Справа № 278/1913/23
Провадження №1-кп/278/391/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2023 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

захисника: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі кримінальне провадження, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000184 від 17.02.2023 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рава-Руська, Жовківського р-н, Львівської обл., громадянина України, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого, ч. 4 ст. 408 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення, висунутого ОСОБА_4 , й визнаного судом доведеним.

20 січня 2023 року ОСОБА_4 був призваний ІНФОРМАЦІЯ_4 на військову службу під час мобілізації.

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 20 січня 2023 року № 20 солдата ОСОБА_4 , який проходить військову службу за призовом під час загальної мобілізації, призначено на посаду курсанта навчального взводу навчальної роти навчального батальйону військової частини НОМЕР_1 .

Так, ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією та проходячи військову службу на посаді курсанта навчального взводу навчальної роти навчального батальйону військової частини НОМЕР_1 , 31 січня 2023 року, перебуваючи на території польового табору 2 навчального батальйону, розташованого на території військової частини НОМЕР_2 , що за адресою: АДРЕСА_2 , для виконання покладених на нього завдань, як військовослужбовця Збройних Сил України, отримав 40-мм ручний протитанковий гранатомет РПГ-7Д № НОМЕР_3 , який носив з собою.

В подальшому, цього ж дня, близько 21 год. 30 хв. солдат ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно у порушення Законів України, вимог Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, з метою ухилитися від військової служби із зброєю, а саме: 40-мм ручним протитанковим гранатометом РПГ-7Д № НОМЕР_3 , в умовах воєнного стану, самовільно залишив місце служби, місце польового табору НОМЕР_4 навчального батальйону, розташованого на території військової частини НОМЕР_2 , що за адресою: АДРЕСА_2 , та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, приховуючи свою належність до Збройних Сил України, не повідомляв про себе органам військового управління та правоохоронним органам, як про військовослужбовця, який самовільно залишив місце служби, до 02.02.2023, коли був розшуканий представниками ІНФОРМАЦІЯ_5 та у супроводі військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 доставлений до військової частини НОМЕР_1 , що за адресою: АДРЕСА_3 .

За час відсутності у військовій частині НОМЕР_1 обов`язки військової служби не виконував, перебуваючи поза межами військової частини правоохоронні органи або органи державної влади про свою належність до військової служби, про вчинене ним самовільне залишення військової частини та його причини не повідомив та проводив час на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у дезертирстві, тобто у самовільному залишенні військової частини з метою ухилитися від військової служби, зі зброєю, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.

Пояснення учасників кримінального провадження.

Обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю. Показав, що дійсно був призваний ІНФОРМАЦІЯ_6 на військову службу під час мобілізації. Під час проходження ВЛК повідомляв працівників РТЦК, що має проблеми зі здоров`ям, пояснював, що звертався за допомогою лікарів психотерапевтів, однак почутий не був, під тиском написав, що скарг на здоров`я не має, за результатами проходження ВЛК був визнаний здоровим, придатним до військової служби, і відправлений на призовний пункт. Під час проходження служби у військовій частині в АДРЕСА_2 також неодноразово звертався до командирів зі скаргами на стан здоров`я, однак його скарги на здоров`я не розглядались. Одного разу під час повітряної тривоги у складі підрозділу вийшов в ліс, з лісу в табір вже не повернувся, направився до зупинки громадського транспорту, що в с.Троянів. Мав намір звернутися за допомогою до лікаря психіатра, оскільки мав скарги на власний психічний стан, однак на зупинці був затриманий інструктором та повернутий назад до табору. Перед залишенням військової частини спалив у буржуйці особисті документи: паспорт, посвідчення водія, банківські картки, військовий квиток. Оскільки спалив військовий квиток військову форму йому не видали. Після вечірньої перевірки, залишив територію військової частини з гранатометом. Військову частину залишав з метою звернути до спеціаліста психіатра, при цьому не усвідомлював, що залишаючи територію військової частини взяв із собою гранатомет, вже коли виходив з лісу, на половині пройденої дороги помітив його наявність, повертатися в частину було страшно, тому вирішив залишити гранатомет в імітованому наметі на виході з лісу, в ямі, накривши його ганчіркою від погодних умов, зверху поклавши павер-банк, увімкнувши його, щоб зброю швидше знайшли. Зброю не розбирав, залишив в такій же комплектації як і отримував. Пішов вздовж дороги, попутним транспортом доїхав до м.Жовква. Оскільки юридично не обізнаний пішов на місце попередньої роботи, повідомив, що самовільно залишив військову частину, роботодавець порадила їхати до ІНФОРМАЦІЯ_7 , що й зробив. До РТЦК та СП з`явився наступного дня в обід після залишення військової частини, тобто 1 лютого 2023 року. ІНФОРМАЦІЯ_8 вже повідомили військову частину НОМЕР_1 про його місцезнаходження, там розповів де знаходиться гранатомет, також повідомляв, що має проблеми зі здоров`ям. ІНФОРМАЦІЯ_8 був переданий працівникам поліції, які завезли його до відділу поліції, що в м.Жовква, потім був переданий працівниками Військової служби правопорядку, з якими поїхав до ІНФОРМАЦІЯ_9 . Ніч провів в ВСП, зранку без дозволу військового комісара через центральний вхід залишив приміщення ІНФОРМАЦІЯ_10 і знову пішов на попереднє місце роботи, де знову був затриманий працівниками поліції, доставлений до відділу поліції, а звідти був переданий представникам військової частини НОМЕР_1 , які повернули його до місця проходження військової служби.

Відповідаючи на запитання прокурора показав, що коли з представника військової частини НОМЕР_1 повертався до розташування табору в АДРЕСА_2 наміру тікати не мав, залишити салон авто хотів з метою вийти подихати свіжим повітрям. По прибуттю в частину надавали відомість про ознайомлення зі статтями Кримінального кодексу України, які передбачали відповідальність за самовільне залишення військової частини зі зброєю, сказали просто поставити підпис. Особисті документи знищив, оскільки був незгідний з порядком його призову на військову службу, таким своїм вчинком хотів привернути увагу командування, що потребує допомоги. З першого дня мобілізації звертався з письмовими рапортами до командування військової частини, в яких повідомляв про проблеми зі здоров`ям, копії рапортів собі не залишав. В Інтернеті знайшов контакти військового адвоката, мав намір оскаржити рішення ВЛК, однак потім його телефон вилучили, тому в подальшому не мав можливості з ним зв`язатись. До спеціалізований лікувальних установ обласного рівня не звертався, оскільки до мобілізації працював водієм, а постановка на облік у вказаному закладі могла залишити його без роботи, що собі дозволити не міг, оскільки на утриманні має двох малолітніх дітей. Погіршення стану здоров`я стало причиною звільнення з місця роботи, роботодавця про проблеми зі здоров`ям не повідомляв. Не зміг пояснити чому не залишив зброю на території військової частини. Підтвердив, що жодного насильства в частині до нього не застосовували.

На запитання захисника відповів, що неодноразово звертався за медичною допомогою у військовій частині, на що отримував у відповідь про необхідність надати підтверджуючі документи, надавав виписку про запис до лікаря, однак її до уваги ніхто не взяв. Якби йому надали необхідну допомогу міг проходити військову службу на посаді водія.

Через вчинене кримінальне правопорушення відчуває незручність, вважає, що вчинив неправильно, при визначення міри покарання за вчинений злочин поклався на розсуд суду.

Окрім повного визнання своєї вини обвинуваченим, вина ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, за обставин встановлених судом, також доведена повністю і підтверджується сукупністю належних та допустимих доказів, які відповідають вимогам передбаченим ст. ст. 85-86 КПК України, перевірених та оцінених у їх сукупності судом безпосередньо в судовому засіданні.

Так, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 показав, що проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , що розташована поблизу АДРЕСА_2 , 37-й загальновійськовий навчальний полігон. Станом на січень-лютий 2023 року проходив службу на посаді інструктора 1-го взводу 1-ї навчальної батареї 2-го навчального батальйону. З обвинуваченим знайомий, ОСОБА_4 був присутній у нього на заняття. 31 січня 2023 року з військовослужбовцями проводились заняття на тему «Дії солдата в бою, оборонному бою, дії відділення, взводу». Для проведення вказаного заняття військовослужбовцям видавалась різного виду зброя, серед якої був і РПГ. 31 січня 2023 року ОСОБА_4 для занять був виданий РПГ-7Д. Заняття проводять з 08 год. 15 хв. до 18 год. 30 хв. Після занять зброю військовослужбовці здають не завжди, якщо після обіду заняття зі зброєю продовжуються, то зброя не здається. Зброю військовослужбовцям видає командир роти ОСОБА_9 . Облік виданої зброї ведеться в «Книзі видачі зброї». При видачі записується вид зброї, що видається, дата видачі, вказується військовослужбовець, який зброю отримав, останній ставить свій підпис, і також ставить підпис особа, яка зброю видала. Ввечері військовослужбовці обслуговують зброю, чистять її. 31.01.2023 ввечері зброя не здавалась. 31 січня 2023 року ОСОБА_4 під час вечірньої перевірки був відсутній на шикуванні згідно іменного списку. Потім стало відомо, що ОСОБА_4 самовільно залишив територію наметового містечка разом зі зброєю. Про відсутність ОСОБА_4 дізнався від командира роти ОСОБА_10 , він і виявив відсутність вказаного військовослужбовця. ОСОБА_4 шукали на території полігону, також пошуки проводили в селі Троянів. Пошукові заходи жодного результату не дали. Наступного ранку, тобто 01.02.2023, на краю лісу, поблизу АДРЕСА_2 , за 2 км від військової частини, знайшли гранатомет. Зброя була прикрита під килимком, поруч знайшли каску, підсумки під гранати та павер-банк. Гранатомет знайшли у справному стані. Про виявлену зброю доповів командиру роти Пасічнюку. ОСОБА_4 знайшли у Львівській області. Охарактеризував ОСОБА_4 як проблемного військовослужбовця, який неодноразово намагався залишити територію військової частини. Одного разу, коли намагався втекти, одягнув жіночу куртку, однак був виявлений інструкторами частини на зупинці громадського транспорту в АДРЕСА_2 і повернутий до табору. Від ОСОБА_4 скарги ніколи не чув, на стан здоров`я останній не скаржився. Відповідаючи на запитання прокурора показав, що жодного тиску на ОСОБА_4 в військовій частині не здійснювали. Також повідомив, що до відома всіх військовослужбовців доводять вимоги Законодавства та Статусів Збройних Сил України, а також роз`яснюється відповідальність за їх порушення, під підпис.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 показав, з 31.08.2018 перебуває на військовій службі. Проходить службу в 199 навчальному центрі в/ч НОМЕР_1 , є командиром взводу, де ОСОБА_4 проходить службу. В його обов`язки як командира взводу входить проведення занять з мобілізованими військовослужбовцями. 31.01.2023 темою заняття було «Дії відділення, взводу, роти в бою, наступальні/оборонні дії». Військовослужбовцям була видана різна зброя: кулемети, автомати, щоб в складі відділення відбулася імітація повної бойової роботи. Видачою зброю займається капітан ОСОБА_9 , фіксується все в книзі видачі зброї. Чи фіксується час видачі зброї в журналі не знає. ОСОБА_4 був виданий гранатомет, оскільки свій військовий квиток він спалив, а тому автомат йому видати не могли. Військовослужбовці цілий день ходили зі зброєю, на обід зброю не здавали. Затягнулись заняття, а тому зброю мали здавати ввечері, після вечері. Військовослужбовець несе відповідальність за зброю, яку отримав. 31.01.2023, ввечері, зі штабу його повідомив ОСОБА_8 , що ОСОБА_4 зник з території військової частини разом з виданим йому гранатометом. О 21 год. 30 хв. під час вечірньої перевірки взводу та роти ОСОБА_4 ще був присутній, а о 22 год. 00 хв. під час вечірньої перевірки особового складу батальйону ОСОБА_4 вже не було. Одразу як дізнався вирушив в село Троянів, обдзвонив усіх інструкторів, які перебували на території табору, і разом з курсантами почали пошуки ОСОБА_4 та зброї. Погодні умови були жахливі. Нічні пошуки жодних результатів не дали і о 4 год. ранку всі повернулись до табору. О 8 год. ранку відновили пошуки, знову пішли до лісу, продовжували пошуки аж доки не знайшли гранатомет. Гранатомет виявили на відстані 1,5 2 км від табору, на самому виході з лісу, був накритий тканиною. Разом з гранатометом знайшли шолом та павер-банк. Знайдений шолом належить йому ( ОСОБА_11 ), дав особисто його ОСОБА_4 , оскільки без військового квитка форму і спорядження видати військовослужбовцю не могли. Знайдений РПГ був комплектний, візуально не розібраний. Цього ж дня стало відомо, що ОСОБА_4 затримали у Львові. За ОСОБА_4 до Львову поїхали 02.02.2023 командир батареї та командир військової частини і цього ж дня ввечері ОСОБА_4 вже був у таборі. Також підтвердив, що це не перша спроба ОСОБА_4 самовільно залишити військову частину. Особисто двічі повертав ОСОБА_4 до табору при намаганні залишити територію військової частини. Одного разу коли намагався залишити розташування частини ОСОБА_4 одягнув на себе жіночу куртку. Додав, що ОСОБА_4 ніхто ніколи не ображав. ОСОБА_4 повідомляв, що має проблеми з психікою, однак жодного документального підтвердження цьому не надавав.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 показав, що проходить військову службу на посаді заступника командира навчальної батареї навчального батальйону військової частини НОМЕР_1 . Знає обвинуваченого, ОСОБА_4 його підлеглий, був у нього командиром з морально-психологічного забезпечення, тому багато часу спілкувався з військовослужбовцями, і, відповідно, із ОСОБА_4 теж. Відповідає за психологічний та моральний стан колективу, в обов`язки також входить проведення службових розслідувань. Питаннями видачі та обліку зброї займається командир роти, тому з даного питання йому нічого не відомо, знає лише, що зброю отримують військовослужбовці особисто під підпис, відомості про що вносяться до журналу. 31.01.2023 на території табору не перебував, був вдома коли після 21 год. 00 хв. зателефонував ОСОБА_9 , повідомив, що військовослужбовець самовільно залишив військову частину, а потім стало відомо, що при ньому була ще й зброя. Потім зателефонував ОСОБА_13 , підтвердив слова ОСОБА_9 , викликав терміново в село Троянів, де розташовується табір, там вже чекали представники Військової служби правопорядку та поліцейські. Прибув до табору, надав демографічні відомості ОСОБА_4 , щоб правоохоронці розуміли кого необхідно шукати і де. До 4 год. ранку здійснювали пошуки, на вулиці було дуже холодно, температура повітря сягала 20 градусів холоду, темніло, а тому пошуки припинили. Зранку, 01.02.2023, приїхавши до табору, за 2,5 км від нього, побачив військовослужбовців, які продовжували пошуки зброї і знайшли гранатомет десь за 150-200 м від села. Зброю знайшли біля імітованого бліндажу, гранатомет був накритий старими ганчірками, поруч був знайдений павер-банк і шолом. Про знайдений гранатомет доповів командиру батальйону та в оперативну частину, гранатомет забрав ОСОБА_9 . Також про знайдений гранатомет доповіли в ВСП. Далі займались пошуками ОСОБА_4 01.02.2023 зателефонували з ІНФОРМАЦІЯ_11 , доповіли, що ОСОБА_4 прибув до них. Повідомили, що ОСОБА_4 рахується як дезертир, напередодні втік з частини зі зброєю. Потім ОСОБА_4 передали до ВСП, що у м. Львів, звідки його забрали командир 3-ї роти разом з командиром ОСОБА_9 . Під час дороги до Житомира на АЗС ОСОБА_4 знову намагався втекти. 03.02.2023 ОСОБА_4 був доставлений до ВСП, що в м.Житомирі, там у нього відібрали пояснення і ОСОБА_4 був повернутий в польовий табір. Після події спілкувався з ОСОБА_4 . Останній розповів як добрався до м.