Справа № 359/8986/21
У Х В А Л А

15.02.2024 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання №2 Білоцерківського міськрайонного суду Київської області у судовому провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст. 146, ч. 2 ст. 127 КК України, клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого та клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який,

В С Т А Н О В И В :

у провадженні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області перебуває судове провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 2 ст. 127 КК України.

Відповідно до ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19.12.2023 обвинуваченому ОСОБА_4 було продовжено застосований раніше запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів по 16.02.2024 у зв`язку з існуванням ризику, вчинення дій, передбачених п.п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховуватись від суду.

У межах строків, застосованого запобіжного заходу справа не може бути розглянута по суті з об`єктивних незалежних від суду обставин, зокрема припиненням повноважень головуючого судді у справі та передання справи до провадження іншого судді, що обумовлює необхідність проведення ряду обов`язкових процесуальних дій, необхідністю дослідження значного об`єму доказів у справі з огляду на правову позицію учасників кримінального провадження, процесуальною поведінкою сторони захисту, зокрема систематичною неявкою в судові засідання захисника обвинуваченого.

З огляду на вищевказані обставини прокурор заявила клопотання про продовження строку запобіжного заходу обвинуваченим у вигляді тримання під вартою на 60 днів, оскільки продовжують мати місце ризики, передбачені п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України. На думку прокурора ризики вчинення дій, передбачених п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України були і продовжують залишатися досить високими, обставин, які б свідчили про їх зменшення не виникло, а тому застосування більш м`якого запобіжного заходу обвинуваченим не забезпечить дотримання покладених на них обов`язків.

В судовому засіданні прокурор підтримала клопотання.

Обґрунтовуючи ризик переховування ОСОБА_4 від суду, прокурор посилається на тяжкість вчинених злочинів, у яких він обвинувачується. Також посилається на ту обставину, що Мисливий упродовж шести років переховувався від органів досудового розслідування.

При цьому зазначає, 09.04.2014 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 2 ст. 127, п. п. 3, 12 ч. 2 ст. 115 КК України. У зв`язку з не встановленням місця перебування ОСОБА_4 , що позбавило орган досудового розслідування можливості вручити йому письмове повідомлення про підозру у день його складання, зазначене повідомлення відповідно до вимог ст.ст. 111, 135, ч. 1 ст. 278 КПК України направлено у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

17.04.2014 ОСОБА_4 оголошено у міжнародний розшук.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 27.04.2016 у справі № 757/20193/16-к задоволено клопотання органу досудового розслідування та відносно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою і лише 10.03.2020 його затримано. Обвинувачений ОСОБА_4 ніде не працює, немає законних джерел доходів.

Також, ОСОБА_4 вдався до неправомірних заходів шляхом використання паспорту громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 , в якому наявний справжній фотознімок ОСОБА_4 , однак зазначені анкетні дані іншої особи. Так, відповідно до обліків національної системи біометричної верифікації та ідентифікації громадян України, іноземців та осіб без громадянства фотографія розміщена в паспорті розшукуваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , співпала з фотографією розміщеною в паспорті громадянина України - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вигадана особа ОСОБА_6 документований вищевказаним паспортом громадянина України на підставі довідки про реєстрацію особи громадянином України, виданої консульським відділом Посольства України в Молдові 07.09.2011 № 532/НГ-2087.

Також установлено, що ОСОБА_4 , до моменту притягнення його до кримінальної відповідальності регулярно залишав територію України та виїжджав, зокрема, до російської федерації де, за наявною інформацією, переховуються більшість обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, у яких він обвинувачується.

Посилаючись на рішення ЄСПЛ у справі «Мерабішвілі проти Грузії» від 28.11.2017 просить врахувати неодноразові поїздки за кордон через призму ризику втечі.

Обвинувачений проти задоволення клопотання заперечував та заявив клопотання про зміну запобіжного заходу на більш м`який у виді домашнього арешту із забороною залишати житло. При цьому посилається на ту обставину, що прокурор будь-яких нових обставин які б свідчили, що ризики продовжують залишатись на наведено. Також посилається на незадовільний стан здоров`я, відсутність умов для отримання медичної допомоги в умовах СІЗО, ненадання якої може призвести до летальних наслідків. Також зазначає, що для перебування під домашнім арештом є згода власника житла ОСОБА_7 .

