ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 677/926/21

Провадження № 11-кп/4820/590/23

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6 ,

представника потерпілої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Хмельницького апеляційного суду кримінальне провадження, внесене до ЄРДР № 0000335 від 30 грудня 2020 року за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Красилівського районного суду Хмельницької області від 30 червня 2023 року у кримінальному провадженні за обвинуваченням

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Писарівка Красилівського району Хмельницької області, громадянина України, українця, маючого трьох неповнолітніх дітей, із неповною середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимого (покарання у виді штрафу у розмірі 850 грн. за вироком Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 17 липня 2020 року сплачено 18 листопада 2020 року),

якого визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років; визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 185 КК України та виправдано на підставі п.2 ч.1 ст.373 КПК України у зв`язку з недоведенням вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, -

ВСТАНОВИЛА:

Обвинуваченим ОСОБА_8 було вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 121 КК України, за наступних обставин.

21 грудня 2020 року близько 22 години, перебуваючи в спальній кімнаті житлового будинку АДРЕСА_1 , на ґрунті ревнощів розпочав словесний конфлікт із потерпілою ОСОБА_9 , у ході якого в нього виник умисел, спрямований на умисне заподіяння останній тілесних ушкоджень.

Так, під час конфлікту ОСОБА_8 , діючи умисно, цілеспрямовано, усвідомлюючи протиправність своїх дій та передбачаючи суспільно - небезпечні наслідки, з метою спричинення ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, стоячи обличчям до спини потерпілої наніс один удар низом кулака правої руки в ділянку потиличної частини голови останньої, від якого ОСОБА_9 присіла до підлоги.

Продовжуючи свої умисні дії, ОСОБА_8 схопив обома руками ОСОБА_9 за волосся та силою двох рук повалив її на підлогу. Після чого, із вказаного положення ОСОБА_8 , продовжуючи тримати ОСОБА_9 за волосся, із прикладанням значної сили двох рук наніс один удар її правою частиною голови об бетонну поверхню підлоги, внаслідок чого остання втратила свідомість.

Надалі, ОСОБА_8 діючи умисно, продовжуючи свій злочинний умисел на спричинення тілесних ушкоджень за аналогічних обставин наніс ще не менше двох ударів головою потерпілої об бетонну підлогу.

Незважаючи на те, що ОСОБА_9 уже лежала без свідомості, ОСОБА_8 діючи умисно, продовжуючи свій злочинний умисел на спричинення тілесних ушкоджень, наніс ОСОБА_9 ще не менше восьми ударів руками та ногами по верхніх та нижніх кінцівках потерпілої.

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_8 , ОСОБА_9 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді забою головного мозку важкого ступеня, площинного крововиливу під тверду мозкову оболонку над правою півкулею головного мозку, перелому кісток основи черепа, підшкірних крововиливів обох навколо-очних ділянок обличчя, тім`яної ділянки голови, правої вилично-щічної ділянки обличчя, саден шкіри тім`яної ділянки голови, які в сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, що небезпечні для життя в момент заподіяння, а також підшкірний крововилив зовнішньої поверхні нижньої третини гомілки правої нижньої кінцівки потерпілої з розповсюдженням на гомілковостопний суглоб та тильну поверхню її ступні, садно шкіри зовнішньої поверхні її правого гомілковостопного суглобу, три підшкірних крововиливи: передньої поверхні верхньої третина стегна правої ноги потерпілої, тильної поверхні кисті її правої руки, зовнішньої та задньої поверхонь середньої третини передпліччя її правої руки, чотири садна шкіри: передньої поверхні колінного суглобу правої ноги потерпілої, передньої поверхні нижньої третини передпліччя її правої руки з розповсюдженням на променево-зап`ястковий суглоб і долонну поверхню правої кисті, зовнішнє-задньої поверхні променево-зап`ясткового суглобу її правої руки, задньої поверхні ліктьового суглобу її правої руки, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень.