Жовків: пройшов 30 км пішки від розташування табору, йшов посадками, що його ніхто не побачив, вийшов до трасу на м. Бердичів, зупинив попутку далекобійника, який і підвіз його до Львова, а зі Львова вже добрався до Жовкова, поїхав на минуле місце роботи до директора і вона йому порадила їхати до військкомату. Скарг від військовослужбовців на ОСОБА_4 ніколи не надходило. З ОСОБА_4 неодноразово спілкувався. Особисто проводив розслідування за фактом спалення військового квитка ОСОБА_4 , відбирав у ОСОБА_4 пояснення з даного приводу. ОСОБА_4 такий свій вчинок обґрунтував тим, що не хоче проходити військову службу. Роз`яснював ОСОБА_4 у разі якщо є законні підстави його може бути звільнено з військової служби, проте ОСОБА_4 жодних документів не надавав. Від лікування в психіатричному закладі категорично відмовився, пояснив, що в цивільному житті працював далекобійником, і у разі діагностування йому розладів психіки в подальшому перевезеннями займатися не зможе. Пропонували перевести його в відділ забезпечення на посаду водієм, проте ОСОБА_4 відмовився. На стан здоров`я ОСОБА_4 не скаржився, повідомляв, що дуже втомлюється на своїй основній роботі, де працював до мобілізації. Також розповідав, що звертався за психіатричною допомогою, але жодних документів на підтвердження своїх слів не надавав, лише одного разу показав скрін-шот з телефону про факт його звернення в приватну клініку до психолога. ОСОБА_4 йому особисто повідомляв, що служити не хоче, а хоче бути волонтером. Повідомляв, що у нього є дружина, двоє дітей, він не бачить себе в армії. ОСОБА_4 негативно впливав на інших військовослужбовців, цілеспрямовано уникав проходження військової служби, будь-якими діями намагався привернути до себе увагу, вчиняв багато незрозумілих вчинків: то розфарбував обличчя фломастером, то купив в селі жіночу куртку і одягнувши її намагався покинути території табору, однак був повернутий назад представником військової частини, під час несення чергування вночі спалив усі свої особисті документи. Жодної реакції командування на свої дій він не отримував і проходив до тями на день, два поводив себе адекватно, виходив на полігон, стріляв на рівні з інструкторами, а потім знову щось чудив. Зі статтями Кримінального кодексу України, Статутами Збройних Сил України та відповідальністю за їх порушення його було ознайомлено. Законних підстав для звільнення ОСОБА_4 зі служби не було. На сьогоднішній день ОСОБА_4 знятий з котлового забезпечення та перебуває у відрядженні, до винесення судом вироку виключити його зі списків не можуть.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 показав, що проходить військову службу в військовій частині НОМЕР_1 . Обвинуваченого знає, ОСОБА_4 проходить службу в його підрозділі. Станом на січень-лютий 2023 року перебував на посаді командира роти, старшого викладача навчального батальйону військової частини НОМЕР_1 . В коло обов`язків входило навчання особового складу, організація бойової підготовки. 31.01.2023 особисто виявив відсутність ОСОБА_4 та гранатомета, який ОСОБА_4 вранці отримав для проведення занять. Особисто організував пошуки ОСОБА_4 та зброї. Станом на вечір 31.01.2023 пошуки жодних результатів не дали. Наступного дня, 01.02.2023, зранку, продовжили пошуки і близько 09 год. 00 хв. особисто знайшов гранатомет за 1,5 км від розташування наметового містечка, був у нерозібраному стані, як і видавався. Номер знайденого гранатомета № НОМЕР_3 збігався з номером гранатомета, який був виданий ОСОБА_4 . В подальшому гранатомет повернув в місце тимчасового зберігання зброї. 01.02.2023 о 15 год. 00 хв. йому зателефонував командир навчального батальйону, повідомив, що ОСОБА_4 знайшли військовослужбовці Львівського ВСП, і він був у них, потім будівлю Львівського ВСП знову самовільно залишив і вирушив додому у м. Жовків, де був знову затриманий. В подальшому особисто на власному транспортному засобі разом з військовослужбовцем ОСОБА_14 вирушили додому до ОСОБА_4 з метою його повернення до місця проходження служби. Забрали ОСОБА_4 з відділу поліції і доставили того ж дня ввечері в частину. Також пояснив, що зброя видається військовослужбовцю на весь день. Військовослужбовець несе повну відповідальність за зброю, яку отримав. Під час перерв між заняттями та під час обіду зброя знаходиться при військовослужбовці. Відсутність ОСОБА_4 виявив під час шикування, о 21 год. 30 хв. Зазвичай, зброя кожного дня не здається, оскільки це забирає багато часу. 31.01.2023 зброю на вечір не здавали, тому одразу і не виявили, що зброї не вистачає. Військовослужбовця ОСОБА_4 охарактеризував з негативної сторони, який неодноразово намагався ухилитися від військової служби. Перед вчиненням даного кримінального правопорушення ОСОБА_4 спалив свої документи: військовий квиток, паспорт, банківські картки. Раніше вже була спроба ОСОБА_4 покинути межі військової частини, тоді його зловили повернули назад в наметове містечко. ОСОБА_4 розповідав, що такі його вчинки зумовлені станом його здоров`я, однак жодного документального підтвердження своїм словам він не надавав. Говорив, що не бажає служити, що в нього немає здоров`я на це, але жодних медичних довідок не показував. Особовий склад повідомляється про кримінальну відповідальність за самовільне залишення військової частини, по прибуттю в частину зі всіма військовослужбовцями проводиться інструктаж, про що після його проведення проставляється підпис «про доведення до відома статей Кримінального кодексу України». Жодних скарг від ОСОБА_4 на інших військовослужбовців не надходило. Жодного тиску на ОСОБА_4 ніхто не застосовував, навпаки, йому допомагали. Весь особовий склад розуміє, де закінчується периметр військової частини, є відповідні КПП. На лікування ОСОБА_4 направили вже після повернення до військової частини, оскільки у нього було виявлено пневмонію. Медична допомога військовослужбовцям надається завжди у разі її необхідності.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 показав, що працює на посаді начальника групи з пошукової роботи ІНФОРМАЦІЯ_12 . Знає обвинуваченого, здійснював відносно нього пошукові заходи. Вночі 2023 року, точну дату не пам`ятає, з ІНФОРМАЦІЯ_13 повідомили про факт залишення військової служби військовослужбовцем зі зброєю. Даний військовослужбовець проживає у його зоні діяльності, а тому військова частина через зональний відділ звернулася до його відділу з довідкою-доповіддю, де були зазначені демографічні дані військовослужбовця для пошуку. Дали орієнтування на поліцію, а також повідомили працівників РТЦК та СП за місцем проживання ОСОБА_4 . Здійснювали пошукові заходи разом із працівниками ІНФОРМАЦІЯ_14 . Наступного ранку, як тільки прийшов на роботу, стало відомо, що ОСОБА_4 затримали і він перебуває в Жовківському відділі поліції. В подальшому виїхав до Жовківського відділу поліції, забрав ОСОБА_4 до ВСП з метою встановлення обставин самовільного залишення військової частини і місця знаходження зброї. В ході спілкування ОСОБА_4 розповів, що він злякався, а тому залишив території військової частини, нічого чітко пояснити не міг, говорив, що має проблеми зі здоров`ям. Потім з Житомирського ВСП повідомили, що зброю знайшли. Пішов доповісти своєму керівництву і в цей час ОСОБА_4 втік. Його знову затримали в Жовкові і повернули до ІНФОРМАЦІЯ_15 . Жодних неправомірних дій до ОСОБА_4 не застосували.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 , яка є матір`ю обвинуваченого, погодилась надати суду покази частково. Показала, що після отримання повістки 4 дні син їздив у військкомат, потім його направили пройти медичну комісію. 19 січня 2023 року, зранку, син поїхав знову до військкомату, о 14 год. 00 хв. зателефонував, сказав, що його мобілізовують, попросив зібрати речі, які йому необхідні. Зібрала речі, приїхала в м. Жовкву, але з сином не зустрілась. Їх вже повезли, куди син не повідомив. Наступного дня син подзвонив, сказав, що з ним все добре, повідомив, що перебуває в Житомирі. Потім через декілька днів знову набрав, сказав, що був на навчанні, говорив, що болить голова після навчань, паморочиться, і більше не дзвонив. 8 числа зателефонувала адвокат, повідомила, що сина тримають на гауптвахті, бо він втік. З приводу залишення території військової частини з сином не спілкувалась, додому він не з`являвся, куди він направлявся їй не відомо. У військкоматі жодної інформації їй не повідомили. Нічого не знає з приводу проходження її сином військової служби. Про випадки звернення сина до психолога, психіатра дізналася від його адвоката, на психологічний стан син ніколи не скаржився, ні в дитинстві, ні зараз. Жодного разу до лікаря психіатра син не звертався, жодних розладів психіки в дитинстві не мав.

