Справа № 202/4305/23
Провадження №1-кп/202/522/2023
УХВАЛА

Іменем України

16 жовтня 2023 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро кримінальне провадження № 0000014 від 24 січня 2023 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Київ, громадянина України, військовослужбовця Збройних Сил України за мобілізацією, головного сержанта - командира кулеметного відділення 1 кулеметного взводу стрілецької роти 2 військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «штаб-сержант», не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 402КК України, -

в с т а н о в и в:

В судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в умовах гауптвахти з посиланням на те, що строк тримання закінчується. Клопотання мотивоване тим, що під час досудового розслідування та судового розгляду до обвинуваченого був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах гауптвахти, за час перебування обвинуваченого під вартою ризики не зменшились, тому, на думку прокурора, застосування до обвинуваченого жодного із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Захисник звернувся до суду з клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на інший, непов`язаний з триманням під вартою, з огляду на те, що ОСОБА_6 безпідставно обвинувачується у вчинені злочину, про наявність у нього нагород та заохочень під час проходження військової служби, щодо клопотання прокурора зазначив, що у клопотанні не було доведено ризиків на які прокурор посилається як на підставу застосування найсуворішого запобіжного заходу, а перелічені ризики мають характер припущень, тому просив відмовити у застосуванні запобіжного заходу, або призначити мінімальний розмір застави.

Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав захисника, та зазначив про безпідставність обвинуваченні про його бажання боронити державу від ворога.

З урахуванням принципу поваги до свободи особистості, мети застосування запобіжного заходу, суд приходить до висновку про таке.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 194 КПК України, якою передбачено, що під час розгляду клопотання про продовження /зміну/ запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачений ст. 177 КПК України, і на які вказує прокурор.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд враховує вимоги ст. 177 КПК України, згідно з якою підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, зокрема переховуватися від органів суду; незаконно впливати на потерпілого, свідків, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінального провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Під час вирішення питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в умовах гауптвахти суд переконаний у необхідності задоволення клопотання прокурора, оскільки він довів обставини, які виправдовують подальше обмеження права обвинуваченого перебувати на волі. Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Суд погоджується з доводами сторони обвинувачення, що продовжує існувати ризики переховування обвинуваченого від суду та впливу на свідків, оскільки він обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, тому суд вважає, що підстави для продовження строку тримання обвинуваченого під вартою наявні та актуальні, а продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою в умовах гауптвахти є доцільним.

Суд вважає, що обмеження прав і свобод виправдовується суспільними інтересами, оскільки такі обмеження відповідають вимогам справедливості, є пропорційними та необхідними для цілей захисту конституційно значимих цінностей. При вирішенні питань, пов`язаних із застосуванням законодавства про запобіжні заходи, суд виходячи з презумпції невинуватості дотримує баланс між публічними інтересами, пов`язаними із застосуванням заходів процесуального примусу, і важливістю права на свободу особистості.

Щодо застосування іншого запобіжного заходу, то суд наголошує на тому, що під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Доводи захисника та обвинуваченого щодо безпідставності запобіжного заходу у виді тримання під вартою в умовах гауптвахти є необґрунтованими з огляду на те, що вони не спростовують вищенаведених обставин, а також не свідчать ані про відсутність, ані про недостатню вагомість встановлених щодо цього обвинуваченого ризиків.

На підставі наведеного суд приходить до висновку щодо необхідності задоволення клопотання прокурора, оскільки останній довів обставини, які виправдовують обмеження права обвинуваченого перебувати на волі.

Вирішуючи питання щодо можливості визначення підозрюваному ОСОБА_3 розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини третьої статті 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд вважає за можливе залишити раніше визначений альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що узгоджується з вимогами зазначених положень КПК України, якими передбачено обов`язок суду визначити розмір застави достатньої для виконання обов`язків, передбачених цим Кодексом, що також відповідає практиці Європейського суду з прав людини, в частині того, що застава повинна достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Керуючись ст.ст. 331, 350 КПК України, суд, -

Постановив :

Клопотання прокурора - задовольнити.

ОСОБА_3 , обвинуваченому за ч. 4 ст. 402 КК України продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 14.12.2023 року, включно.

Одночасно залишити ОСОБА_3 раніше визначену заставу, як альтернативний запобіжний захід у кримінальному провадженні, в розмірі - 60 розмірів прожиткових мінімумів, що складає 161 040 грн., яка може бути внесена як самим обвинуваченим так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області в будь-який момент протягом дії ухвали.

У разі внесення застави, зобов`язати ОСОБА_3 , прибувати за кожним викликом до суду, та покласти на нього такі обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

- не відлучатися за межі дислокації військової частини до списків особового складу його зараховано, або буде зараховано, в порядку проходження військової служби;

- повідомляти суд про зміну свого місця перебування;

- утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

З моменту звільнення з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Строк дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити до 14.12.2023 року, включно.

Клопотання захисника про зміну запобіжного заходу - залишити без задоволення.

Ухвала суду може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів.

Головуючий: ОСОБА_1