Справа № 293/1254/23
Провадження № 1-кп/293/90/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2024 рокусмт Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Черняхів клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - ОСОБА_4 про відмову від виконання своїх обов`язків щодо захисту та клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про відмову від захисника ОСОБА_4 ,

у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000080 від 07.03.2017 по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 396, ст. 198, ч.3 ст. 185 КК України

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебуває кримінальне провадження відносно обвинувачених ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 396, ст. 198, ч.3 ст. 185 КК України та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

Судовий розгляд кримінального провадження призначений на 31.01.2024.

В судовому засіданні від 31.01.2024 захисник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 . ОСОБА_4 завив про відмову від здійснення захисту ОСОБА_5 .

Таку відмову мотивує тим, що має місце незгода з обвинуваченим ОСОБА_5 вибраного ним способу захисту.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні заявив клопотання про відмову від захисника ОСОБА_4 . Вказав, що не бажає, щоб адвокат ОСОБА_4 здійснював його захист.

Прокурор в судовому засіданні при вирішенні заяви захисника та клопотання обвинуваченого покладався на розсуд суду та зауважив, що у даному кримінальному провадженні участь захисника є обов`язковою з урахуванням того, що обвинувачений у момент вчинення кримінального правопорушення був особою неповнолітнього віку.

Вислухавши клопотання захисника про відмову від виконання своїх обов`язків щодо захисту та клопотання обвинуваченого про відмову від захисника, заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов такого висновку.

Щодо клопотання захисника ОСОБА_4 суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 59 Конституції України кожен має право на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше право захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, обраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях від 21 квітня 2011 року у справі "Нечипорук і Йонкало проти України" та від 13 лютого 2001 року у справі "Кромбах проти Франції" визначив, що право кожного обвинуваченого у вчиненні злочину на ефективний захист, наданий захисником є однією з основних ознак справедливого судового розгляду.

Відповідно до ст. 47 КПК України особливістю участі захисника у кримінальному провадженні є його обов`язок здійснювати всіма можливими засобами забезпечення захисту прав, свобод і законних інтересів свого клієнта.

Право на захист забезпечується, зокрема, нормами КПК України, які регламентують обов`язкову участь захисника у кримінальному провадженні (ст. 49, 52 КПК України).

Відповідно до ст. 49 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд зобов`язані забезпечити участь захисника у кримінальному провадженні у випадках, якщо: відповідно до вимог статті 52 цього Кодексу участь захисника є обов`язковою, а підозрюваний, обвинувачений не залучив захисника; підозрюваний, обвинувачений заявив клопотання про залучення захисника, але за відсутністю коштів чи з інших об`єктивних причин не може його залучити самостійно; слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд вирішить, що обставини кримінального провадження вимагають участі захисника, а підозрюваний, обвинувачений не залучив його. Захисник може бути залучений слідчим, прокурором, слідчим суддею чи судом в інших випадках, передбачених законом, що регулює надання безоплатної правової допомоги.

Згідно із п.1 ч.2 ст. 52 КК України визначено обов`язкова участь захисника забезпечується у кримінальному провадженні, зокрема, щодо осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення у віці до 18 років, - з моменту встановлення факту неповноліття або виникнення будь-яких сумнівів у тому, що особа є повнолітньою.

Як убачається із матеріалів справи на момент вчинення кримінального правопорушення обвинувачений ОСОБА_5 був особою неповнолітнього віку, а тому участь захисника у такому кримінальному провадженні була, як на час досудового слідства так і під час розгляду справи у суді, незважаючи на повнолітній вік обвинуваченого, обов`язковою.

На стадії досудового слідства у кримінальному провадженні за постановою слідчого від 08.07.2017 постановлено призначити захисника для здійснення захисту за призначенням підозрюваного ОСОБА_5 (а.с.16).

Відповідно до реєстру матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні для надання безоплатної вторинної правової допомоги ОСОБА_5 призначено адвоката ОСОБА_4 .