Свідок ОСОБА_13 у судове засідання для повторного допиту не з`явився, відповідно до інформації наданої прокурором, останній перебуває за межами Житомирської області. У судовому засіданні за клопотанням прокурора та з урахуванням думки інших учасників справи судом з метою дотримання розумних строків розгляду кримінального провадження було змінено обсяг дослідження доказів з боку сторони обвинувачення та визнано недоцільним подальший виклик в судове засідання і повторний допит судом вказаного свідка.

Заслухавши покази свідків, суддя приходить до висновку, що усі свідки надали взаємопов`язані і взаємодоповнюючі показання, які не містять суттєвих протиріч і містять в собі фактичні дані які в цілому підтверджують наявність в діях обвинуваченого інкримінованого йому складу злочину. Мотивів для обмови свідками обвинуваченого не встановлено, всі свідчення надавалися під присягою.

Окрім показань свідків, вина ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, підтверджується також безпосередньо дослідженими під час судового розгляду отриманими в законному порядку допустимими письмовими доказами.

Так, витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 №20 від 20.01.2023 року ОСОБА_4 призначено на посаду курсанта навчального взводу навчальної роти навчального батальйону військової частини НОМЕР_1 Десантно-штурмових військ Збройних Сил України та поставлено на котлове забезпечення (а.к.п. 29).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 27.01.2023 року №236 призначено службове розслідування з метою уточнення причин і умов, що сприяли умисному знищенню власного військового квитка військовослужбовцем ОСОБА_4 (а.к.п. 103-104).

Актом службового розслідування 07.02.2023 року, яким встановлено, що ОСОБА_4 26.01.2023 року навмисно знищив власний військовий квиток ( НОМЕР_5 ) методом підпалу в буржуйці. ОСОБА_4 свій вчинок обґрунтував відсутністю бажання проходити службу в Збройних Силах України. За наслідками службового розслідування ОСОБА_4 притягнуто до дисциплінарної відповідальності, наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 11.02.2023 року №60 про результати службового розслідування ОСОБА_4 оголошено сувору догану (а.к.п. 105-112, 113-115).

