Провадження №: 1-кп/755/20/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" жовтня 2023 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі суду присяжних:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

судді ОСОБА_2 ,

присяжних: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

секретар судового засідання ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотання представника потерпілих адвоката ОСОБА_7 про скасування арешту майна у об`єднаних кримінальних провадженнях, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004246 від 12 травня 2018 року та № 0000086 від 20 березня 2019 року за обвинуваченням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190, п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 289 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурорів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

захисника ОСОБА_11 ,

потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,

представника потерпілих ОСОБА_7 ,

перекладача ОСОБА_15 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и в:

у провадженні Дніпровського районного суду м. Києва перебувають об`єднані кримінальні провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004246 від 12 травня 2018 року та № 0000086 від 20 березня 2019 року за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190, п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 289 КК України.

Представник потерпілих ОСОБА_13 та ОСОБА_12 - адвокат ОСОБА_7 звернувся з клопотанням про скасування арешту, накладеногоухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 03.04.2019 в справі № 761/13329/19 на рухоме майно, а саме: автомобіль марки «Audi А5», номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 (згідно свідоцтва про реєстрацію ААС 960485 д.н.з. НОМЕР_2 ), який належить ОСОБА_13

Клопотання мотивоване тим, що відсутні достатні підстави, які б виправдовували подальше втручання держави у право власності та користування ОСОБА_13 майном у контексті забезпечення «справедливого балансу» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту прав конкретної особи.

У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_13 підтримала заявлене клопотання, просила його задовольнити, або хоча б надати дозвіл користуватись транспортним засобом.

Прокурори ОСОБА_9 та ОСОБА_10 заперечували проти задоволення вказаного клопотання.

Захисник ОСОБА_11 та обвинувачений ОСОБА_8 не заперечували проти задоволення клопотання.

Вивчивши клопотаннята вислухавши учасників провадження, суд дійшов такого висновку.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 03.04.2019 в справі № 761/13329/19, задоволено клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Київській області ОСОБА_16 , накладено арешт на автомобіль «AUDI A5» з номером кузова НОМЕР_3 , із забороною на відчуження, розпорядження та/або користування та накладено арешт на речі, вилучені під час огляду зазначеного автомобіля 30.03.2019 за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно зі ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1, п. 7 ч. 2, ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим кодексом порядку.

Частиною 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів, спеціальної конфіскації, конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Статтею 174 КПК України встановлено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Слід зазначити, що при розгляді клопотання поданого в порядку ст. 174 КПК України суд не надає оцінки дотримання вимог закону при постановленні ухвали про арешт майна та її законності, що є виключною прерогативою суду апеляційної інстанції, а лише оцінює обґрунтованість підстав для скасування арешту.

Стаття 41 Конституції України гарантує, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності і право приватної власності є непорушним.

Аналогічні гарантії захисту права власності містяться у статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав та основоположних свобод 1950 року, згідно якого ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Так, згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (див., серед інших джерел, рішення у справах «Іммобіліаре Саффі проти Італії» (Immobiliare Saffi v. Italy), заява № 22774/93, п. 44, ECHR 1999-V, та «Вістіньш і Препьолкінс проти Латвії», заява № 71243/01, п. 93, від 25 жовтня 2012 року).

У своєму рішенні від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України» заява № 19336/04 п. 168, Європейський суд з прав людини також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden), пп. 69 і 73, Series A № 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» (James and Others v. The United Kingdom), п. 50, Series A № 98).

З досліджених у судовому засіданні матеріалів щодо накладення арешту, а також пояснень учасників у судовому засіданні, установлено, що наразі відпала потреба в подальшому арешті у виді заборони користування, бо досудове розслідування завершено, будь-які дії із транспортним засобом не проводяться. Суд присяжних, погоджується із прокурором, що наведений транспортний засіб ще залишається речовим доказам у кримінальному провадженні, а отже повне скасування арешту, зокрема щодо заборони розпорядження та відчуження, у подальшому може нашкодити всебічному та об`єктивному розгляду справи, зокрема його оцінки.

Ураховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, суд присяжних дійшов висновку, що клопотання про скасування арешту в кримінальному провадженні підлягає частковому задоволенню, а саме задоволенню в частині скасування арешту щодо заборони користування. В іншій же частині арешт (у частині заборони розпорядження та відчуження) слід залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 41 Конституції України, ст. 26, 98, 170-174 КПК України, суд присяжних,

п о с т а н о в и в:

клопотання представника потерпілих адвоката ОСОБА_7 про скасування арешту майна - задовольнити частково.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 03.04.2019 в справі № 761/13329/19 на рухоме майно, а саме: автомобіль марки «Audi А5», номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 (згідно свідоцтва про реєстрацію ААС 960485 д.н.з. НОМЕР_2 ), який належить ОСОБА_13 , в частині заборони користування.

В іншій частині у задоволенні клопотання відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає і набирає законної сили з моменту її оголошення.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали - 17 год 50 хв 17 жовтня 2023 року.

Головуюча суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Присяжні: ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5