ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження апел.суду №11-кп/818/1840/23 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 187 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова матеріали за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 15 листопада 2023 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001334 від 01.09.2021 за частиною 5 статті 27 частиною 4 статті 187 КК України, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 15 листопада 2023 року задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченим ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 13.01.2024 включно, без визначення розміру застави.

Не погодившись з вказаною ухвалою, захисник обвинуваченого ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду від 15.11.2023 про продовження запобіжного заходу ОСОБА_8 , постановити нову ухвалу, якою застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді застави в сумі 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становити 402 600 гривень або запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, захисник зазначає, що суд посилається на ризики, передбачені статтею 177 КПК України, які перестали існувати. Обвинувачений не вчиняв жодних дій з метою переховування від органів досудового розслідування чи суду. Протягом всього часу до моменту тримання під вартою, обвинувачений знаходився в м. Харкові, сприяв органу досудового розслідування, оскільки добровільно надав згоду на огляд квартири. Крім того, ОСОБА_8 добровільно з`явився до відділу поліції для надання показань, прибув на перше судове засідання, надавав відбитки пальців для проведення експертизи. Вказане, на переконання захисника, свідчить про те, що ОСОБА_8 не вчиняв інкримінованого йому злочину. Зазначає, що потерпілий ОСОБА_11 перетнув кордон України 17.02.2022 і більше не повертався. Місце знаходження іншого потерпілого не встановлено. Таким чином, ризик впливу на потерпілих, свідків виключений. Безпідставними є посилання на ту обставину, що обвинувачений не має постійного доходу в України, оскільки останній приїхав до України на навчання, наразі є студентом Харківського національного автомобільно-дорожнього університету. У вільний від навчання час займався волонтерською діяльністю, має підробіток. Відсутність офіційного працевлаштування не є підставою для тримання особи під вартою. Захисник вказує, що обвинувачений 11.01.2023 звернувся із заявою до командира військової частини з проханням прийняти його на військову службу. У відповідь на вказану заяву, заступник командира військової частини зазначив, що ОСОБА_8 призначено співбесіду. Оскільки вина ОСОБА_8 в інкримінованому йому злочині не доведена, ризик вчинення нового кримінального правопорушення не існує. Обвинувачений раніше до кримінальної відповідальності не притягався, одружений, має міцні соціальні зв`язки, навчається, має посвідку на постійне проживання в Україні, характеризується виключно позитивно. Наведені стороною обвинувачення ризики є загальними та нічим не підтверджені. Звертає увагу, що судом не було розглянуто можливості застосування інших більш м`яких запобіжних заходів. Сторона захисту в своїх запереченнях просила про зміну запобіжного заходу, однак суд взагалі не розглянув це питання. Обвинувачений має можливість внести заставу в розмірі 402 600 гривень. Захисник вказує, що у обвинуваченого та його дружини є житло в м. Харкові, що підтверджується договором оренди квартири. Обвинувачений вже більше двох років тримається під вартою. Під час попередніх судових засідань суд навіть не надав можливості обвинуваченому висловити свою думку. Крім того, судом не враховано, що потерпілий та його представник раніше не заперечували проти того, аби обвинуваченому обрати більш м`який запобіжний захід.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення захисника, який не заперечував проти апеляційного розгляду без участі обвинуваченого та підтримав апеляційні вимоги, просив їх задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів не встановила підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Перевіряючи обгрунтованість ухвали суду про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, апеляційний суд виходить з наступного.

Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою.

Відповідно до частини 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченими статтею 177 цього Кодексу.

Згідно із статтею 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, слідчий суддя, суд, відповідно до статті 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен враховувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховуватися від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Суд першої інстанції, вирішуючи питання про наявність підстав для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, небезпідставно врахував обставини інкримінованого злочину, продовження існування ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України, які не зменшилися, та дійшов обгрунтованого висновку, що застосування до ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу недостатнє для запобігання вказаним ризикам, з чим погоджується апеляційний суд.

Колегія суддів вважає оскаржуване судове рішення обґрунтованим та вмотивованим, мотиви прийнятого рішення є такими, що відповідають вимогам статей 193-194, 196, 199 КПК України, пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та практиці Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Висновок суду щодо продовження існування ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України є мотивованим. Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення кримінального правопорушення, може вдатися до відповідних дій. Суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції щодо існування ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України, враховуючи обставини вчинення особливо тяжкого кримінального правопорушення, до якого причетні четверо осіб, що є громадянами інших країн. Вказане суттєво підвищує суспільну небезпечність вчиненого, у зв`язку з чим є об`єктивні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватись від правоохоронних органів та суду, що не сприятиме дотриманню сторонами їх процесуальних прав та обов`язків. Наявність у обвинуваченого посвідки на постійне проживання в Україні не виключає ризику, передбаченого пунктом 1 частини 1 статті 177 КПК України, оскільки ОСОБА_8 залишається громадянином Королівства Марокко , а посвідка надає право іноземцю законно перебувати на території України протягом визначеного строку.

Суд першої інстанції небезпідставно встановив ризики, передбачені пунктами 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України, які ще продовжують існувати, враховуючи, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Захисник стверджує, що потерпілий та його представник раніше не заперечували проти застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, однак визначення судом виду запобіжного заходу обумовлюється не лише позицією потерпілої сторони, але врахуванням інших обставин кримінального провадження та ризиків, передбачених частиною 1 статті 177 КПК України, які можуть перешкодити судовому провадженню.

Суд апеляційної інстанції критично оцінює доводи захисника обвинуваченого про те, що ОСОБА_8 є студентом Харківського національного автомобільно-дорожнього університету, займався волонтерською діяльністю, мав підробіток, позитивно характеризується, з огляду на те, що надані захисником характеристики та довідки датовані 2021 роком.

Колегія суддів не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого на даному етапі провадження більш м`якого запобіжного заходу, враховуючи особливості конкретної справи, характер та фактичні обставини інкримінованого злочину. Щодо заперечення захисником причетності ОСОБА_8 до інкримінованого йому злочину слід зазначити, що на даній стадії провадження апеляційний суд, переглядаючи в порядку статті 422-1 КПК України ухвалу суду про продовження запобіжного заходу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд першої інстанції під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинуватою у вчиненні злочину, перевіряти наявність складу кримінального правопорушення. Оцінку достатності доказів, зібраних стороною обвинувачення, має надати суд першої інстанції за результатами судового провадження, оцінивши всі докази як окремо так і в їх сукупності. Поміж цим, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції у даному кримінальному провадженні відповідно до положень пункту 1 частини 4 статті 183 КПК України небезпідставно на даному етапі судового розгляду не визначив розмір застави при продовження тримання під вартою. Висновки суду щодо невизначення розміру застави є законними та обґрунтованими, а тому апеляційний суд на даний час не вбачає підстав для задоволення апеляційних вимог захисника щодо застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави. Апеляційний суд на даному етапі провадження приходить до висновку, що менш суворі запобіжні заходи не будуть адекватними заходами у даному кримінальному провадженні та не зможуть гарантувати належну процесуальну поведінку обвинуваченого, у зв`язку із чим підстав для скасування судового рішення за апеляційними доводами не встановлено.

Керуючись статтями 177, 178, 404, 405, пунктом 1 частини 1 статті 407, 418, 419, 422-1 КПК України, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 15 листопада 2023 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до статті 424 КПК України.

Головуючий:

Судді: