Провадження № 11-сс/4823/566/23 Слідчий суддя
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2023 рокум. Чернігів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_1

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_4

з участю: прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу слідчого судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 11 листопада 2023 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про застосування до підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту на строк до 09 січня 2024 року. Заборонено ОСОБА_7 залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово, із застосуванням електронного засобу контролю, за виключенням випадків необхідності отримання медичної допомоги та прослідування в укриття під час повітряної тривоги та покладено на нього обов`язки: прибувати до слідчого та прокурора у цьому кримінальному провадженні, суду за кожним викликом; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; утримуватися від спілкування із свідками у вказаному кримінальному провадженні; носити електронний засіб контролю.

Слідчий суддя вказав, що підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не встановлені, при цьому встановлені підстави, з урахуванням ризику незаконного впливу на свідків для застосування більш м`якого запобіжного заходу у виді домашнього арешту, який є співмірним з існуючим ризиком на цей час, відповідає особі підозрюваного і зможе забезпечити належне виконання ним процесуальних обов`язків.

Не погодившись із рішенням суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді як незаконну та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого та застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою з терміном до 09.01.2024 з визначенням застави в розмірі 80 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб. Посилається, що в клопотанні про застосування запобіжного заходу наведені реальні ризики, передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а також вагомі підстави для застосування саме такого запобіжного заходу. Зокрема, ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні з метою зміни їхніх показань, може незаконно впливати на особу, що залучалась до проведення оперативної закупки і до якої були вжиті заходи безпеки; може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки він раніше притягувався до кримінальної відповідальності за ч.1 ст.263 КК України і його незаконну діяльність було припинено лише після затримання та вчинення двох фактів збуту бойових гранат.

Заслухавши доповідь судді; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника, котрі просили ухвалу слідчого судді залишити без змін; дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Як убачається з матеріалів справи, 19 вересня 2023 року до ЄРДР за №0001274 були внесені відомості про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263 КК України.

09 листопада 2023 року о 16 год 25 хв, ОСОБА_7 затримано в порядку ст.208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

Органом досудового розслідування 10 листопада 2023 року ОСОБА_7 письмово повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, слідчий суддя, суд, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини, зазначені у ч.1 ст.178 КПК України.

Зі змісту ст.181 КПК України вбачається, що домашній арешт як вид запобіжного заходу може бути застосований до особи, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі, та полягає у забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби на підставі ухвали слідчого судді, суду.

Обираючи підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід саме у вигляді цілодобового домашнього арешту, слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість ризику, визначеного ч.1 ст.177 КПК України, оскільки ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких, за вчинення якого передбачене безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на певний строк, усвідомлюючи можливе настання якого підозрюваний може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні.

Також, слідчий суддя взяв до уваги, що підозрюваний в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, має постійне місце проживання, є особою похилого віку.

Отже, при розгляді клопотання слідчий суддя з`ясував усі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та на підставі пояснень сторін кримінального провадження і наданих ними матеріалів обґрунтовано дійшов висновку, що для забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_7 до нього необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

У Резолюції Комітету міністрів Ради Європи №11 від 09.04.1965 року «Взяття під варту» і Рекомендації R 11 від 27.06.1980 року «Про взяття під варту до суду» зазначено, що взяття під варту не повинно бути запобіжним заходом, що застосовується в обов`язковому порядку, судовий орган повинен приймати рішення з урахуванням фактів та усіх обставин справи.

Колегія суддів вважає, що обраний ОСОБА_7 вид запобіжного заходу цілодобовий домашній арешт, є співмірним з існуючими ризиками; тяжкості пред`явленої йому підозри та відповідає особі підозрюваного, а покладені слідчим суддею, при застосуванні до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, обов`язки забезпечать належну процесуальну поведінку ОСОБА_7 .

Відповідно до рішення за скаргою № 12369 від «26» червня 1991 року по справі «Латальє проти Франції», у п. 51 вказано, що попереднє затримання не має передувати покаранню у вигляді позбавлення свободи, не може бути "формою очікування" обвинувального вироку.

При цьому, вимога прокурора про необхідність застосування запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою є необґрунтованою, не підтверджена доказами, які вимагають такого обмеження свободи підозрюваного, не зазначено з яких підстав прокурор вважає, що інший більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки ОСОБА_7 .

Відтак, ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, постановленою з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для її зміни чи скасування.

Керуючись ч.3 ст.407, ст.422 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 11 листопада 2023 року щодо підозрюваного ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_1 ОСОБА_3