У апеляційній скарзі ОСОБА_8 прохає скасувати вирок та закрити кримінальне провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст.284 КПК України. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає про те, що вирок суду є незаконним та необґрунтованим через невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження. Свою вину в інкримінованому злочині він не визнає повністю. На досудовому розслідуванні та в суді він надавав виключно правдиві показання. Вважає, що докази, надані прокурором, та які досліджені судом, не доводять його віну в інкримінованому йому злочині, є сумнівними та ґрунтуються на припущеннях. Суд, в обґрунтування його винуватості посилається на показання потерпілої та свідків; зазначає, що він плутався у своїх показаннях, але у суду не виникли сумніви у правдивості показань потерпілої ОСОБА_9 , яка, з тяжкими травмами голови, без плутанини, все однотипно відтворює. Вважає, що такі показання потерпілої є змодельованими і завченими. Також, вважає, що ніхто із допитаних свідків не підтвердив його вину у вчиненні інкримінованого злочину, а надані прокурором письмові докази: протокол огляду місця події від 30.12.2020, протокол огляду документів від 12.05.2021, які досліджені в суді, також не підтверджують його вину в інкримінованому йому злочині, а лише надають інформацію, щодо його та ОСОБА_9 , ніяким чином не підтверджують обставини, які йому інкримінуються.

Заслухавши доповідача, захисника, який підтримав доводи апеляційної скарги, прокурора та представника потерпілої, які прохали залишити вирок без змін, перевіривши матеріали судової справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що вона задоволенню не підлягає, а вирок суду слід залишити без змін, за таких підстав.

Обвинувачений ОСОБА_8 належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, втретє подав заяву про відкладення розгляду справи. Без поважної причини не з`явився в судове засідання тричі. Вимоги апеляційної скарги не стосуються погіршення становища обвинуваченого, а тому явка обвинуваченого не є обов`язковою з огляду на вимоги кримінального процесуального закону.

Потерпіла належним чином повідомлена про дату, час і місце судового розгляду, до початку судового розгляду від потерпілої поступила заява про розгляд справи без її участі за станом здоров`я.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно із ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Стаття 94 КПК України передбачає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Перевіркою матеріалів провадження встановлено, що судовий розгляд проведено з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, таких порушень цього закону, які були б суттєвими і тягли за собою скасування вироку, колегією суддів не встановлено.

Апеляційним переглядом встановлено, що суд першої інстанції ретельно перевіривши зібрані під час досудового розслідування та надані прокурором докази, на підставі яких ОСОБА_8 було пред`явлено обвинувачення за ч. 1 ст. 121 КК України, навів у вироку детальний аналіз усіх досліджених доказів і дав належну оцінку як кожному з них, так і їх сукупності у взаємозв`язку. При цьому констатував, що за встановлених фактичних обставин скоєного, дії останнього охоплюються складом кримінального правопорушення, визначеного ч. 1 ст. 121 КК України. З позицією суду першої інстанції погоджується і суд апеляційної інстанції.

Колегія суддів оцінює висунуту обвинуваченим версію, щодо подій, які мали місце 21.12.2020 року за ч. 1 ст. 121 КК України, як форму захисту, спрямовану на уникнення кримінальної відповідальності, яка не відповідає дійсним фактичним обставинам вчиненого кримінального правопорушення, встановленими судом під час судового розгляду.

Визнаючи ОСОБА_8 винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність його вини у вчинені інкримінованого злочину та навів у вироку переконливі доводи на обґрунтування цього висновку.

Показання самого обвинуваченого, надані ним в ході судового розгляду в суді першої інстанції, що він не причетний до злочину, а саме до спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_9 та те, що матеріали справи не містять достатніх доказів для доведення його вини за ч. 1 ст. 121 КК України, колегія суддів вважає безпідставними та такими, що спростовуються матеріалами кримінального провадження, виходячи з наступного.

Висновок суду про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, за обставин, викладених у вироку, відповідає фактичним обставинам провадження, встановлених під час судового розгляду та підтверджується дослідженими в судовому засіданні та викладеними у вироку доказами, яким суд надав належну оцінку.