Частина 4 ст. 47 КПК України містить вичерпний перелік випадків, коли захисник має право відмовитися від виконання своїх обов`язків.

Зокрема, відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 47 КПК України, захисник після його залучення має право відмовитися від виконання своїх обов`язків лише, зокрема, у випадках незгоди з підозрюваним, обвинуваченим щодо вибраного ним способу захисту, за винятком випадків обов`язкової участі захисника.

Зміст наведеної норми вказує на те, що у кримінальному провадженні, у якому участь захисника є обов`язковою захисник не має права відмовитись від виконання своїх обов`язків навіть у випадку незгоди з обвинуваченим щодо вибраного ним способу захисту.

Отже, за встановлених обставин, зважаючи на імперативні вказівки кримінального процесуального законодавства щодо обов`язкової участі захисника у кримінальному провадженні, вбачається, що заява захисника про відмову від виконання своїх обов`язків щодо захисту є безпідставною та такою, що суперечить фактичним обставинам справи, а тому суд дійшов до переконання, що клопотання захисника слід залишити без задоволення.

Суд наголошує, що Конституція України в статті 59 проголосила щонайважливішу соціальну функцію адвокатури - забезпечення права на захист від обвинувачення та надання правової допомоги при вирішенні справ у судах та інших державних органах.

Роль єдиного незалежного недержавного самоврядного інституту, що забезпечує здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги на професійній основі на закріплених Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» принципах верховенства права, законності, незалежності, конфіденційності та уникнення конфлікту інтересів, реалізується адвокатурою в складній системі правовідносин.

Адвокат не має права в своїй професійній діяльності вдаватися до засобів та методів, які суперечать чинному законодавству або Правилам адвокатської етики.

У національному законодавстві визначені професійні права адвоката, який під час здійснення адвокатської діяльності має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги.

У рекомендаціях Комітету Ради Європи державам-членам Ради Європи №R (2000)21 «Про свободу здійснення професії адвоката» (прийнята 25 жовтня 2000 року) визначено наступне: «…З метою сприяння свободі здійснення адвокатами своєї професії з метою зміцнення принципу верховенства права, робота, в якій беруть участь адвокати, зокрема в ролі захисту індивідуальних свобод, виходячи з усвідомлення необхідності справедливої системи правосуддя, яка гарантує незалежність адвокатів при здійсненні ними своїх професійних обов`язків без будь-якого недозволенного обмеження, впливу, примусу, тиску, погроз або втручання, прямого чи непрямого, з боку будь-якої інстанції і з будь-якої причини».

У відповідних положеннях Висновку №16 (2013) Консультативної ради європейських суддів (CCJE) «Про взаємовідносини між суддями і юристами», які прийняті 13-15 листопада 2013 року, зазначено, що: «Слід розрізняти дві основні області взаємодії суддів та адвокатів: з одного боку, відносини між суддями та адвокатами, які виходять з процесуальних принципів і правил та які безпосередньо впливають на ефективність і якість судочинства. У висновках і рекомендаціях Висновку №11 (2008) про якість судових рішень, CCJE вказує, що стандарти якості судових рішень безпосередньо залежать від взаємодії різних учасників судового процесу; з іншого боку, відносини, які виходять з професійної поведінки суддів і адвокатів і вимагають взаємної поваги завдань кожної сторони і конструктивного діалогу між суддями та адвокатами».

Вважається, що судді та адвокати повинні бути незалежними в здійсненні своїх обов`язків, а також повинні бути і виглядати незалежними один від одного. Ця незалежність проголошена в статутах і етичних принципах для обох професій.

В параграфі 7 Рекомендації СМ/Rec (2010)12, в якій говориться, що незалежність суддів повинна бути забезпечена на найвищому можливому юридичному рівні. Так само повинна бути гарантована і незалежність адвокатів.

Судді та адвокати повинні мати свій власний набір етичних принципів. Однак, деякі етичні принципи є загальними і для суддів, і для адвокатів, наприклад дотримання закону, професійна таємниця, честь і гідність, повага сторін, компетентність, справедливість і взаємоповага. Етичні принципи суддів і адвокатів повинні також стосуватися їх самих і проявлятися у відносинах між ними.

Відносини між суддями та адвокатами повинні ґрунтуватися на взаєморозумінні завдань кожної сторони, взаємоповазі та незалежності один від одного, а також розвитку діалогу і взаємного обміну між суддями та адвокатами на національному і європейському інститутах рівнях з питань їх взаємовідносин.

Відносини між суддями та адвокатами повинні забезпечувати неупередженість суду та збереження видимості такої неупередженості, чому повинна приділятися особлива увага, а також дотримуватися процесуальних та етичних правил, що слугують засобом забезпечення неупередженості.

Відповідно до п.п. 1,6 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокат зобов`язаний дотримуватись присяги адвоката України, тобто у своїй діяльності повинен дотримуватись принципів верховенства права, законності, чесно та добросовісно забезпечувати право на захист та надавати правову допомогу відповідно до Конституції та законів України, з високою відповідальністю виконувати покладені обов`язки.

Згідно ст. 7 Правил адвокатської етики, у своїй професійній діяльності адвокат зобов`язаний використовувати всі свої знання та професійну майстерність для належного захисту й представництва прав та законних інтересів клієнта, дотримуючись чинного законодавства України, сприяти утвердженню та практичній реалізації принципів верховенства права та законності.

Адвокат не має права в своїй професійній діяльності вдаватися до засобів та методів, які суперечать чинному законодавству або цим Правилам.

Стаття 17 Правил адвокатської етики, приймаючи доручення про надання професійної правничої (правової) допомоги, адвокат повинен зважити на свої можливості щодо його виконання.

Відповідно до ст. 27 Правил адвокатської етики, кожному дорученню, незалежно від розміру обумовленого гонорару, адвокат повинен приділяти розумно необхідну для його успішного виконання увагу. При виконанні доручення адвокат зобов`язаний використати всі розумно необхідні і доступні йому законні засоби для надання ефективної професійної правничої (правової) допомоги клієнту, здійснення його захисту або представництва. Адвокат повинен намагатися оперативно виконувати доручення клієнта, визначених в договорі про надання правової допомоги, дотримуючись при цьому всіх інших вимог, що пред`являються законом і Правилами.

Відповідно до ст. 42 Правил адвокатської етики, представляючи інтереси клієнта або виконуючи функцію захисника в суді, адвокат зобов`язаний дотримуватися вимог чинного процесуального законодавства, про адвокатуру та адвокатську діяльність, про судоустрій і статус суддів, іншого законодавства, що регламентує поведінку учасників судового процесу, а також вимог Правил.

За встановлених обставин, суд уважає, що у даному випадку адвокат ОСОБА_4 зловживає своїми правами, не діє відповідно до принципів, встановлених законом, що є недопустимим.

Водночас, ураховуючи клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про відмову від захисника, суд уважає таке клопотання прийнятним та таким, що підлягає задоволенню з огляду на таке.

Підозрюваний, обвинувачений має право, в тому числі на відмову від захисника в будь-який момент кримінального провадження, а також на отримання правової допомоги захисника за рахунок держави у випадках, передбачених цим Кодексом та/або законом, що регулює надання безоплатної правової допомоги, в тому числі у зв`язку з відсутністю коштів на її оплату ( п. 3 ч. 3 ст. 42 КПК України).

Реалізація права на відмову від захисника та відповідна належна правова процедура визначена ст. 54 КПК України, частинами 1 та 3 якої, зокрема, передбачено, що підозрюваний, обвинувачений має право відмовитися від захисника або замінити його, проте відмова від захисника не приймається у випадку, якщо його участь є обов`язковою. У такому випадку, якщо підозрюваний, обвинувачений відмовляється від захисника і не залучає іншого захисника, захисник повинен бути залучений у порядку, передбаченому ст. 49 цього Кодексу, для здійснення захисту за призначенням.

Виконуючи вимоги норм КПК України, які регламентують порядок відмови від захисника, необхідно враховувати також правові позиції ЄСПЛ, сформульовані в рішенні від 16 грудня 2010 року в справі «Боротюк проти України», в пункті 80 якого зазначено, що: «ані буква, ані дух ст. 6 Конвенції не перешкоджають особі добровільно відмовитися (увідкритий чи мовчазний спосіб) від свого права на гарантії справедливого судового розгляду. Однак для того, щоб така відмова була дійсною для цілей Конвенції, вона має бути виражена у недвозначній формі і має супроводжуватися мінімальними гарантіями, співмірними з важливістю такої відмови». Також у п. 65 рішення ЄСПЛ від 15 листопада 2012 року в справі «Єрохіна проти України» викладена ще одна важлива правова позиція щодо відмови від захисника: «перед тим, як вважати обвинуваченого таким, що відмовився від важливого права за ст. 6 Конвенції, з огляду на непрямі ознаки його поведінки слід переконатися, що він міг розумно передбачити наслідки своєї поведінки».

Зазначені вимоги законів щодо підстав та порядку відмови (заміни) особи (підозрюваного, обвинуваченого) від захисника не вказують на конкретну форму волевиявлення особи, необхідну для вирішення судом питання про відмову від захисника. Не містять зазначені положення законів і покладеного на особу, яка відмовляється від захисника, обов`язку обґрунтовувати чи доводити суду наявність обставин, які, на її думку, вказують на те, що захисник не здійснює належним чином захист та не виконує свої професійні обов`язки.

Отже, за загальним правилом, передбаченим п. 3 ч. 3 ст. 42 , ч. 1 ст. 54 КПК України, особа (підозрюваний, обвинувачений) без встановлення будь-яких обмежень та умов, керуючись власним волевиявленням має право відмовитися від захисника або замінити його в будь-який момент кримінального провадження в усній або письмовій формі.

ОСОБА_5 , заявляючи про небажання здійснення його захисту адвокатом ОСОБА_4 обвинувачений фактично відмовляється від цього захисника і в силу дії ч. 1 ст. 54 КПК України така відмова має бути прийнята судом.

За таких обставин, з метою недопущення права обвинуваченого на захист та кваліфіковану правову допомогу, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення клопотання обвинуваченого.

В той же час, зважаючи на особу обвинуваченого та те, що участь захисника у цьому кримінальному провадженні є обов`язковою, суд з метою дотримання імперативних норм кримінального процесуального законодавства щодо обов`язкової участі захисника у кримінальному провадженні, дійшов висновку доручити відповідному органу на надання безоплатної правової допомоги призначити обвинуваченому ОСОБА_5 адвоката для здійснення захисту за призначенням.

Керуючись ст.ст.47, 49,54 369-372,376,395, 532 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. У клопотанні захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - ОСОБА_4 про відмову від виконання своїх обов`язків щодо здійснення захисту - відмовити.

2. Клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про відмову від захисника ОСОБА_4 задовольнити.

3. Судовий розгляд відкласти до 19 лютого 2024 року об 14:00 год.

4. Зобов`язати Регіональний центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Житомирській області призначити захисника та забезпечити його прибуття до Черняхівського районного суду Житомирської області для участі у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000080 від 07.03.2017 по обвинуваченню: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 396, ст. 198, ч.3 ст. 185 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України на 14:00 год. 19 лютого 2024 року для захисту за призначенням прав обвинуваченого ОСОБА_5 .

5. Копію ухвали негайно направити для виконання Регіональному центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги на електронну адресу - ІНФОРМАЦІЯ_3

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення і окремому оскарженню в апеляційному порядку не підлягає

Повний текст ухвали оголошений: 15:00 год. 05.02.2024.

Суддя ОСОБА_1