 жовтня 2021 року Тульчинським районним судом Вінницької області за скоєння злочину, який передбачено ч. 1 ст. 119 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, на підставі положень ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням, встановлено іспитовий термін строком на 3 (три) роки;

- 30 березня 2022 року Вінницьким апеляційним судом винесено ухвалу, згідно якої апеляційні скарги прокурора, потерпілого, законного представника потерпілого, - задоволено, апеляційну скаргу обвинуваченого, задоволено частково, - вирок Тульчинського районного суду Вінницької області від 26.10.2021 року, - скасовано в частині призначеного покарання через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, та ухвалено новий вирок, згідно з яким визнано винним ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України та призначено покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, початок строку відбування покарання рахувати з моменту затримання ОСОБА_5 на виконання вироку апеляційного суду, -

- який з 04.05.2022 року утримувався в ДУ «Вінницька УВП», та з 14.07.2022 року відбуває покарання у виді позбавлення волі у Державній установі «Кагарлицька виправна колонія (№115)», положення ст. 82 КК України, - заміни невідбутої частини призначеного судом покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням, - задовольнити.

Клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Цибулівка Тростянецького району Вінницької області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , про застосування до нього положення ст. 82 КК України, - заміни невідбутої частини призначеного судом основного покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням, а саме, - на виправні роботи, - задовольнити.

Засудженому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Цибулівка Тростянецького району Вінницької області, громадянину України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , якого засуджено:

- 26 жовтня 2021 року Тульчинським районним судом Вінницької області за скоєння злочину, який передбачено ч. 1 ст. 119 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, на підставі положень ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням, встановлено іспитовий термін строком на 3 (три) роки;

- 30 березня 2022 року Вінницьким апеляційним судом винесено ухвалу, згідно якої апеляційні скарги прокурора, потерпілого, законного представника потерпілого, - задоволено, апеляційну скаргу обвинуваченого, задоволено частково, - вирок Тульчинського районного суду Вінницької області від 26.10.2021 року, - скасовано в частині призначеного покарання через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, та ухвалено новий вирок, згідно з яким визнано винним ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України та призначено покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, початок строку відбування покарання рахувати з моменту затримання ОСОБА_5 на виконання вироку апеляційного суду, -

- який з 04.05.2022 року утримувався в ДУ «Вінницька УВП», та з 14.07.2022 року відбуває покарання у виді позбавлення волі у Державній установі «Кагарлицька виправна колонія (№115)», -

- невідбуту частину строку покарання у виді 1 (одного) року 323 дні позбавлення волі замінити на 1 (один) рік 323 дні виправних робіт по місцю роботи з відрахуванням 15 % заробітку, щомісячно, - в дохід держави.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду потягом 7 діб, а засудженим, - протягом 7 днів з дня отримання повного тексту ухвали.

Суддя: ОСОБА_1