Відповідно до показань наданих у суді першої інстанції, обвинувачений, хоча й не визнав свою вину за ч. 1ст. 121 КК України та категорично заперечував, що наносив будь-які тілесні ушкодження, вважав, що такі тілесні ушкодження потерпілій наніс ОСОБА_10 . Однак пояснив, що 21 грудня 2020 року вживав алкогольні напої разом із ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . Після чого він пішов спати в іншу кімнату, а ОСОБА_12 і ОСОБА_13 продовжили вживати алкогольні напої. Прокинувся близько 3-4 години ночі. Коли вийшов в веранду, то побачив, що ОСОБА_12 сидить біля тумбочки без свідомості. Його син допоміг йому занести її на ліжко, де вона спала. Зранку вона сказала, що в неї болить голова, але вона була в свідомості, їла, з нею залишилась його матір, а він пішов на роботу. Ввечері після роботи ОСОБА_12 була також в свідомості, але не вставала. На наступний день, коли він прийшов після роботи, то ОСОБА_12 жалілась на головний біль, тому він викликав місцевого лікаря, яка прийшла, поміряла тиск, він був високий, в зв`язку з чим лікар зробила Діані укол і сказала, що до ранку їй стане краще. На наступний день він пішов на роботу, а ОСОБА_12 залишалась дома. Коли повернувся, то ОСОБА_12 стало гірше, синяки були ще більші і мати вже подзвонила і викликала швидку, а що відбувалось по приїзді швидкої, не знає.

Вказані пояснення обвинуваченого щодо того, що він не вчиняв злочин стосовно ОСОБА_9 , перевірялись судом першої інстанції та не знайшли свого підтвердження. Не знайшли вони свого підтвердження і під час апеляційного перегляду вироку суду.

Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

За змістом ст. 85 цього Кодексу належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Вина ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованому йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, доводиться належними та допустимими доказами, які були предметом детального дослідження суду першої інстанції та яким суд надав відповідну правову оцінку у вироку.

Зокрема вина обвинуваченого підтверджується:

- даними протоколу огляду місця події від 30 грудня 2020 року із фототаблицями, який був проведений на підставі письмового дозволу ОСОБА_8 від 30 грудня 2023 року, за результатами якого було виявлено та вилучено кофту світло-сірого кольору із зеленими вставками, куртку чорного кольору, кофту сірого кольору із білими вставками та темно-сині джинсові штани, які постановою слідчого ВРЗПЖЗО СВ ХРУП ГУНП в Хмельницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_14 від 30 квітня 2021 року визнані речовими доказами (т. 1, а.с. 156-166, 167);

- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 07 квітня 2021 року та додатком до нього у виді відеозапису, згідно якого потерпіла ОСОБА_9 показала, що через отриману ЧМТ спочатку не могла згадати обставини, але потім почала згадувати, яким чином вона отримала тілесні ушкодження. Зокрема після вживання ОСОБА_8 та ОСОБА_15 алкогольних напоїв, між нею та ОСОБА_8 виникла сварка через ревнощі, після чого він заподіяв їй тілесні ушкодження, а саме демонструючи деталі заподіяння їй тілесних ушкоджень , потерпіла зайняла вертикальне положення обличчям до статиста, який повернувся до потерпілої спиною, перебуваючи в вертикальному положенні.

Потерпіла вказує, що спочатку обвинувачений завдав їй удар по задній часині голови, при цьому демонструючи його, вона витягнула праву руку в напрямку задньої поверхні голови статиста та притулила основу кулака до його потиличної частини голови. Після чого вона повідомила, що присіла та обхопила руками голову, для чого статист прийняв таке положення, а потерпіла демонструючи подальші удари показує умовний захват рукою волосся статиста, поштовх вперед і вправо, після чого статист зайняв лежаче положення на правий бік (умовно на підлозі приліг на диван). Потерпіла зайняла вертикальне положення попереду статиста і демонструючи захват волосся на голові статиста та подальші удари правою половиною голови (скронею) об цементну підлогу, від яких потерпіла повідомила, що втратила свідомість (т. 1, а.с. 171-174).