Захисник підтримав позицію обвинуваченого.

Розглядаючи клопотання захисту про зміну запобіжного заходу на більш м`який суд звертає увагу, що наведеним в обґрунтування клопотання обставинам судами різних інстанцій вже давалася оцінка та вони були враховані при продовженні строків тримання під вартою обвинуваченого. Будь яких нових обставин які б свідчили про суттєве зменшення ступеню ризику вчинення дій передбачених п. 1 ч.1 ст. 177 КПК України суду не наведено.

Також суд звертає увагу, на правову позицію захисту, яка стверджуючи про відсутність з боку обвинуваченого будь яких ризиків вчення дій передбачених ст. 177 КПК України одночасно ставить питання про застосування до нього такого запобіжного заходу як домашній арешт, що є взаємовиключними інститутами.

Незважаючи на загальне правило щодо зменшення з перебігом часу ризиків, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування, суд виходить з конкретних обставин даного кримінального провадження.

Суд констатує, що прокурором в судовому засіданні доведено існування обставин, які вказують на наявність ризику, вчинення дій, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, що обвинувачений ОСОБА_4 може переховуватись від суду. Існування вказаного ризику було встановлено попередніми ухвалами Білоцерківського міськрайсуду, які набрали законної сили та не скасовані і не змінені, а наведені прокурором обставини свідчать, що вказаний ризик не зменшився та з огляду на використані обвинуваченим засоби продовжує існувати, та наразі залишається досить високим.

Суд у сукупності із вказаними обставинами враховує також тяжкість та характер вчинених злочинів, у яких обвинувачується ОСОБА_4 . При цьому суд зважає на усталену практику Європейського суду з прав людини щодо оцінки наявності чи відсутності ризиків: переховування від суду - втечі особи від суду, (справи: Панченко проти Росії, Бекчієв проти Молдови, Ілійков проти Болгарії) та враховує як елементи оцінки зазначеного ризику: особу обвинуваченого - його моральність, незначний вплив існуючих соціальних зав`язків та роду занять в Україні на добросовісність його процесуальної поведінки, його сімейний стан, наявність зв`язків з іншими особами, зв`язок з Україною, суворість покарання за злочини, у яких він згідно з обвинувальним актом обвинувачується, що не може не усвідомлюватися обвинуваченим та можливості його уникнути.

Суд не має можливості врахувати вагомість доказів та правову позицію обвинуваченого щодо вказаних злочинів, оскільки докази суду у повному обсязі не надані та не досліджені.

Обставин які б свідчили, що встановлений раніше ризик зменшився чи відпав в ході судового розгляду не встановлено.

Суду не надано документів з медичних установ, з яких би можна було зробити висновок, що ОСОБА_4 не може утримуватись в умовах СІЗО. Водночас суд зважає на ту обставину, що ОСОБА_4 не позбавлений права та можливості отримувати медичну допомогу, що забезпечення якого покладається на адміністрацію установи, де утримується обвинувачений.

Незважаючи на відносно тривале перебування обвинуваченого під вартою, враховуючи тяжкість та характер вчинених злочинів, у яких обвинувачується ОСОБА_4 , які є насильницькими проти здоров`я особи, інтереси правосуддя переважають обмеження в правах, які несе обвинувачений, у зв`язку з утриманням під вартою у даній справі, що у свою чергу, не дає підстав для зміни чи скасування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Керуючись ст. ст. 331, 371, 372 КПК України суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який відмовити.

Задовольнити клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 .

Запобіжний захід у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , продовжити на 60 днів по 14 квітня 2024 року включно та утримувати в Державній установі «Київський СІЗО» Міністерства юстиції України.

Обвинуваченого доставити конвоєм до Білоцерківського міськрайонного суду в судове засідання на визначену судом дату.

Копію ухвали для виконання направити начальнику ДУ «Київський СІЗО» Міністерства юстиції України, начальнику ІТТ №1 ГУ НП в Київській області.

Ухвала суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку у порядку та строки встановленому КПК України.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 19 лютого 2024 року о 14 год. 15 хв.

СуддяОСОБА_1