Провадження №1-кп/592/612/23

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 21.11.2023 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми в особі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 за участю прокурора Окружної прокуратури міста Суми ОСОБА_3 , особи, відносно якої надійшло клопотання - ОСОБА_4 , законного представника ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , потерпілого ОСОБА_7 , представника управління «Служба у справах дітей» ОСОБА_8 , розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми матеріали кримінального провадження № 0000778 від 31.07.2023 р. які надійшли з клопотанням про застосування примусових заходів виховного характеру відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Суми, мешканця АДРЕСА_1 , учня 9-Д класу КУ Сумської загальноосвітньої школи 1-111 ступенів № 20, раніше не судимого, який скоїв суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України

ВСТАНОВИВ:

До Ковпаківського районного суду м. Суми 02.11.2023 року надійшло клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру відносно ОСОБА_4 , який скоїв суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Так, 29.07.2022 року, між ОСОБА_7 , 1953 р.н., мешканцем буд. АДРЕСА_2 та компанією підлітків, зокрема ОСОБА_4 , склались неприязні відносини з причин систематичного відпочинку останніх біля зазначеного будинку, внаслідок чого порушувався спокій місцевих жителів, на що останні неодноразово реагували шляхом зауважень, погроз та звернень до поліції.

29.07.2023 р. близько 19 год. 30 хв. між компанією підлітків, у тому числі ОСОБА_4 , який знаходився біля під`їзду № 2 буд. № 49 по вул. Холодногірській м. Суми, та ОСОБА_7 , що проходив до під`їзду виникла словесна перепалка на грунті раніше виниклих неприяхнених відносин, та порушень громадського порядку групою неповнолітніх, на що інші мешканці будинку робили їм зауваження.

У цей час ОСОБА_4 на грунті особистого словесного конфлікту з ОСОБА_7 , вважаючи, що останній знімає ремінь зі штанів з метою спричинення фізичного болю , встав з лавочки та підбігши до ОСОБА_7 , умисно наніс 3 удари кулаками обох рук в область обличчя останнього, чим спричинив легкі тілесні ушкодження: в лобній ділянці зліва синець неправильно овальної форми розміром 4.0х2,3 см, на фоні якого садно, розміром 2,3х0,3 см, відлом частини металокерамічної коронки 22 зуба.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 , спричинив умисні легкі тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_7 , що підпадає під ознаки суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, - умисні легкі тілесні ушкодження.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання про застосування до неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 примусових заходів виховного характеру у вигляді передачі під нагляд бабусі ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вважаючи, що саме такий вид примусових заходів є достатнім та необхідним для попередження вчинення неповнолітнім нового злочину.

В судовому засіданні неповнолітній ОСОБА_4 пояснив, що вину у вчиненні суспільно небезпечного діяння визнає повністю, у скоєному щиро кається, просив вибачення перед потерпілим та не заперечував передати його під нагляд бабусі ОСОБА_5 .

Законний представник неповнолітнього ОСОБА_4 його бабуся ОСОБА_5 просила суд передати онука під її нагляд, обіцяла забезпечити належний догляд за ним, приділяти більшу увагу його вихованню та розвитку.

Представник Управлння «Слуцжба у справах дітей» ОСОБА_8 в судовому засіданні надав до суду акт обстеження житлових умов та звіт про неповнолітнього, не заперечував щодо задоволення клопотання.

Заслухавши пояснення неповнолітнього ОСОБА_4 , його законного представника ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_9 , потерпілого ОСОБА_7 , враховуючи думку прокурора, яка просить задовольнити клопотання, перевіривши докази та інші обставини, які мають істотне значення для вирішення питання про застосування примусових заходів виховного характеру, суд прийшов до висновку, що клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру підлягає до задоволення виходячи з наступного.

За ст.498 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч.2 ст.97 КК України, примусові заходи виховного характеру, передбачені ст.105 КК України, суд застосовує і до особи, яка не досягла віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність.

Згідно з п.3 ч.2 ст.105 КК України до неповнолітнього може бути застосовано примусові заходи виховного характеру у виді передачі неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх замінюють.

Частиною 3 статті 105 КК України передбачено, що тривалість заходів виховного характеру, передбачених пунктами 2 та 3 частини другої цієї статті, встановлюється судом, який їх призначає.

Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України№2 від 15 травня 2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передбачено, що строк нагляду, передбаченого п.3 ч.2 ст.105 КК України, суд встановлює з урахуванням конкретних обставин справи та мети виправлення неповнолітнього.

Відповідно до частини 1 статті 501 КПК України під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує такі питання:

1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння;

2) чи вчинено це діяння неповнолітнім у віці від 11 років до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння;

3) чи слід застосувати до нього примусовий захід виховного характеру і якщо слід, то який саме.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 15 травня 2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передбачено, що відповідно до чинного законодавства примусові заходи виховного характеру можна застосовувати до особи, яка у віці від 14 до 18 років учинила злочин невеликої або середньої тяжкості, а також до особи, котра у період від 11 років до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що має ознаки дії чи бездіяльності, передбачених Особливою частиною Кримінального кодексу України.

Примусові заходи виховного характеру, зокрема, застосовують:

- у разі постановлення судом рішення про звільнення неповнолітнього від кримінальної відповідальності на підставі ч. 1ст. 97 КК України;

- до особи, котра до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння (ч. 2ст. 97 КК України);

- при звільненні неповнолітнього від покарання відповідно до ч. 1ст. 105 КК України.

Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 15 травня 2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передбачено, що неповнолітнього можна передати під нагляд батьків. При цьому, вони мають бути спроможні здійснювати виховний вплив на неповнолітнього, постійно й належним чином контролювати його поведінку та зобов`язані це робити.

Суд ухвалюючи судове рішення щодо неповнолітнього ОСОБА_4 керується принципом найкращих інтересів дитини, встановленого у ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, відповідно до положень глави 29 КПК та розділу ХІ КК України.

До особи, яка вчинила кримінальне правопорушення після досягнення одинадцятирічного віку, але до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, у будь-якому випадку, незважаючи на ступінь тяжкості вчинюваного діяння, згідно зі ст. 498 КПК України мають застосовуватись примусові заходи виховного характеру.

Дії неповнолітнього ОСОБА_4 мiстять ознаки суспiльно-небезпечного дiяння, пеpедбаченого ч.1 ст. 125 КК України.

Судом встановлено, що на момент вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, згідно ст. 22 КК України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 не досягнув віку, з якого передбачена кримінальна відповідальність.

Таким чином, з урахуванням того, що ОСОБА_4 вчинив суспільно-небезпечне діяння вперше, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, свою вину у скоєному визнав повністю, щиросердечно розкаюється, на обліку у лікаря нарколога та у лікаря психіатра не знаходиться, позитивно характеризується за місцем навчання та проживання, а тому, враховуючи обставини провадження, суд вважає, що до неповнолітнього можуть бути застосовані примусові заходи виховного характеру, а саме: передання під нагляд бабусі ОСОБА_5 .

На підставі ч.7 ст. 128 КПК України, суд вивчивши матеріали цивільного позову потерпілого ОСОБА_7 , вважає необхідним залишити позов без розгляду, у зв`язку з не відповідністю його вимогам цивільного законодавства. Суд роз`яснює особі, цивільний позов якої залишено без розгляду , що він має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст. 369-372, 376, 392-395, 498, 500,501 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Застосувати щодо неповнолітнього ОСОБА_4 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи виховного характеру у виді передачі його під нагляд бабусі ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , до досягнення ним повноліття.

Цивільний позов ОСОБА_7 залишити без розгляду та роз`яснити, що він має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня її оголошення до Сумського апеляційного суду через Ковпаківський районний суд м. Суми.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1