Провадження № 1-кс/686/8767/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2023 року м. Хмельницький

Слідча суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хмельницькому клопотання прокурора Окружної прокуратури міста Хмельницького ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000452,

встановила:

13.10.2023 року прокурор Окружної прокуратури міста Хмельницького ОСОБА_3 звернулася до слідчої судді Хмельницького міськрайонного суду із клопотанням про накладення арешту на два мішки білого кольору із речовиною рослинного походження зеленого кольору, з позбавленням права розпорядження та відчуження, без позбавлення права користування ними.

Прокурор у судове засідання не з`явилася. У клопотанні прокурора міститься прохання про розгляд клопотання без участі ініціатора, вимоги клопотання підтримує у повному обсязі.

Володілець майна у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду клопотання повідомлений належним чином, шляхом здійснення виклику по телефону.

Положеннями ч. 1 ст. 172 КПК України передбачено, що неприбуття слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Зважаючи на ці положення закону, слідча суддя дійшла висновку про можливість розгляду клопотання у відсутності прокурора та володільця майна, належним чином повідомлених про дату та час судового розгляду.

Дослідивши наявні матеріали, приходжу до висновку, що клопотання підлягає поверненню, у зв`язку із наступним.

З матеріалів клопотання убачається, що «06.10.2023 близько 03:00 год., надійшло повідомлення на лінію 102, про те, що гр. ОСОБА_4 перебуваючи за місцем проживання у кв. АДРЕСА_1 зберігає речовину рослинного походження зеленого кольору, зовні схожу на наркотичну, з метою власного вживання без мети збуту.

Дізнавачем сектору дізнання відділення поліції № 1 Хмельницького РУП ГУНП України в Хмельницькій області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_5 , 06.10.2023 за участю гр. ОСОБА_4 04.04.1982 на території домоволодіння у кв. АДРЕСА_1 та добровільної згоди власника приміщення ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 було проведено огляд в ході якого було виявлено та вилучено: два мішки білого кольору із речовиною рослинного походження зеленого кольору, які були вилучені та поміщені до сейф-пакету № PSP 4080446.

Вищевказані мішки було визнано речовим доказом по розпочатому кримінальному провадженні та направлено до Хмельницького НДЕКЦ з метою проведення експертизи».

Слідчою суддею установлено, що Сектором дізнання ВП №1 Хмельницького РУП Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000452, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.10.2023, за ознаками вчинення кримінального правопорушення за ч.1 ст. 309 КК України.

Відповідно до вимог ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року вказувалося на порушення ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Так, при розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя для прийняття законного та обґрунтованого рішення повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або інших осіб можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому КПК порядку.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

Згідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Ст. 98 КПК України передбачено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

До матеріалів клопотання долучено постанову про визнання речовим доказом небезпечної речовини канабіс, масою 411,42 г., яку поміщено до сейф-пакету Експертної служби МВС України №3252159, однак у клопотанні прокурора міститься прохання про накладення арешту на інші речі, визнані постановою дізнавача речовими доказами, - два мішки білого кольору із речовиною рослинного походження зеленого кольору, що не узгоджується із постановою про визнання речовими доказами, долученої до матеріалів клопотання.

Таким чином прокурором не обґрунтовано необхідності накладення арешту на речі в контексті їх відповідності критеріям речових доказів, визначеним ст. 98 КПК України.

Відповідно до ч.3 ст.172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

За таких обставин клопотання прокурора про арешт майна не може бути розглянуто по суті і підлягає поверненню прокурору.

Керуючись ст.ст.171-173 КПК України, слідча суддя

постановила:

Клопотання прокурора Хмельницької окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000452 повернути прокурору.

Встановити строк в сімдесят дві години для усунення недоліків.

Роз`яснити прокурору, що у разі повернення клопотання про арешт майна прокурору, тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідча суддя