ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/817/57/24 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч. 2 ст. 286 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2024 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

за участю обвинуваченого ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

потерпілого- ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі матеріали кримінального провадження №11-кп/817/314/23 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_8 на вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 4 жовтня 2023 року щодо ОСОБА_6 за ч.2 ст. 286 КК України,- ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначено йому за даною статтею покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік. Відповідно до ст.75 КК України звільнено обвинуваченого від відбування основного покарання з випробуванням та встановленням йому 2 роки іспитового строку. Зобов`язано його відповідно до ст. 76 КК України, в період дії іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

В порядку КПК України вирішено питання про долю речових доказів та судових витрат.

Згідно з вироком суду, 01 червня 2021 року о 20 годині 20 хвилин, обвинувачений ОСОБА_6 керував технічно справним автомобілем «AUDI А4», р.н. НОМЕР_1 , 2017 р.в., яким рухався проїзною частиною дороги по вулиці Мазепи м. Тернопіль. Під час такого руху, на ділянці вказаної вулиці, що навпроти будинку № 5, обвинувачений ОСОБА_6 здійснив зупинку (повністю припинив рух) керованого транспортного засобу у межах правої смуги транспортного потоку у бік центру міста.

У цей же час, позаду нього у попутному напрямку по тій самій смузі на велосипеді «АТАLА BRIDGE» зі швидкістю 30 км/год рухався велосипедист ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .. З метою виконання об`їзду автомобіля «AUDI А4», р.н. НОМЕР_1 , який стояв попереду у межах його смуги, велосипедист ОСОБА_10 змінив напрямок руху вліво та став перестроюватись у ліву смугу.

У свою чергу, водій автомобіля «AUDI А4», р.н. НОМЕР_1 , обвинувачений ОСОБА_6 , який мав на меті вийти з транспортного засобу, не був достатньо уважним та не стежив належно за дорожньою обстановкою, щоб своєчасно реагувати на її зміну та не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху, чим порушив вимоги п. 2.3 (б, д) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року зі змінами та доповненнями (далі - ПДР). Унаслідок цього та в порушення вимог п. 15.13 ПДР, обвинувачений ОСОБА_6 , маючи об`єктивну можливість бачити велосипедиста ОСОБА_10 , який виконував об`їзд керованого ним автомобіля «AUDI А4», р.н. НОМЕР_1 , зліва, проявив кримінальну протиправну недбалість та не переконавшись, що це буде безпечним та не створить перешкод іншим учасникам дорожнього руху, відчинив водійські двері автомобіля «AUDI А4», р.н. НОМЕР_1 . Вказаними діями обвинувачений ОСОБА_6 створив велосипедисту ОСОБА_10 аварійну дорожню ситуацію, при якій позбавив його технічної можливості шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування зупинити керований велосипед та уникнути контактування з відчиненими дверима автомобіля «AUDI А4», р.н. НОМЕР_1 .

Унаслідок порушення обвинуваченим ОСОБА_6 вказаних пунктів ПДР на правій смузі транспортного потоку до центру міста Тернополя, по вулиці Мазепи, навпроти будинку № 5, відбувся наїзд велосипедиста ОСОБА_10 на торцеву частину відчинених водійських дверей автомобіля «AUDI А4», р.н. НОМЕР_1 , що призвело до втрати ним рівноваги та падіння на дорожнє покриття проїзної частини.

Унаслідок дорожньо-транспортної пригоди велосипедисту ОСОБА_10 спричинено закриту черепно-мозкову травму з переломами кісток черепа, крововиливами у речовину та під оболонки головного мозку, протікання якої ускладнилося явищами арахноенцефаліту з розвитком набряку-набубнявіння та компресії (стиснення) головного мозку, від чого настала його смерть ОСОБА_10 у КНП «Тернопільська університетська лікарня» Тернопільської обласної ради.

Порушення обвинуваченим ОСОБА_6 вимог п. 15.13 ПДР перебуває в прямому причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди та спричиненням смерті потерпілого ОСОБА_10 .

В апеляційній скарзі представник обвинувачного просить вирок суду в частині призначеного покарання змінити та помякшити призначене ОСОБА_6 додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на 1 рік, скасувавши його, посилаючись на те, що санкція ч.1 ст.286 КК України є альтернативною, а тому суд наділений дискреційними повноваженнями щодо його призначення.