Рапортом тимчасово виконуючого обов`язки командира НОМЕР_6 навчальної батареї навчального батальйону ОСОБА_9 від 31.01.2023 року з якого вбачається, що 31.01.2023 року під час вечірньої перевірки близько 21 год. 30 хв. ним було виявлено відсутність курсанта ОСОБА_4 та зброї РПГ-7Д, яка була видана останньому на заняття. Були проведені пошукові дії, які результатів не дали, місце знаходження солдата ОСОБА_4 невідоме. Просив за даним фактом призначити службове розслідування (а.к.п. 30).

Витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 №32 від 01.02.2023 року ОСОБА_4 знято із котлового забезпечення з сніданку 01 лютого 2023 року у зв`язку зі самовільним залишенням останнім військової частини НОМЕР_1 31 січня 2023 року (а.к.п. 32).

Книгою обліку тимчасово відсутнього і тимчасово прибулого до військової частини НОМЕР_1 особового складу також підтверджується, що ОСОБА_4 31.01.2023 року самовільно залишив військову частину (а.к.п. 33-35).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 №278 від 01.02.23 року призначено службове розслідування стосовно військовослужбовця ОСОБА_4 з метою уточнення причин і умов, що сприяли його відсутності на військовій службі з 21 год. 30 хв. 31 січня 2023 року по 02 лютого 2023 року без поважних причин та зброї - 40-мм ручного протитанкового гранатомета РПГ-7Д, що був виданий вищевказаному військовослужбовцю для бойової підготовки (а.к.п. 12-13).

Рапортом тимчасово виконуючого обов`язки командира НОМЕР_6 навчальної батареї навчального батальйону ОСОБА_9 від 01.02.2023 року з якого вбачається, що 01.02.2023 року близько 09 год. 30 хв. під час пошукових заходів за межами розташування польового табору було знайдена зброю РПГ-7Д (а.к.п. 36).

Актом службового розслідування від 11.02.2023 року під час проведення якого встановлено, що 31 січня 2023 року, приблизно о 21 год. 30 хвилин, під час проведення вечірньої перевірки особового складу 1 навчальної батареї 2 навчального батальйону військової частини НОМЕР_1 на території польового табору НОМЕР_4 навчального батальйону, розташованого на території військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ), було виявлено відсутність військовослужбовця, призваного під час мобілізації, курсанта 2 навчального взводу 1 навчальної батареї 2 навчального батальйону військової частини НОМЕР_1 , солдата ОСОБА_4 та зброї - 40-мм ручний протитанковий гранатомет РПГ-7Д, що був виданий вищевказаному військовослужбовцю на заняття (без пострілів). Розшукові дії вищевказаного військовослужбовця результатів не дали. Місцезнаходження було невідоме. 01 лютого 2023 року приблизно о 09 годині 00 хвилин зброю - 40-мм ручний протитанковий гранатомет РПГ-7Д № НОМЕР_7 (без пострілів), було знайдено у лізосмузі за межами польового табору НОМЕР_4 навчального батальйону військової частини НОМЕР_1 , розташованого на території військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ). 2 лютого 2023 року було встановлено, що солдата ОСОБА_4 було розшукано представниками ІНФОРМАЦІЯ_5 та військовослужбовець вибув до військової частини НОМЕР_1 у супроводі тимчасово виконуючого обов`язки командира НОМЕР_6 навчальної батареї НОМЕР_4 навчального батальйону військової частини НОМЕР_1 старшого лейтенанта ОСОБА_9 , будь-який поважних причин нез`явлення на службу з незалежних на це причин солдатом ОСОБА_4 , які б підтверджувались відповідними документами, не надано. Причинами та умовами, що сприяли вчиненню ОСОБА_4 правопорушення, стала особиста недисциплінованість зазначеного військовослужбовця та недбале ставлення останнього до обов`язків військової служби по мобілізації у Збройних Силах України. За результатами службового розслідування ОСОБА_4 було вирішено притягнути до дисциплінарної відповідальності, матеріали службового розслідування направити до ТУ ДБР, а повідомлення про вчинення кримінального правопорушення направити до ІНФОРМАЦІЯ_16 та Житомирської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері для прийняття правового рішення (а.к.п. 14-23).

Матеріалами повторного службового розслідування за фактом відсутності на військовій службі з 31 січня 2023 року по 02 лютого 2023 року без поважних причин військовослужбовця призваного під час мобілізації курсанта 2 навчального взводу 1 навчальної батареї 2 навчального батальйону військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_4 та зброї - 40-мм ручного протитанкового гранатомету РПГ-7Д, що був виданий вищевказаному військовослужбовцю на заняття (без пострілів), що проводилось з метою уточнення номера ручного протитанкового гранатомету РПГ-7Д підтверджено №122622 (а.к.п. 132-149).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 №71 від 20.02.2023 року ОСОБА_4 за порушення військової дисципліни, самовільне залишення військової частини зі зброєю, порушення обов`язків військової служби оголошено сувору догану, позбавлений додаткової винагороди та премії за січень 2023 року (а.к.п. 24-28).

06.02.2023 року Житомирською спеціалізованою прокуратурою у військовій та оборонній сфері Центрального регіону зареєстровано повідомлення під №916-23 від начальника ІНФОРМАЦІЯ_17 про вчинення кримінального правопорушення. Зі змісту повідомлення встановлено, що посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_16 проведено перевірку за фактом дезертирства з військової частини призваного за мобілізацією військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В ході проведення перевірки встановлено, що 31.01.2022 року близько 21 год. 40 хв. під час проведення вечірньої перевірки особового складу навчальної роти військової частини НОМЕР_1 виявлено відсутність солдата ОСОБА_4 зі зброє РПГ-7Д ( НОМЕР_3 ) без боєприпасів. 01.02.2023 року близько 09 год. 20 хв. посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_16 спільно з представниками військової частини НОМЕР_1 під час проведення розшукових заходів в районі тимчасового розташування підрозділу на відстані близько 500 метрів від табірного містечка в закинутому саморобному курені з гілок дерев було виявлено зазначений РПГ-7Д (№ НОМЕР_3 ) та шолом кевларовий солдата ОСОБА_4 , 02.02.2023 року представниками військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_4 був розшуканий у м. Львів та близько 17 год. 00 хв. цього ж дня доставлений до місця дислокації військової частини. Враховуючи викладене та те, що в діях солдата ОСОБА_4 вбачають ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, начальник ІНФОРМАЦІЯ_16 просив внести відомості в ЄРДР (а.к.п. 8-9).

21.02.2023 року командир військової частини НОМЕР_1 після проведення службового розслідування звернувся до ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому, з повідомленням про внесення відомостей в ЄРДР та проведення досудового розслідування за фактом виявлення в діях солдата ОСОБА_4 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України (а.к.п. 11).

Відповідно до рапорту слідчого від 17.02.2023 року, до другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Житомирі) ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому, надійшли матеріали з відділу поліції №1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області, зареєстровані в ЄО під №989 від 01.02.2023 року, про вчинення військовослужбовцем військової служби за мобілізацією військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 дезертирства зі зброєю РПГ-7Д (а.к.п. 2).

17.02.2023 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань зареєстровано кримінальне провадження за №0000184 за правовою кваліфікацією за ч. 4 ст. 408 КК України по факту самовільного залишення військовослужбовцем ОСОБА_4 військової частини НОМЕР_1 зі зброєю РПГ-7Д з метою ухилитися від військової служби в умовах воєнного стану (а.к.п. 1).

Повідомленням від 17.02.2023 року слідчим повідомлено керівника Житомирської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону про початок досудового розслідування у кримінальному провадженні за №0000184 від 17.02.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України (а.к.п. 3).

Постановою керівника другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Житомирі) ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому, від 17.02.2023 року призначено склад слідчої групи у кримінальному провадження та визначено старшого слідчого групи слідчого ОСОБА_17 (а.к.п. 4-5).

Постановою керівника Житомирської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону від 17.02.2023 року визначено групу прокурорів, старшим групи визначено прокурора ОСОБА_3 (а.к.п. 6-7).

Постановою прокурора Житомирської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону ОСОБА_3 , погодженою керівником Житомирської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону, про тимчасовий доступ до речей і документів від 10.03.2023 року, якою надано тимчасовий доступ до медичної документації стаціонарного лікування ОСОБА_4 в терапевтичному відділенні військової частини НОМЕР_8 (а.к.п. 77-81).

Протоколом тимчасового доступу до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю від 16.03.2023 року, яким з володіння військової частини НОМЕР_8 вилучено медичну карту стаціонарного хворого ОСОБА_4 №990/197 (а.к.п. 82-84).

Постановою прокурора Житомирської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону ОСОБА_3 , погодженою керівником Житомирської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону, про тимчасовий доступ до речей і документів від 10.03.2023 року, якою надано тимчасовий доступ до медичної документації про надання допомоги, стаціонарного лікування ОСОБА_4 в КНП «Обласний медичний спеціалізований центр» Житомирської обласної ради (а.к.п. 85-89).

Протоколом тимчасового доступу до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю від 14.03.2023 року, яким з володіння КНП «Обласний медичний спеціалізований центр» Житомирської обласної ради вилучено медичну карту стаціонарного хворого ОСОБА_4 №1551 (а.к.п. 90-92).

Протоколом тимчасового доступу до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю від 20.03.2023 року, на підставі ухвали слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 15.03.2023 року, з володіння військової частини НОМЕР_1 , вилучено 40-мм ручний протитанковий гранатомет РПГ-7Д № НОМЕР_3 (а.к.п. 93, 94-96).

Постановою про визнання речовим доказом та визначення місці його зберігання від 20.03.2023 року, якою 40-мм ручний протитанковий гранатомет РПГ-7Д № НОМЕР_3 визнано речовим доказом у кримінальному провадження та повернуто до військової частини НОМЕР_1 на відповідальне зберігання (а.к.п. 97-98).

Протоколом слідчого експерименту від 04.04.2023 року, відеозапис проведення якого був досліджений в судовому засіданні 07.12.2023року. В ході слідчого експерименту свідок ОСОБА_9 розповів як він разом з пошуковою групою здійснювали пошуки зброї та вказав на місце де було виявлено 40-мм РПГ-7Д (№ НОМЕР_3 ) (а.к.п. 166-168, 172).

Відповідно до накладної №647, 18.10.2022 року на баланс військової частини НОМЕР_1 командиром Пасічнюком було прийнято зброю 40 мм РПГ-7Д у кількості 10 штук, серед яких 40 мм РПГ-7Д під №122622 (а.к.п. 69).

Книгою видачі зброї та боєприпасів підтверджується, що солдат ОСОБА_4 28.01.2023 року отримав зброю РПГ-7Д № НОМЕР_3 у кількості 1 штука. Відмітка про повернення виданої зброї відсутня (а.к.п. 40-41).

За висновком експерта №СЕ-19/106-23/3684-БЛ від 23.03.2023 року, наданий для дослідження гранатомет є вогнепальною зброєю гранатометного виду ручним протитанковим гранатометом «РПГ-7Д» номер екземпляру якого 1226. Гранатомет призначений для здійснення стрільби 40 мм гранатометним пострілом «ПГ-7В» і його модифікаціями, пострілом «ТБГ-7В» та пострілом «ОГ-7В» (а.к.п. 154-157).

Відомістю особового складу 2 навчального взводу 1 навчальної батареї 2 навчального батальйону військової частини НОМЕР_1 підтверджується, що солдат ОСОБА_4 був ознайомлений зі змістом ст. 143 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 402, 403, 407, 408, 409, 410, 411, 412, 413, 414, 429 Кримінального кодексу України, про що засвідчив власноручним підписом (а.к.п. 37-38).

Зауважень щодо належності та допустимості представлених стороною обвинувачення доказів від сторони захисту не надійшло.

Висновки суду щодо доведеності вчинення ОСОБА_4 інкримінованого йому злочину.

Кваліфікуючи дії ОСОБА_4 судом враховується наступне.

Так, ОСОБА_4 обвинувачується у дезертирстві, тобто самовільному залишенні військової частини з метою ухилитися від військової служби, із зброєю, вчинене в умовах воєнного стану.

24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався та станом на 31.01.2023 припинений або скасований не був.

Відповідно до законодавства України, воєнний стан тягне за собою низку заборон, обмежень та посилення юридичної відповідальності за певні категорії правопорушень. Це стосується не лише цивільних громадян, а й військовослужбовців, на яких покладено обов`язок оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності.

До кримінальних правопорушень, вчинюваних військовослужбовцями під час воєнного стану слід віднести, зокрема, дезертирство.

Відповідно до ч. 1 ст. 408 КК України, дезертирство - це самовільне залишення військової частини або місця служби з метою ухилитися від військової служби, а також нез`явлення з тією самою метою на службу в разі призначення, переведення, з відрядження, відпустки або з лікувального закладу.

Об`єктом цього злочину є встановлений у Збройних Силах України порядок проходження військової служби, відповідно до якого кожний військовослужбовець зобов`язаний нести військову службу упродовж встановленого законом строку, завжди бути готовим до захисту держави і виконувати свій військовий обов`язок (статті 298, 312, 340 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України від 24 березня 1999 р.; статті 49, 54, 60 Статуту гарнізонної та вартової служб Збройних Сил України від 24 березня 1999р.).

З об`єктивної сторони дезертирство полягає у діях або бездіяльності, які мають дві відповідні форми: 1) самовільне залишення військової частини або місця служби; 2) нез`явлення на службу у разі призначення, переведення, з відрядження, відпустки або з лікувального закладу. У першій формі дезертирство є закінченим злочином з моменту, коли суб`єкт фактично залишив розташування військової частини (місця служби), а у другій - коли він не з`явився в частину (до місця служби) в установлений строк.

Дезертирство є тривалим злочином і починається з моменту самовільного залишення військової частини або місця служби. Для закінченого складу цього злочину тривалість ухилення військовослужбовця від військової служби значення не має. Фактичний термін відсутності військовослужбовця в місці служби при дезертирстві може не перевищувати навіть і однієї доби, але це має значення лише для призначення покарання. Повернення дезертира до місця служби або його прибуття до органів влади з явкою з повинною на кваліфікацію злочину не впливає.

Суб`єктивна сторона цього злочину характеризується тільки прямим умислом, що поєднаний із спеціальною метою - ухилитися від подальшої служби, адже винний має усвідомлювати, що незаконно залишає частину з метою повного ухилення від виконання обов`язків щодо військової служби, намагаючись взагалі виключити себе із сфери військовослужбових відносин.

Мета - обов`язкова ознака дезертирства. Наявність цієї мети - необхідна умова для кваліфікації дій винного за ст. 408 КК України і за цією ознакою дезертирство відрізняється від самовільного залишення частини або нез`явлення на службу.

Таким чином, в умовах воєнного стану, самовільне залишення військової частини та дезертирство можна відрізнити за умови визначення органами досудового розслідування мети вчинення кримінального правопорушення або доведення наявності обставин, що є характерними лише для дезертирства, а саме: вчинення військовослужбовцем до моменту дезертирства іншого злочину, за який він притягується чи може бути притягнутий до кримінальної відповідальності; знищення чи викидання ним військової форми і військового квитка, підроблення документів чи проживання на нелегальному становищі; працевлаштування в місцях, не пов`язаних з військовою службою; злочинна діяльність під час дезертирства; невжиття жодних заходів до повернення у військову частину тощо.

Кваліфікуючими ознаками дезертирства є вчинення його із зброєю або за попередньою змовою групою осіб; вчинення в умовах особливого періоду, крім воєнного стану; вчинення в умовах воєнного стану або в бойовій обстановці.

Дезертирство зі зброєю передбачає, що військовослужбовець, залишаючи місце служби з метою зовсім ухилитися від військової служби, виносить із собою штатну зброю (вогнепальну, холодну). При цьому, якщо зброя була видана військовослужбовцю для виконання навчальних вправ з нею, навчальної стрільби, чищення, дезертирство з такою зброєю кваліфікується тільки за ч. 2 ст. 408 КК України. Подальше, після початку дезертирства, носіння зброї та її зберігання повністю охоплюються ч. 2 ст. 408 КК України і не потребують додаткової кваліфікації за ст. 263 КК України.

Як вказав Верховний Суду у постанові від 23.06.2020 року у справі №159/3738/16-к, стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був учинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Аналізуючи та оцінюючи в сукупності показання свідків, досліджені письмові докази, покази обвинуваченого, оглянувши речовий доказ, суд приходить до висновку, що усі свідки надали взаємопов`язані і взаємодоповнюючі показання, які в повній мірі узгоджуються із зібраними у провадженні письмовими доказами, не містять суттєвих протиріч і містять в собі фактичні дані які в цілому підтверджують наявність в діях обвинуваченого інкримінованого йому складу злочину, які не оспорюються і самим обвинуваченим.

Так, дії та суб`єктивне ставлення до свого військового обов`язку ОСОБА_4 безпосередньо свідчать про те, що ОСОБА_4 мав намір ухилитися від військової служби не тимчасово, а взагалі, жодного наміру повертатися до місця служби не мав, хоча мав таку об`єктивну можливість, заявляв командуванню про свій намір ухилитися від служби, будь-яким чином намагався уникнути її проходження.

Також суд вважає доведеним в діях ОСОБА_4 наявність обставин, що є характерними лише для дезертирства, а саме останній неодноразово намагався самовільно залишити територію військової частини, переодягався у жіночий одяг, знищив власний військовий квиток, що свідчить про його намагання приховати свою належність до Збройних Сил України, а також знищення інших особистих документів, банківських карток, невжиття жодних заходів до повернення у військову частину, що також додатково свідчать про відсутність наміру повертатися на військову службу.

В ході допиту обвинувачений стверджував, що залишив військову частину з метою звернутися до лікаря за необхідною йому медичною допомогою, однак цього не зробив, а поїхав на місце попередньої роботи для отримання юридичної допомоги у зв`язку із залишенням ним військової частини, оскільки є юридично не обізнаним. За порадою колишнього роботодавця з`явився із зізнанням до ІНФОРМАЦІЯ_7 , був переданий працівникам ВСП від яких втік, тобто продовжив вчинення інкримінованого кримінального правопорушення. Під час повернення до місця дислокації військової частини, де проходить службу, знову намагався втекти. Отже, поведінка ОСОБА_4 свідчить про те, що жодного наміру повертатися до місця служби він не мав.

Твердження ОСОБА_4 про бажання проходити службу на посаді водія після проходження лікування суд розцінює як намагання обвинуваченим уникнути відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення.

Твердження обвинуваченого про наявність у нього захворювань, які унеможливлювали подальше проходження ним військової служби, а також неправомірність дій працівників ІНФОРМАЦІЯ_7 , не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи.

Так, згідно витребуваних слідчим ОСОБА_18 медичних документів ОСОБА_4 з ІНФОРМАЦІЯ_18 встановлено, що за результатами проходження ВЛК ОСОБА_4 визнаний здоровим, придатним до військової служби (довідка ВЛК №185/14), пройшовши обстеження у всіх спеціалістів, про що містяться відповідні записи у картці обстеження та медичного огляду військовозобов`язаного (а.к.п. 44, 45). Вказане спростовує доводи обвинуваченого про те, що він не пройшов усіх необхідних лікарів ВЛК.