Вказана слідча дія відповідає вимогам ст. 240 КПК України. Сам факт проведення слідчого експерименту в кабінеті поліції не спростовує його процесуальної якості, колегія бере до уваги і місце вчинення злочину (де проживає мати ОСОБА_16 з дітьми і проживав ОСОБА_8 ) і бере до уваги наступне:

до потерпілої не застосовувався протиправний тиск;

слідчу дію проведено за її волею та вільним волевиявленням;

слідчу дію проведено за участю понятих;

під час слідчої дії здійснювався безперервний відеозапис.

Із висновку експерта № 11 від 12 січня 2021 року, вбачається, що у ОСОБА_9 станом на 29.12.2020-06.01.2021р. (відомий період часу, протягом якого вона перебувала під спостереженням лікарів-спеціалістів) мали місце: а) закрита черепно-мозкова травма з тілесними ушкодженнями у вигляді забою головного мозку важкого ступеня (з переважним ураженням правої скроневої частки мозку, з набряком тканини мозку та ознаками дифузного аксонального ушкодження головного мозку з локалізацією в ділянці стовбура мозку зліва), площинного крововиливу під тверду мозкову оболонку (субдуральна гематома об`ємом понад 70мл) над правою півкулею головного мозку зі зміщенням серединних структур мозку до 2- З мм вліво, перелому кісток основи черепа (з можливою локалізацією в проекції соскоподібного паростка правої скроневої кістки), підшкірних крововиливів обох навколо-очних ділянок обличчя, тім`яної ділянки голови, правої вилично-щічної ділянки обличчя, саден шкіри тім`яної ділянки голови; б) чотири підшкірні крововиливи: зовнішньої поверхні нижньої третини гомілки правої нижньої кінцівки з розповсюдженням на гомілковостопний суглоб та тильну поверхню ступні (1), передньої поверхні верхньої третини стегна правої ноги (1), тильної поверхні кисті правої руки (1), зовнішньої та задньої поверхонь середньої третини передпліччя правої руки (1); в) п`ять саден шкіри: передньої поверхні колінного суглобу правої ноги (1), зовнішньої поверхні правого гомілковостопного суглобу (1), передньої поверхні нижньої третини передпліччя правої руки з розповсюдженням на променево-зап`ястковий суглоб і долонну поверхню правої кисті в проекції підвищення 1-го пальця (1), зовнішнє-задньої поверхні променево-зап`ясткового суглобу правої руки (1), задньої поверхні ліктьового суглобу правої руки (1). Тілесні ушкодження у вигляді забою головного мозку важкого ступеня, площинного крововиливу під тверду мозкову оболонку над правою півкулею головного мозку, перелому кісток основи черепа, підшкірних крововиливів обох навколо-очних ділянок обличчя, тім`яної ділянки голови, правої вилично-щічної ділянки обличчя, саден шкіри тім`яної ділянки голови могли утворитись як від не менше ніж триразової дії тупих твердих предметів, так і від не менше ніж трьох зіткнень голови потерпілої з такими предметами, за механізмом «удар» (забій головного мозку), «удар - тертя» (садна), «удар - деформація» (перелом), «удар» (підшкірні крововиливи), про що свідчать локалізація та властивості цих тілесних ушкоджень, які в сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, що небезпечні для життя, згідно «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» Наказу МОЗ України №6 від 17.01.1995р. «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України». Характер травми не є специфічним чи характерним для самовільного падіння людини з висоти власного зросту чи з висоти ліжка. Судячи по кольору та стану загоєння тілесних ушкоджень, вони мають мати давність утворення не менше 3-5 діб для початку судово-медичної експертизи 06 січня 2021 року ( т. 1 а.с.178-182).