В обгрунтування апеляційної скарги наводить розяснення що містяться у п.п.20,21 Постанови Плеунуму ВСУ від 23.11.2005 року № 14, згідно з якими при призначенні покарання за відповідною частиною ст.286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали а й характер і мотиви допущених особою порушень ПДР України або екплуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до цього осіб, а також обставини що помякшують, обтяжують покарання, особу винного. У кожному випадку призначення покарання за ч.ч.1,2 ст.286 та ст.287 КК необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керування транспортними засобами.

Посилається на те, що вчинене ОСОБА_6 кримінальне правопорушення є необережним, його довіритель повністю визнав свою вину, щиро розкаявся, попросив вибачення у потерпілого, а також повністю відшкодував йому заподіяну злочином матеріальну та моральну шкоду, однак, суд не врахував позиції потерпілого, який просив не призначити йому покарання з позбавленням права керування транспортними засобами. Просить врахувати що ОСОБА_6 є особою молодого віку, вчинив вперше кримінальне правопорушення, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, на обліках лікарів психіатра та нарколога не перебуває, порушень ПДР України ніколи раніше не допускав, а також характеристику видану ФОП ОСОБА_11 , про те що його робота повязана з керуванням транспортними засобами, а тому через позбавлення його цього права він втратить можливість заробляти кошти на життя та утримання сімї.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинувачого, його захисника та потерпілого, які підтримали подану апеляцію та просили її задовольнити з викладених у ній мотивів, прокурора, який поклався на думку суду, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів дійшла до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з положеннями ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Так, серед завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України, міститься вимога про те, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура та прийнято законне рішення як під час розслідування справи, так і за результатами її судового розгляду.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, за установлених судом та викладених у вироку, є правильними і ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні та наведених у вироку доказах в їх сукупності та взаємозв`язку, яким суд дав належну оцінку, обґрунтовано визнавши їх належними, допустимими та достатніми , і які у апеляційній скарзі не оспорюються. Кваліфікація його дій як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого ОСОБА_10 також є правильною та в апеляції ніким не оспорюється, тому колегією суддів не переглядається, як і призначене йому основне покарання за ч.2 ст.286 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки , від відбування якого суд звільнив ОСОБА_6 на підставі ст.75 КК України з встановленням іспитового строку та відповідних обовязків, передбачених ст.76 КК України.

Проте, на думку колегії суддів, призначення ОСОБА_6 додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами є необгрунтованим.

Зокрема, як вбачається з довідки, виданої ФОП ОСОБА_11 обвинувачений працює на посаді бухгалтера і до його службових обов`язків входить обов`язкове користування службовим чи власним транспортним засобом, тому колегія суддів вважає що застосування додаткового покарання позбавить ОСОБА_6 єдиного джерела доходу та можливості утримувати свою сім`ю. Окрім того, суд апеляційної інстанції враховує що вчинене ОСОБА_6 кримінальне правопорушення є необережним, його довіритель повністю визнав свою вину, щиро розкаявся, попросив вибачення у потерпілого, а також повністю відшкодував йому заподіяну злочином матеріальну та моральну шкоду та останній просив не призначити йому додаткового покарання у виді позбавленням права керування транспортними засобами. Окрім того, ОСОБА_6 є особою молодого віку, вчинив вперше кримінальне правопорушення, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, на обліках лікарів психіатра та нарколога не перебуває, порушень ПДР України ніколи раніше не допускав.

Тому колегія суддів вважає що призначення йому покарання без позбавлення права керування транспорними засобами відповідатиме принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

З огляду на наведене, апеляційну скаргу захисника слід задовольнити, а вирок місцевого суду щодо ОСОБА_6 за ч.2 ст. 286 КК України змінити, виключивши з його резолютивної частини вказівку про призначення обвинуваченому додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на 1 рік.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419, 426 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого задовольнити, а вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 4 жовтня 2023 року щодо ОСОБА_6 за ч.2 ст. 286 КК України в частині призначення додаткового покарання змінити, виключити з нього вказівку про призначення ОСОБА_6 додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 1(один) рік .

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала Тернопільського апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, на неї може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий

Судді