Крім того, відповідно до інформації, наданої КНП «Обласний медичний спеціалізований центр» Житомирської обласної ради та КНП «Рава-Руська лікарня», ОСОБА_4 на психіатричному та наркологічному обліках не перебуває (а.к.п. 59, 171), перебував на стаціонарному лікуванні з 05.02.2023 року по 11.02.2023 року та повторно з 24.02.2023 року і по теперішній час (день надання установою інформації 08.03.2023 року) (а.к.п. 58). З відповідей КНП «Львівський обласний клінічний психоневрологічний диспансер» Львівської обласної ради (а.к.п. 54), КНП «Рава-Руська лікарня» (а.к.п . 56) вбачається, що з 31.01.2023 року ОСОБА_4 в зазначених установах лікування не проходив, що також спростовує доводи обвинуваченого з частині залишення військової частини з метою звернутися до лікувального закладу для надання йому кваліфікованої психіатричної допомоги.

Згідно даних благодійної організації «Благодійний Фонд «Коло сім`ї» ОСОБА_4 двічі звертався до вказаної організації для консультації з фахівцями - 15 березня та 6 квітня 2022 року. За наслідками консультації ОСОБА_4 було рекомендовано поглиблене психіатричне обстеження з метою призначення медикаментозного лікування, проте за даними з системи обліку консультацій подальших звернень ОСОБА_4 до лікаря-психіатра для проведення обстеження і призначення медикаментозного лікування не зареєстровано. Відповідно, медичної документації, яка б вказувала на результати діагностики та признання лікування немає, оскільки цих подальших звернень не було і процес діагностики та призначення лікування не був доведений до відповідних лікарських висновків та рекомендацій з огляду на відсутність звернення пацієнта за належними подальшими лікарськими консультаціями. Також зафіксовано, що ОСОБА_4 мав консультації у психолога (дати консультацій згідно даних баз обліку консультацій: 17.05, 24.05, 31.05, 07.06, 14.06, 21.06, 05.07, 14.07, 09.08, 11.08, 20.09.2022 року) і зазначено, що з огляду на те, що хоч психолог і настійно рекомендувала провести психіатричне дообстеження з метою призначення медикаментозного лікування, це не було зроблено, а послуги були призупинені з огляду на відмову пацієнта від проведення рекомендованої необхідної психіатричної діагностики та медикаментозної терапії (а.к.п. 162).

Стороною захисту жодних доказів на спростування зазначеного не надано.

Згідно висновку судового-психіатричного експерта №140-2023 від 21.03.2023 року на даний час ОСОБА_4 виявляє клінічні ознаки розладу зі змішаним порушенням емоцій та поведінки (F43.25 MKX-10). Може усвідомлювати свої дії та керувати ними. В період часу, до якого відносяться інкриміновані йому протиправні вчинки, виявляв клінічні ознаки розладу зі змішаним порушенням емоцій та поведінки (F43.25 MKX-10). Міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_4 не потребує застосування щодо нього примусових заходів медичного характеру. Потребує нагляду лікаря-психіатра за місцем перебування. Не потребує проведення стаціонарної СПЕ-зи (а.к.п. 125-129).

Таким чином, оцінивши всі досліджені докази, окремо кожен з точки зору його належності, допустимості, достовірності, та в їх сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 в дезертирстві поза розумним сумнівом, а тому кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 408 КК України, як дезертирство, тобто самовільне залишення військової частини з метою ухилитися від військової служби, із зброєю, вчинене в умовах воєнного стану.

Мотиви призначення покарання та рішення щодо речових доказів, розподіл судових витрат.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України віднесено до особливо тяжкого злочину, його підвищену суспільну небезпеку. Судом враховується і тривалість кримінального правопорушення, усі обставини його вчинення.

Суд також враховує особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який є військовослужбовцем призваним за мобілізацією, за місцем служби зарекомендував себе з негативної сторони, неодноразово притягувався до дисциплінарної відповідальності за порушення військової дисципліни, за місцем роботи характеризується позитивно, за місцем проживання скарг на останнього не надходило, молодий за віком, має міцні соціальні зв`язку, на утриманні має двох малолітніх дітей, на спеціалізованих обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий.

Хоча в ході судового розгляду обвинувачений і зазначив, що вину визнає, розкаюється у вчиненому кримінальному правопорушенні, він не надав критичної оцінки своїй протиправній поведінці і не засуджував її, тим самим не висловив готовність понести за вчинене передбачену законом відповідальність, тому судом не визнається як обставина, що пом`якшує покарання, щире каяття обвинуваченого. Ті обставини, що ОСОБА_4 самостійно з`явився до Жовківського РТЦК та СП, повідомив про самовільне залишення ним військової частини зі зброєю, розповів про обставини вчинення кримінального правопорушення, судом, як обставини, що пом`якшують покарання - з`явлення із зізнанням та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, до уваги також не беруться, оскільки в подальшому обвинувачений залишив будівлю ВСП, чим продовжив вчинення кримінального правопорушення, а встановили місце знаходження зброї незалежно від волі обвинуваченого.

Таким чином, обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, в ході судового розгляду судом не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, в ході судового розгляду судом також не встановлено.

При цьому суд зауважує, що відсутність обставин, що обтяжують покарання, не можуть свідчити про істотне зниження ступеню тяжкості вчиненого злочину, при відсутності обставин, що пом`якшують покарання.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

З огляду на викладене, виходячи з поняття покарання та його цілей, керуючись ст.50 КК України, реалізуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховуючи позиції сторони обвинувачення та сторони захисту, суд вважає необхідним призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, в межах санкції ч. 4 ст. 408 КК України, яке належить відбувати реально.

Під час досудового розслідування стосовно ОСОБА_4 був обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою з утриманням на гауптвахті. Враховуючи, що суд призначає покарання у виді позбавлення волі, суд вважає необхідним до набрання вироком законної сили залишити запобіжний захід у виді тримання під вартою без змін.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_4 обчислювати з дня набрання вироком законної сили.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України у строк відбуття покарання ОСОБА_4 зарахувати строк його попереднього ув`язнення з 09 березня 2023 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся.

Процесуальні витрати, пов`язані з залученням експерта для проведення судової експертизи, суд в порядку ст. 124 КПК України стягує з обвинуваченого.

Питання про речові докази суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.

Арешт на майна не накладався.

Керуючись ст. ст. 370, 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, та призначити покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Початок строку покарання обвинуваченому ОСОБА_4 рахувати з дня набрання вироком законної сили.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати обвинуваченому ОСОБА_4 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 09 березня 2023 року і по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили обвинуваченому ОСОБА_4 продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з утриманням на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_17 , але терміном не більше 60 діб з моменту ухвалення вироку тобто до 10.02.2024 року (включно).

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані з залученням експерта, в сумі 1510, 24 грн (а.к.п.158).

Речові докази: 40 мм ручний протитанковий гранатомет РПГ-7Д № НОМЕР_3 , який передано на відповідальне зберігання до військової частини НОМЕР_1 , повернути до військової частини НОМЕР_1 , на обліку якої перебуває вищезазначене майно.

На вирок може бути подана апеляція до Житомирського апеляційного суду через Житомирський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а обвинуваченому у той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення вказаного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_19