Справа №463/44/24
Провадження №1-кс/463/236/24
У Х В А Л А

04 січня 2024 року слідчий суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , розглянувши клопотання слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_3 , що погоджене прокурором Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні №0000897 від 29 грудня 2023 року про арешт майна,

в с т а н о в и в :

слідчий як сторона кримінального провадження звернувся з клопотанням до слідчого судді про накладення арешту на майно вилучене 03.01.2024 в ході обшуку приміщення, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Клопотання мотивує тим, що органом досудового розслідування здійснюється розслідування кримінального провадження №0000897 від 29 грудня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України. 03.01.2024 було проведено невідкладний обшук, в ході якого було виявлено відшукуване майно, яке в подальшому визнано речовими доказами у провадженні. З метою забезпечення збереження речового доказу, виникла необхідність на час досудового розслідування накласти на таке арешт.

Слідчий в судовому засіданні клопотання підтримав з аналогічних підстав.

Власник майна в судове засідання не з`явився, про так дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, клопотань про відкладення не подав. А тому, вважаю за можливе здійснити розгляд клопотання без його участі на підставі наявних доказів.

Заслухавши пояснення слідчого, оглянувши представлені матеріали клопотання, приходжу до наступного.

З матеріалів подання вбачається, що в межах кримінального провадження №0000897 від 29 грудня 2023 року слідчими Другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові здійснюється досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що слідство має підстави вважати, що головний державний інспектор Управління запобігання та виявлення корупції Головного управління ДПС у Львівській області ОСОБА_5 за попередньою змовою групою осіб з працівниками правоохоронних органів Львівської області вимагав та мав намір одержати неправомірну вигоду у розмірі 30 тис. доларів США від завідуючої неврологічного відділення комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Львівський обласний госпіталь ветеранів та репресованих ім. Ю. Липи» ОСОБА_6 за не притягнення останньої до кримінальної відповідальності.

Так, у межах вказаного кримінального провадження, 02.01.2024 завідуюча неврологічного відділення комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Львівський обласний госпіталь ветеранів та репресованих ім. Ю. Липи» ОСОБА_6 на виконання протиправної вимоги головного державного інспектора Управління запобігання та виявлення корупції Головного управління ДПС у Львівській області ОСОБА_5 , надала останньому попередньо оглянуті, ідентифіковані та помічені грошові кошти у розмірі 30 тис. доларів США.

У подальшому, головний державний інспектор Управління запобігання та виявлення корупції Головного управління ДПС у Львівській області ОСОБА_5 вибув до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

З урахуванням викладеного, в ході досудового розслідування вказаного кримінального провадження з метою збереження майна для отримання та перевірки доказів у вказаному кримінальному провадженні, для відшукання неправомірної вигоди, отриманої ОСОБА_5 та інших речових доказів, у період з 02:10 год. по 06 год. 01 хв., 03.01.2024 слідчим Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_3 , у відповідності до ч. 3 ст. 233 КПК України у невідкладному випадку, пов`язаному із врятуванням майна, проведено обшук до постановлення ухвали слідчого суді у житловому та нежитловому приміщеннях, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Так, під час проведення даного обшуку слідчим виявлено та вилучено мобільний телефон ОСОБА_5 марки Redmi imei 1 НОМЕР_1 imei 2 НОМЕР_2 , серійний номер НОМЕР_3 без логічного захисту для входу та сім-картою мобільного оператора ТОВ «Lifecell».

Таким чином, вищевказані речі є тимчасово вилученим майном.

Постановою слідчого від 03.01.2024 визнано речовими доказами у кримінальному провадженні наступне майно: мобільний телефон ОСОБА_5 марки Redmi imei 1 НОМЕР_1 , imei 2 НОМЕР_2 , серійний номер НОМЕР_3 , без логічного захисту для входу та сім-картою мобільного оператора ТОВ «Lifecell».

Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 03 січня 2024 року погоджено проведення обшуку житлового та нежитлового приміщення, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , які відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, майно на праві приватної власності належать ОСОБА_5 .

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до положень ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення).

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна, слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п.п. 3, 4 ч.2 ст.170 КПК України); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.2 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.4 ч.2 ст. 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Таким чином, слідчий суддя приходить до переконання, що з метою збереження майна, яке визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, клопотання слід задовольнити та накласти арешт вказане майно.

Керуючись вимогами ст. ст. 117, 170-173, 309, 395 КПК України, -

у х в а л и в :

клопотання задоволити.

Накласти арешт у кримінальному провадженні №0000897 від 29 грудня 2023 року на майно, яке 03.01.2024 вилучене під час проведення обшуку у житловому та нежитловому приміщеннях, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 та на праві власності перебувають у ОСОБА_5 з позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування зазначеним майном. Зокрема, накласти арешт із вказаними обмеженнями на: мобільний телефон ОСОБА_5 марки Redmi imei 1 НОМЕР_1 , imei 2 НОМЕР_2 , серійний номер НОМЕР_3 без логічного захисту для входу та сім-картою мобільного оператора ТОВ «Lifecell».

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1