Висновком експерта № 292 від 30 квітня 2021 року, встановлено що, у ОСОБА_9 станом на 29 грудня 2020 року - 06 січня 2021 року (відомий період часу, протягом якого вона перебувала під спостереженням лікарів-спеціалістів) мали місце закрита черепно-мозкова травма з тілесними ушкодженнями у вигляді забою головного мозку важкого ступеня (з переважним ураженням правої скроневої частки мозку, з набряком тканини мозку та ознаками дифузного аксонального ушкодження головного мозку з локалізацією в ділянці стовбура мозку зліва), площинного крововиливу під тверду мозкову оболонку (субдуральна гематома об`ємом понад 70 мл) над правою півкулею головного мозку зі зміщенням серединних структур мозку до 2-3 мм вліво, перелому кісток основи черепа (з можливою локалізацією в проекції соскоподібного паростка правої скроневої кістки), підшкірних крововиливів обох навколо-очних ділянок обличчя, тім`яної ділянки голови, правої вилично-щічної ділянки обличчя, саден шкіри тім`яної ділянки голови. Тілесні ушкодження у вигляді забою головного мозку важкого ступеня, площинного крововиливу під тверду мозкову оболонку над правою півкулею головного мозку, перелому кісток основи черепа, підшкірного крововиливу тім`яної ділянки голови, саден шкіри тім`яної ділянки голови могли утворитись за тих обставин, які розповіла та продемонструвала потерпіла ОСОБА_9 під час проведення з нею слідчого експерименту (т. 1, а.с. 183-187).

Згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 234 від 20 травня 2021 року, ОСОБА_8 під час вчинення інкримінованого йому злочину будь-яким психічним розладом не страждав, а тому міг усвідомлювати свої дії, передбачати їхні наслідки та керувати ними. На теперішній час будь-яким психічним захворюванням не страждає, маже усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, застосування до нього примусових заходів медичного характеру не потребує. Направлення на стаціонарну судово-психіатричну експертизу не потребує (т. 1, а.с. 217-218).

Крім того, вина обвинуваченого ОСОБА_8 підтверджується показаннями, наданими в судовому засіданні свідками.

Так, свідок ОСОБА_17 , дала суду показання про те, що є колишньою дружиною ОСОБА_8 , з яким у них є троє спільних дітей, яких ОСОБА_8 забрав проживати із собою. Повідомила, що під час їхнього спільного проживання ОСОБА_8 неодноразово застосовував відносно неї, а пізніше і відносно дітей, фізичне насильство. Улюбленим засобом для нанесення тілесних ушкоджень у нього було бильце від ліжка, а також він намотував волосся на руку і бив головою об стіну. Від таких дій вона потрапляла в реанімаційне відділення лікарні. З приводу цього вона не зверталась у поліцію, оскільки боялась його.

Крім того, свідок ОСОБА_18 , дала показання суду про те, що потерпіла ОСОБА_9 є її донькою, яка проживала спільно із ОСОБА_8 в с. Писарівка. Так як вона в телефонному режимі спілкується із донькою кожний день, то 23 грудня 2020 року вона також їй телефонувала, однак не могла додзвонитись. З 24 по 28 грудня 2020 року вона так і не розмовляла із донькою, брав ОСОБА_19 телефон ОСОБА_20 і постійно говорив, що ОСОБА_12 , то спить, то не може говорити, що поступово викликало в неї занепокоєння. 29 грудня 2020 року в неї був день народження і вона знову зателефонувала, щоб з`ясувати, чи приїде ОСОБА_12 в гості. ОСОБА_20 знову взяв телефон ОСОБА_12 і повідомив, що вони планують приїхати привітати ввечері разом із ОСОБА_12 . Однак о 19 годині так ніхто і не приїхав, тому вони зібрались і поїхали в с. Писарівку до них додому. Коли приїхали, ОСОБА_8 втік з будинку і поки вони були там, не з`являвся. В цей час в будинку була лікарка, яка зробила Діані укол і повідомила на її запитання, що ОСОБА_8 не хотів викликати швидку. На момент їхнього приїзду ОСОБА_12 перебувала в жахливому стані, без свідомості, вона тривалий час не вставала, оскільки ходила під себе, весь матрац під нею був мокрий, одежа також була мокра і не свіжа. Коли її переодягали, то на ній були тілесну ушкодження синяки і садна по тілу. Після приїзду швидкої, її завезли в лікарню в м. Красилів, однак звідти направили в реанімаційне відділення в м. Хмельницький, де їй зробили операцію, оскільки без операції вона б не вижила. Лише 06 січня 2021 року ОСОБА_12 прийшла в свідомість, а говорити почала після 14 січня 2021 року. Спочатку вона не пам`ятала нічого, однак пізніше почала пригадувати і розказала, що ОСОБА_8 її так побив бильцем від ліжка і головою об підлогу.

Свідок ОСОБА_21 дав показання суду про те, що 29 грудня 2020 року разом із дружиною та ОСОБА_22 їздив в с. Писарівку, звідки забирав свою доньку ОСОБА_12 , яка була без свідомості і мала на тілі численні тілесні ушкодження на голові та обличчі. Після операції та лікування ОСОБА_12 пригадала обставини події та повідомила, що такі тілесні ушкодження завдав їй ОСОБА_8 через ревнощі.

Свідок ОСОБА_22 , показала, що 29 грудня 2020 року приїхала в гості до ОСОБА_18 на день народження і вона повідомила, що повинна приїхати ОСОБА_12 . Протягом дня ОСОБА_18 телефонувала до доньки близько 5-6 разів, однак то ніхто трубку не брав, то брав ОСОБА_20 , який повідомляв, що ОСОБА_12 спить. Вже ввечері, коли знову зателефонували, то трубку підняла мати ОСОБА_8 , і сказала, щоб приїжджали забирати Діану, тому що вона не доживе до ранку. Вони одразу зібрались та поїхали в с. Писарівку. Коли приїхали близько 10 години вечора, то побачили, що ОСОБА_12 лежить без свідомості, руки тряслися, очі закатувались, на тілі ( обличчі, руці, спині, нозі по правій стороні) були синяки, на голові була гуля, на спині була рана. ЇЇ одразу переодягнули та повезли в лікарню. Діані зробили операцію, вже приблизно в середині січня 2021 року вона почала пригадувати обставини події і повідомила, що її побив ОСОБА_8 , зокрема брав за волосся та бив головою об підлогу, бив палкою біля пічки. Ці обставини вона пригадувала самостійно і обривками. Але вона чітко повідомляла, що тілесні ушкодження їй наносив ОСОБА_8 через ревнощі.

Свідок ОСОБА_15 надав суду показання про те, що 21 грудня 2020 року ішов у своїх справах до сестри. По дорозі зустрів ОСОБА_8 , який запропонував випити горілки, на що останній погодився, для чого пішов до ОСОБА_8 додому. Дома в нього були ще матір ОСОБА_8 , його троє дітей і ОСОБА_12 . Діана та діти перебували десь в інших кімнатах, а алкогольні напої вживали тільки вони двоє. Пробув він там орієнтовно годину, після чого пішов додому. Він категорично стверджує, що ОСОБА_8 спеціально його оговорює, щоб перекинути вину на нього. Про тілесні ушкодження він взнав перший раз від працівників поліції. Натомість ОСОБА_8 має репутацію людини, який схильний до насильства по відношенню до жінок, зокрема свою попередню жінку він бив, а також інших жінок, з якими підтримував зв`язки.

Всі вище вказані показання, повністю узгоджуються з показаннями потерпілої ОСОБА_9 , яка пояснила, що 21 грудня 2020 року в неї було приблизно два місяці вагітності, про яку ОСОБА_8 достеменно знав; вдень вона разом із ОСОБА_8 пішли до магазину, де купили сік та горілку. По дорозі додому зустріли знайомого ОСОБА_23 , з яким усі троє пішли додому. Дома ОСОБА_8 та ОСОБА_15 вживали алкогольні напої, а вона пішла в кімнату до дітей. Під час вживання ними алкогольних напоїв ОСОБА_20 кликав її подивитись, як вони разом із ОСОБА_24 віджимаються від підлоги, то вона вже бачила, що обоє перебувають в стані сильного алкогольного сп`яніння. Через деякий час ОСОБА_8 пішов проводити ОСОБА_24 додому, а потім повернувся додому вже в агресивному стані. Оскільки було вже пізно, то вони вже мали намір лягати спати, однак ОСОБА_8 почав звинувачувати її у тому, що вона якось по особливому дивилась на ОСОБА_23 , приревнував, почав кричати на неї, а потім почав бити її. Пам`ятає, як ОСОБА_8 взяв бильце від ліжка і наносив ним удари. Чітко пам`ятає, як вдарив рукою в голову ззаду по потилиці, від чого вона присіла. Потім взяв її за волосся та повалив її на підлогу, де вже вона була в лежачому положенні, а він взяв руками її голову і «гепнув» головою об підлогу, після чого вона вже втратила свідомість. Прийшла у свідомість вона вже в лікарні. Окрім цих ударів, ОСОБА_8 також бив по рукам і ногам, але кількість і послідовність не пам`ятає. Категорично заперечує нанесення їй тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , оскільки останній після відвідин одразу пішов додому. Після нанесених їй травм вона перенесла дві важкі операції, тривалий час лікувалась.

Вказані показання суд правильно взяв до уваги, оскільки, вони є послідовними, під час судового розгляду потерпіла та свідки були попереджені про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, а також були приведені до присяги.

Щодо позиції обвинуваченого, що надані прокурором письмові докази: протокол огляду місця події від 30.12.2020, протокол огляду документів від 12.05.2021, які досліджені в суді, не підтверджують його вину в інкримінованому йому злочині, колегією суддів до уваги не беруться, та розцінюються як спосіб уникнути вини за вчинене.

Що стосується висновку судово-медичної експертизи № 11 від 12.01.2021, на переконання колегії суддів, висновки експерта були належно складені судовим експертом у відповідності до вимог Закону. Дані докази є чіткі та зрозумілі, були належним чином досліджені та описані судом першої інстанції у вироку. Підстав для визнання таких висновків неналежними та недопустимими доказами, колегією суддів не встановлено.

Щодо посилання обвинуваченого, про необхідність закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю доказів для доведення його вини, то вони не заслуговують на увагу з огляду на вищезазначене.

Таким чином, судом першої інстанції з достатньою повнотою перевірено всі доводи обвинуваченого в судовому засіданні, зроблено аналіз всіх наданих доказів. У своїх висновках суд навів мотиви, з яких взяв до уваги ці докази та обґрунтовано дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, з чим погоджується й колегія суддів і доводи, викладені обвинуваченим в апеляційній скарзі, були предметом дослідження та перевірки під час судового розгляду.

Суд першої інстанції законно, обґрунтовано та вмотивовано не знайшов підстав для визнання зазначених в апеляційній скарзі обвинуваченого доказів недопустимими та неналежними, чи такими, що отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, з чим також погоджується колегія суддів апеляційної інстанції, а відтак, не приймає їх до уваги.

Також, суд дотримався вимог ст. 10 КПК України, створивши необхідні умови для виконання учасниками процесу своїх процесуальних обов`язків і здійснення наданих їм прав.

Сторони користувалися рівними правами та свободою у наданні доказів, дослідженні та доведенні їх переконливості перед судом. Клопотання сторін кримінального провадження вирішені судом у відповідності до вимог КПК України.

Фактичні дані, які покладено в основу вироку і на яких ґрунтується обвинувачення ОСОБА_8 отримано в порядку, визначеному КПК України, вони узгоджуються між собою, були предметом безпосереднього дослідження суду, не викликають сумніву в законності їх збирання (формування) та процесуального закріплення. Тому ці дані в силу ст. 84 КПК України є доказами у кримінальному провадженні.

Вищенаведені докази перевірені судом першої інстанції з дотриманням вимог кримінального процесуального закону та їх обґрунтовано покладено в основу вироку, оскільки вони є належними, допустимими та достатніми.

Суд першої інстанції, з`ясувавши передбачені ст. 91 КПК України обставини, що належать до предмета доказування, встановив факт наявності суспільно небезпечного діяння й обґрунтовано визнав доведеною винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

При призначенні покарання за ч. 1 ст. 121 КК України обвинуваченому ОСОБА_8 суд у відповідності до ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ст. 12 КК України є тяжким злочином, особу винного та обставини, що обтяжують покарання.

Як особа, ОСОБА_8 , в силу ст. 89 КК України не судимий, на обліку в лікаря психіатра не перебуває, однак перебуває на обліку в лікаря нарколога з діагнозом алкоголізм.

Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого, є вчинення кримінального правопорушення щодо жінки, яка завідомо для винного перебуває в стані вагітності (усвідомлення такого стану ОСОБА_8 стороною захисту не оспорювалось), а також вчинення кримінального правопорушення щодо особи, яка перебуває в безпорадному стані (в даному випадку специфічний фізичний стан потерпілої ОСОБА_9 , яка втратила свідомість після першого удару, тобто втратила можливість чинити опір фізичному насильству, яке було продовжено ОСОБА_8 )

Згідно з досудовою доповіддю Хмельницького районного сектору № 5 філії ДУ «Центр пробації» від 09 грудня 2021 року ОСОБА_8 протягом 2020 -2021 років вісім разів притягувався до адміністративної відповідальності, в тому числі за ст. 178, 183,184 КУпАП, за місцем проживання характеризується негативно, зловживає алкогольними напоями, в зв`язку з чим в родині неодноразово відбувались сварки. На думку органу пробації ймовірність вчинення обвинуваченим ОСОБА_8 повторно висока, а тому виправлення його без позбавлення або обмеження волі може становити високу небезпеку для суспільства, а також окремих осіб.

Таким чином, приймаючи до уваги характер та обставини вчиненого діяння, зокрема тяжкість тілесних ушкоджень, нанесених потерпілій, а саме жорстокість, яка полягала в заподіяння тяжких ударів в голову, їх наслідки у вигляді важкої черепно-мозкової травми та подальшого проведення двох оперативних втручань, відсутність об`єктивних причини для такої жорстокості, що підкреслює цинічність дій обвинуваченого, поведінку обвинуваченого після вчиненого злочину, зокрема неповідомлення родичів потерпілої про її важкий стан, ненадання належної медичної допомоги, що могло призвести до більш трагічних наслідків, відношення обвинуваченого до заподіяння ним тілесних ушкоджень, зокрема відсутність будь-якого розкаяння у вчиненому чи жалю по відношенню до потерпілої, натомість оговор іншої особи у такому, висновок органу пробації, наявність обставин, які обтяжують покарання, а також інші в сукупності обставини та їх поєднання, суд правильно прийшов до висновку, що ОСОБА_8 слід призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 1 ст. 121 КК України.

Водночас колегія суддів звертає увагу на те, що думка потерпілого щодо визначення винному розміру покарання хоча і враховується судом в сукупності з іншими обставинами, проте саме по собі не може бути вирішальною при призначенні покарання, між тим, колегія суддів враховує, з огляду на встановлені обставини справи, думку потерпілої, яка погоджується з призначеним покаранням.

Істотних порушень норм кримінального процесуального закону під час провадження досудового розслідування по даному кримінальному провадженню та його розгляді в суді, які були б підставою для скасування постановленого щодо обвинуваченого судового рішення не встановлено.

За таких обставин колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_8 , є необґрунтованою і задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Красилівського районного суду Хмельницької області від 30 червня 2023 року у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_8 , якого визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років; визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 185 КК України та виправдано на підставі п.2 ч.1 ст.373 КПК України у зв`язку з недоведенням вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення залишити без змін.

На ухвалу сторони можуть подати касаційні скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом 3 місяців з дня проголошення цієї ухвали, а обвинуваченим з моменту отримання копії ухвали.

Судді: