Справа № 463/150/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/182/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

Головуючої судді ОСОБА_2 ,

Суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу з доповненнями адвоката ОСОБА_6 представника власника майна ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 25 січня 2024 року про накладення арешту на майно,-

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

адвоката ОСОБА_6 ,

власника майна ОСОБА_7

ВСТАНОВИЛА:

даною ухвалою, задоволено клопотання.

Накладено арешт у кримінальному провадженні № 0000007 від 20 жовтня 2023 року на майно, вилучене 12.01.2024 під час проведення обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_1 , в кримінальному провадженні № 0000007 від 20.10.2023, та яке визнано речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні, а саме, на:

- Мобільний телефон iPhone 14 Pro Max (IMEI 1 НОМЕР_1 , ІМЕІ 2 НОМЕР_2 ) з сім-карткою оператора мобільного зв`язку з абонентським номером НОМЕР_3 ;

- Ноутбук марки Apple MacBook Pro (серійний номер W9TGP2Q4LT) та зарядний пристрій до нього;

- Моноблок марки Apple iMac (серійний номер C02YB04GHX87) та зарядний пристрій до нього;

- Банківські картки: ПриватБанк НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , МоноБанк НОМЕР_7 , Кредобанк- НОМЕР_8 , Payoneer НОМЕР_9 , Raiffeisen Bank НОМЕР_10 , з логотипом Binance НОМЕР_11 .

Мотивуючи своє рішення, суд першої інстанції, зокрема, вказав, що оскільки наявні достатні підстави вважати, що вищезазначені речі та предмети, які виявлено та вилучено за місцем фактичного проживання ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_1 , і які визнано речовим доказом, містять на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, досудове розслідування якого проводиться у даному кримінальному провадженні, та можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час даного кримінального провадження, а тому необхідно забезпечити збереженість вказаних речових доказів.

На вказану ухвалу адвокат ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 25 січня 2024 року скасувати в частині накладення арешту на: мобільний телефон iPhone 14 Pro Max (IMEI 1 НОМЕР_1 , ІМЕІ 2 НОМЕР_2 ) з сім-карткою оператора мобільного зв`язку з абонентським номером НОМЕР_3 ; ноутбук марки Apple MacBook Pro (серійний номер W9TGP2Q4LT) та зарядний пристрій до нього; моноблок марки Apple iMac (серійний номер C02YB04GHX87) та зарядний пристрій до нього. Відмовити у задоволенні клопотання детективу Відділу детективів із захисту віртуальних активів Підрозділу детективів (на правах самостійного Управління) Територіального управління Бюро економічної безпеки у Львівській області ОСОБА_9 , погодженого прокурором Львівської обласної прокуратури ОСОБА_10 , у кримінальному провадженні, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000007 від 20 жовтня 2023 року про арешт майна, вилученого під час обшуку, проведеного за адресою: АДРЕСА_1 , в частині накладення арешту на: мобільний телефон iPhone 14 Pro Max (IMEI 1 НОМЕР_1 , ІМЕІ 2 НОМЕР_2 ) з сім-карткою оператора мобільного зв`язку з абонентським номером НОМЕР_3 ; ноутбук марки Apple MacBook Pro (серійний номер W9TGP2Q4LT) та зарядний пристрій до нього; моноблок марки Apple iMac (серійний номер C02YB04GHX87) та зарядний пристрій до нього.

В обґрунтування зазначає, що слідчий суддя належним чином не перевірив, не обгрунтував та не зазначив в ухвалі мету та правову підставу для такого арешту, обмежившись лише переліком норм кримінального процесуального закону, які регулюють порядок накладення арешту на майно з підстав збереження речових доказів, а детектив у розумінні вимог ст. 132 КПК України не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні.

Зазначає, що слідчим суддею неодноразово вказано про те, що групою осіб, до складу якої входить ОСОБА_11 , вчинено описані в Клопотанні діяння, що є неприпустимим у зв`язку з існуванням презумпції невинуватості. При цьому, ОСОБА_7 не повідомлено про підозру.

Стверджує, що у клопотанні відсутні відомості щодо можливості використання арештованого майна (комп`ютерної техніки) як доказу у Кримінальному провадженні.

Вказує, що детективом не надано слідчому судді жодних доказів того, що вказана у клопотанні комп`ютерна техніка, яка вилучена під час проведення обшуку, відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України,

Зауважує, що постанова Детектива про визнання вищезазначеного майна речовими доказами не містить посилання на те, яким саме критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, вони відповідають, і будь-яких підтверджень тому, що вказане майно відповідає вимогам ст. 98 КПК України також постанова не містить, тобто її винесення є лиш формальністю, на яку не звернуто увагу слідчим суддею.

Звертає увагу на те, що відсутні підстави вважати, що вилучена під час обшуку комп`ютерна техніка, а саме: телефони, планшет і ноутбук, містять відомості щодо обставин, які досліджуються в ході Кримінального провадження, та можуть бути використані, як докази.

Також вказує, що до клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання, проте, в порушення вказаних вимог, детективом не було долучено до клопотання дані, які би давали достатньо підстав вважати, що застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, а саме: комп`ютерної техніки, є необхідним у Кримінальному провадженні.

Слідчим суддею також не надано належної оцінки наявному в матеріалах справи документальному підтвердженню того, що вилучена комп`ютерна техніка належать ОСОБА_7 .

Акцентує, що в матеріалах справи немає жодних об`єктивних даних, які б підтверджували, що вилучена комп`ютерна техніка була знаряддям вчинення вищезгаданих кримінальних правопорушень, зберегла на собі їх сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час Кримінального провадження, в тому числі предметами, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Стверджує, що детективом не доведено того, що вищезазначене майно, а саме: комп`ютерна техніка, є речовим доказом в даному кримінальному провадженні, а слідчим суддею належним чином не перевірено та не обґрунтовано, яке відношення воно має до предметів злочинних посягань або знарядь вчинення злочинів, які розслідуються в кримінальному провадженні.

Зазначає, зі змісту ухвали не зрозуміло, яким чином вищезазначене майно, а саме: комп`ютерна техніка, може містити сліди вчинення інкримінованих правопорушень, а якщо містить - то які.

Зауважує, що вилученням під час обшуку з володіння ОСОБА_7 комп`ютерної техніки, якою він користувалася в силу своїх життєвих (побутових) потреб, порушено її життєвий уклад і можливість бути на зв`язку з близькими їй людьми.

У поданих доповненнях просить задовольнити апеляційну скаргу у повному обсязі.

Вказує про те, що ОСОБА_7 не повідомлено про підозру, хоча досудове розслідування триває вже більше трьох місяців.

Зазначає, що в ухвалі слідчого судді не вказано того, яким саме критеріям, встановленим ст. 98 КПК України, відповідає майно, про арешт якого заявлено в клопотанні.

У поданому запереченні на апеляційну скаргу прокурор ОСОБА_8 просить ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 25 січня 2024 року про арешт майна щодо ОСОБА_7 - залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 - без задоволення.

В обґрунтування вказує, що в даному кримінальному провадженні - мобільний телефон iPhone 14 Pro Max (IMEI 1 НОМЕР_1 , ІМЕІ 2 НОМЕР_2 ) з сім-карткою оператора мобільного зв`язку з абонентським номером НОМЕР_3 ; ноутбук марки Apple MacBook Pro (серійний номер W9TGP2Q4LT) та зарядний пристрій до нього; моноблок марки Apple iMac (серійний номер C02YB04GHX87) та зарядний пристрій до нього; банківські картки: ПриватБанк НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , МоноБанк НОМЕР_7 , Кредобанк- НОМЕР_8 , Payoneer НОМЕР_9 , Raiffeisen Bank НОМЕР_10 , з логотипом Binance НОМЕР_11 , є речовими доказами, у зв`язку з чим існує необхідність збереження речових доказів для проведення компютерно-технічної експертизи, яка призначена 23.01.2024 постановою детектива, а також проведення у подальшому слідчих та процесуальних дій з вилученим майном, як речовим доказом, після отримання стороною обвинувачення висновків експертних досліджень, які на даний момент перебувають на стадії виконання експертною установою.

Звертає увагу, що всупереч доводам апеляційної скарги, арешт майна з підстав, передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Зауважує, що у ході огляду мобільного телефону iPhone 14 Pro Max (IMEI 1 НОМЕР_1 , ІМЕІ 2 НОМЕР_2 ) виявлено відомості щодо реквізитів банківських карток, у тому числі іноземних, також листування в месенджерах, яке стосується отримання доступу до банківських карток, що може бути використано як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Вважає, що в сукупності з обставинами кримінального провадження, слідчий суддя, приймаючи рішення про накладення арешту на майно, діяв у спосіб та у межах законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності.

Заслухавши доповідь судді, виступ адвоката ОСОБА_6 , власника майна ОСОБА_7 , які підтримали подану апеляційну скаргу, прокурора ОСОБА_8 , який апеляційну скаргу заперечив, перевіривши матеріали клопотання, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження. Статтею 132 КПК України встановлені загальні умови, що не допускають застосування заходів забезпечення кримінального провадження, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно ст. 170 КПК України - арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку ст. ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про його арешт.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя згідно з вимогами ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати, зокрема, правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України), наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК), розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею належним чином дотримані.

З матеріалів клопотання, вбачається, що в провадженні відділу детективів підрозділу детективів Територіального управління БЕБ у Львівській області перебуває кримінальне провадження № 0000007 від 20 жовтня 2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 200, ч. 2 ст. 205-1, ч. 2 ст. 212 КК України.

20 жовтня 2023 року, відомості по даному факту внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000007, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 200, ч. 2 ст. 205-1, ч. 2 ст. 212 КК України.

Під час здійснення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні 12.01.2024 органом досудового розслідування прийнято рішення про визнання вилученого майна, речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000007, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 200, ч. 2 ст. 205-1, ч. 2 ст. 212 КК України.

Згідно п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

При винесенні ухвали судом, у відповідності до вимог ст. 173 КПК України, були враховані наведені в клопотанні слідчого правові підстави для арешту майна, а тому слідчим суддею обґрунтовано задоволено клопотання про арешт майна, з урахуванням наявних для цього підстав, передбачених ст. 170 КПК України.

Колегія суддів вважає, що існує сукупність підстав вважати, що вищезазначене майно може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та мають важливе доказове значення для даного кримінального провадження та є речовим доказом у даному кримінальному провадженні

Зважаючи на вищезазначене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів прийшла до переконання, що слідчий суддя, накладаючи арешт на майно діяв у спосіб та у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, при цьому, слідчий суддя, обґрунтовано зазначив, що вищезазначені речі та предмети, які виявлено та вилучено за місцем фактичного проживання ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_1 , і які визнано речовим доказом, містять на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, досудове розслідування якого проводиться у даному кримінальному провадженні, та можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час даного кримінального провадження, а тому необхідно забезпечити збереженість вказаних речових доказів, відтак з метою збереження речових доказів, є необхідність у накладенні арешту на майно.

Колегія суддів також враховує, що зазначений захід забезпечення кримінального провадження є тимчасовим, його межі у часі окреслені строками досудового розслідування, які, в свою чергу, чітко регламентуються нормами ст. 219 КПК України. Поряд з цим, власник або інший володілець майна, відповідно до вимог ст. 174 КПК України, має право звернутися із клопотанням про скасування накладеного арешту.

Доводи апеляційної скарги про незаконність накладення арешту на майно є такими, що не відповідають матеріалам провадження. Слідчим суддею суду першої інстанції накладено арешт на майно відповідно до вимог ст. 170 КПК України на підставі належно досліджених доводів органу досудового розслідування з встановленням наявних у кримінальному провадженні доказів, які вказують на відповідність майна вимогам ст. 98 КПК України.

Інші зазначені в апеляційній скарзі обставини не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді.

При перевірці справи в апеляційному порядку допущених істотних порушень кримінального процесуального закону, на що покликається адвокат в апеляційній скарзі, які б тягнули за собою скасування ухвали слідчого судді, не виявлено.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що ухвалу слідчого судді необхідно залишити без зміни, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 170-174, 404, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

постановила:

апеляційну скаргу з доповненнями адвоката ОСОБА_6 представника власника майна ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 25 січня 2024 року про накладення арешту на майно - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її оголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4