Справа № 642/2274/21
Провадження № 1-кп-/642/498/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2023 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000078 від 05.01.2021 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, громадянина України, українця, із середньою освітою, працюючого менеджером, розлученого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , ВПО АДРЕСА_2 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України,

встановив:

25.01.2021р. приблизно о 13 год. 25 хв., ОСОБА_5 , знаходячись поблизу буд №19 по вул. Золочівській у м. Харкові, побачив раніше знайомого йому ОСОБА_6 , який спускався по сходах до банкомату «Приват Банк», розташованому у б. №19 по вул. Золочівській у м. Харкові. У цей час, у ОСОБА_5 виник прямий умисел направлений на відкрите викрадення чужого майна. Далі, з метою особистого збагачення, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправність свого діяння та бажаючи діяти таким чином, ОСОБА_5 підійшов до ОСОБА_6 та вихопив з лівої зовнішньої кишені його куртки, яка була одягнута на останньому, грошові кошти в сумі 1500 гривень та з викраденим майном покинув місце вчинення злочину.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_5 з вищевказаними грошовими коштами у руках покинув місце злочину, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 1500 гривень.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України визнав повністю, пояснив, що ОСОБА_6 є хрещеним його дитини. Так, він побачив, як останній знімав грошові кошти у банкоматі та вирішив їх забрати. Коли потерпілий відійшов від банкомату він підійшов до нього та схопив з зовнішньої кишені його куртки грошові кошти. Щиро покаявся.

Потерпілий ОСОБА_6 до суду не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Під час розгляду справи потерпілий цивільного позову не заявляв.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_5 та інші учасники судового провадження не оспорювали вказані вище фактичні обставини справи, суд відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним в повному обсязі дослідження доказів щодо цих обставин, які ніким не оспорюються, визнавши необхідним у судовому засіданні допитати обвинуваченого та дослідити дані, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_5 .

Аналізуючи вищевикладені докази суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_5 за ч.1 ст.186 КК України кваліфіковані вірно, оскільки він своїми умисними діями вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

При визначенні обвинуваченому ОСОБА_5 виду та розміру покарання суд враховує суспільну небезпечність та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, данні про його особу.

Обставини, які відповідно до ч. 1 ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_5 - є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які відповідно до ч. 1 ст. 67 КК України обтяжують покарання судом - не встановлено.

Враховуючи приписи ст. 50 КК України, згідно яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, приймаючи до уваги вищезазначені обставини, дані які характеризують особу обвинуваченої, наявність обставин, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_5 , відношення до скоєного злочину, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, обставини які є причиною вчинення злочину та наслідки протиправної діяльності, враховуючи, відсутність з боку потерпілого будь - яких претензій матеріального та морального характеру не має, цивільний позов не заявляє, обставини вчинення вказаного кримінального правопорушення, вартість викраденого підсудними майна та його значимість для потерпілого, а також те, що в результаті протиправних дій обвинуваченої тяжких наслідків не настало, суд вважає що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливо без ізоляції від суспільства.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про необхідність призначити ОСОБА_5 покарання, у межах санкції інкримінованої статті, а саме у виді штрафу.

Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_5 на час досудового провадження не обирався.

Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлений.

Витрати по кримінальному провадженню на залучення експерта відсутні.

Питання про речові докази суд вирішить відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 337, 370, 371, 374 КПК України, суд,-

ухвалив:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 2000 (двох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень.

Речові докази у справі: грошові кошти в сумі 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень, купюрами 3 шт. по 500 гривень, серії АВ 1614786, ЦА0497616, АБ7807521 повернути потерпілому ОСОБА_6 , як йому належні. Відеозапис залишити зберігати в матеріалах справи.

Вирок може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Згідно ч. 2 ст.394КПК України вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано,набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається засудженому та прокурору.

Головуючий: