У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2023 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 захисника ОСОБА_5 , розглянувши клопотання ОСОБА_3 в порядку статті 206 Кримінального процесуального кодексу України -

в с т а н о в и в:

У провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області знаходиться вищевказане клопотання.

В обґрунтування клопотання ОСОБА_3 зазначає, що вироком Рахівського районного суду Закарпатської області від 18.10.2023 його було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.189 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років з конфіскацією майна, обрано йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, взявши його під варту в залі суду негайно до набрання вироком законної сили. Також ухвалено заставу в розмірі 372 150 грн. після вступу в законну силу повернути заставодавцю ОСОБА_6 .

Зазначив, що станом на 25.12.2023 він утримується під вартою в ДУ «Закарпатська УВП (№9)», а застава не повернута його дружині, згідно вищевказаного вироку, вирок не набрав законної сили. Вказане він вважає порушенням вимог кримінального процесуального законодавства.

Ухвалою слідчого судді від 27.12.2023, в порядку реагування на клопотання ОСОБА_3 було зобов`язано начальника Державної установи «Закарпатська установа виконання покарань (№9)» надати відомості (документи), на підставі яких ОСОБА_3 затриманий (якщо затриманий) та утримується (якщо утримується) у даній установі, у разі перебування ОСОБА_3 в Державній установі «Закарпатська установа виконання покарань (№9)» доставити його негайно до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області за адресою вул. Загорська, 53, м. Ужгород, у разі відсутності ОСОБА_3 в Державній установі «Закарпатська установа виконання покарань (№9)», повідомити слідчого суддю Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області про теперішнє місце перебування ОСОБА_3 (за наявності такої інформації).

В судовому засіданні заявник клопотання підтримав, просив таке задовольнити, надав пояснення, аналогічні викладеним у клопотанні.

В судовому засіданні захисник зазначив, що на даний момент відносно ОСОБА_3 фактично застосовано два запобіжні заходи заставу та тримання під вартою. Вказує, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою при ухваленні вироку був застосований без можливості внесення застави, що суперечить положенням статті 183 КПК України, відповідно до яких встановлено вичерпний перелік підстав коли суд має право не визначити розмір застави.

Зазначає, що у вироку відсутнє обґрунтування обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Крім того, відсутні відомості, що ОСОБА_3 порушувався попередньо обраний запобіжний захід. Застава є безстроковим запобіжним заходом, а тому захисник вказує, що відносно ОСОБА_3 діє запобіжний захід у вигляді застави. А тому, ОСОБА_3 незаконно утримується під вартою, що є порушенням його прав та основоположних свобод.

Прокурор в судовому засіданні зазначив, що ОСОБА_3 було взято під варту згідно вироку суду, а відтак останній утримується в ДУ «Закарпатська УВП (№9)» на законних підставах. Посилається на положення статті 374 КПК України, згідно якої суд у вироку суду повинен зазначити рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження. Також вказав, що оцінка мотивів, висловлених у вироку суду має надаватись судом апеляційної інстанції при розгляді апеляційної скарги. З вказаних підстав просив відмовити в задоволенні клопотання.

Заслухавши думку учасників провадження, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 206 КПК України, якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

Згідно ч.3 ст. 206 КПК України - слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили для позбавлення особи свободи.

Слідчим суддею встановлено, що вироком Рахівського районного суду Закарпатської області від 18.10.2023 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України, призначено покарання у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна, обрано ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, взявши його під варту в залі суду негайно до набрання вироком законної сили.

Так, КПК України вимагає від слідчого судді при виконанні загальних обов`язків щодо захисту прав людини з`ясуванням наявності або відсутності відповідного судового рішення, яке набрало законної сили.

Законодавець визначає в Розділі IV КПК України питання щодо обрання, зміни або скасування заходів забезпечення кримінального провадження під час судового розгляду, до яких на підставі Розділу II відносяться і запобіжні заходи.

Можливість розгляду питання щодо заходів забезпечення кримінального провадження, у разі визнання особи винуватою передбачена пп. 11 п.2 ч.4 ст. 374 КПК України.

Відповідно до ст. 205 КПК України ухвала суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Таким чином системний аналіз зазначених норм дає можливість стверджувати, що Рахівський районний суд Закарпатської області при ухваленні вироку від 19.09.2023 мав повноваження для прийняття рішення щодо запобіжного заходу у відношенні ОСОБА_3 та таке рішення підлягає негайному виконанню після його оголошення.

З аналізу положень статті 206 КПК України випливає, що повноваження слідчого судді обмежуються при виконанні загальних обов`язків щодо захисту прав людини та не дає можливості надавати юридичну оцінку рішенню, на підставі якого особа тримається під вартою.

Таким чином, надання оцінки діям суду щодо виконання вимог КПК України при ухваленні ним вироку виходить за повноваження слідчого судді при розгляді заяви в порядку ст. 206 КПК України.

Викладаючи мотиви прийнятого рішення суддя, в томі числі приймає до уваги рішення ЄСПЛ від 10.02.2010 по справі «Серявін та інші проти України», відповідно до якого суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, проте обсяг мотивування може бути різним залежно від характеру рішення. та Висновок Консультаційної ради європейських судів № 11 (2008) відповідно до якої виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення. Згідно з пунктом 41 зазначеного Висновку обов`язок судів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент сторін на підтримку кожної підстави. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Відповідно до практики ЄСПЛ очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може надавати кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

З огляду на вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку про відмову у задоволенні поданого клопотання.

З огляду на встановлені обставини та вимоги закону, керуючись ст. 206 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в:

В задоволенні клопотання ОСОБА_3 в порядку статті 206 Кримінального процесуального кодексу України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголошено 29 грудня 2023 року о 13 год. 05 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1