ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 635/1973/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/367/24 Суддя-доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.367, ч.1 ст.241 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2024 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

розглянувши в приміщенні Харківського апеляційного суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 24 жовтня 2023 року стосовно ОСОБА_7 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 24.10.2023 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Глухів Сумської області, громадянина України, який обіймає посаду директора ТОВ «Слобожанський кабельний завод», зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,

звільнено від кримінальної відповідальності за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, на підставі ст. 48 КК України у зв`язку зі зміною обстановки, а кримінальне провадження щодо нього на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України - закрито.

Вказаною ухвалою встановлено, що ОСОБА_7 пред`явлено обвинувачення в тому, що він обіймаючи посаду директора ТОВ «Слобожанський кабельний завод», як службова особа, яка відповідальна за дотримання природоохоронного законодавства на підприємстві, достовірно знаючи та розуміючи небезпечність своєї бездіяльності, фактично маючи реальну можливість, повноваження та обов`язок для забезпечення дотримання вимог природоохоронного законодавства у діяльності підприємства та запобігання негативних наслідків, не виконуючи свої обов`язки, самовпевнено розраховуючи на відвернення негативних наслідків, всупереч вимог статті 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря», а саме те, що викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися після отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами керував та використовуючи службове становище забезпечив здійснення господарської діяльність підприємства у період часу не раніше 06.07.2017- дати державної реєстрації на набуття статусу юридичної особи по 25.12.2019 без отримання спеціального дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, чим завдав тяжкі наслідки державі в особі Липецької сільської ради в розмірі 329 337, 13 грн.

Дії ОСОБА_7 кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 2 ст. 367 КК України, як службова службовій недбалість, тобто невиконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що завдало тяжкі наслідки інтересам держави.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_9 подала на нього апеляційну скаргу, в якійпросить скасувати ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 24.10.2023 року стосовно ОСОБА_7 і призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Обґрунтовуючи свою апеляційну вимогу, прокурор зазначає, що стороною захисту не надано суду першої інстанції відомостей про те, що належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_7 та/або вчинено ним діяння станом на час розгляду справи в суді втратили суспільну небезпечність як обставини, з якими законодавець об`єктивно пов`язує можливість звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст.48 КК України.

Апелянт зазначає, що захисником в клопотанні не доведено наявності жодних об`єктивних обставин чи умов, в яких особа перебувала на час вчинення нею вказаного кримінального правопорушення та які значною мірою вплинули на її суспільну небезпечність, а також факту, що протягом певного часу після його вчинення обстановка, яка оточувала обвинуваченого на момент його вчинення, змінилася таким чином, що позитивно і суттєво впливає на нього і переконливо робить маловірогідним або унеможливлює вчинення даною особою нового тотожного або однорідного злочину.

Крім того, прокурор зазначає, що суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі не зробив комплексного аналізу обстановки життєдіяльності ОСОБА_7 після вчинення злочину та не навів належного обґрунтування свого висновку про те, як змінювалось життя обвинуваченого саме після вчинення ним інкримінованого злочину, не навів переконливих мотивів з посиланням на докази щодо наявності наведених у ст.48 КК України умов, не вказав конкретної підстави для звільнення від кримінальності відповідальності, обґрунтувань того, в чому полягала зміна обстановки на час кримінального провадження, і які конкретно наслідки потягла ця зміна, яким чином вчинене ним діяння втратило суспільну небезпечність або він перестав бути суспільно небезпечним.

В своїх апеляційних доводах прокурор також зазначає, що статтями 44 та 48 КК України передбачено, що особа може бути звільнена від кримінальності, коли вона вперше скоює кримінальне правопорушення, а за цим кримінальним провадженням ОСОБА_7 обвинувачується у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.241, ч.2 ст.267 КК України, що унеможливлює застосування до обвинуваченого положень с.48 КК України.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу сторони обвинувачення, думку обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення поданої апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Ухвала суду першої інстанції в частині обґрунтованості обвинувачення ОСОБА_7 та правильність кваліфікації його дій за ч.2 ст. 367 КК України в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому колегією суддів не переглядає оскаржуване судове рішення в цій частині.

Доводи апеляційної скарги прокурора про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність є необґрунтованими, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Колегія суддів вважає, що дані вимоги закону судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного судового рішення дотримані.

Відповідно до ст. 48 КК особу, яка вперше вчинила злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо буде визнано, що на час кримінального провадження внаслідок зміни обстановки вчинене нею діяння втратило суспільну небезпечність або ця особа перестала бути суспільно небезпечною.

Отже, вказана норма передбачає дві окремі самостійні умови для звільнення особи від кримінальної відповідальності внаслідок зміни обстановки: коли вчинене особою діяння втратило ознаки суспільної небезпечності або коли ця особа перестала бути суспільно небезпечною.

Під втратою вчиненого особою діяння суспільної небезпечності кримінальний закон розуміє істотну зміну соціально-економічних, політичних або духовних засад життєдіяльності суспільства, яка відбувається незалежно від волі винної особи і внаслідок якої втрачається суспільна небезпечність не лише конкретного злочину, а й подібних йому діянь (наприклад, скасування надзвичайного стану, перехід країни від воєнного часу до мирного або від однієї системи господарювання до іншої тощо). Такі зміни, як правило, передують рішенню законодавця декриміналізувати ті чи інші діяння, у зв`язку з чим до ухвалення такого рішення законодавчим органом суд може у справах цієї категорії застосовувати ст. 48 КК України.

Особу може бути визнано такою, що перестала бути суспільно небезпечною, у разі, коли вона сама або обстановка навколо неї зазнали таких змін, що унеможливлюють вчинення цією особою нового злочину. Такі зміни умов життєдіяльності особи повинні носити позитивний характер, дієво впливати на її поведінку і з великою долею ймовірності свідчити про те, що ця особа не вчинятиме у майбутньому кримінально караних діянь. Такими змінами можуть визнаватись, наприклад: призов особи на військову службу, зміна постійного місця проживання і розірвання зв`язків із кримінальним оточенням, тяжка хвороба або нещасний випадок, унаслідок якого особа стала інвалідом, тощо.

У результаті таких змін у житті істотно змінюється морально-юридична оцінка особи, у зв`язку з чим втрачається доцільність застосування до неї заходів кримінально-правового впливу.

Збереження суспільної небезпечності вчиненого злочину на момент розгляду справи у суді не перешкоджає застосуванню ст. 48 КК у разі, коли у зв`язку із зміною обстановки особа, яка вчинила злочин, перестала бути суспільно небезпечною.

Аналогічна правова позиція міститься в постановах Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 26.03.2019 року у справі № 569/20/14-к, провадження № 51-2661км18, від 04.02.2021 року у справі № 953/21593/19, провадження № 51-5619км20, від 15.04.2021 року у справі № 161/1390/19, провадження № 51-5089 км 19.

Колегія суддів також враховує правові висновки, що містяться в п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», згідно яких, для застосування положень статті 48 КК України необхідно встановити, що після вчинення певного злочину обстановка змінилася таким чином, що вчинене діяння вже не є суспільно небезпечним. Особу можна визнати такою, що перестала бути суспільно небезпечною, у разі, коли вона сама або обстановка навколо неї зазнала таких змін, що унеможливлюють вчинення нею нового злочину.

Як вбачається з пред`явленого обвинувачення ОСОБА_7 , останній обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, а саме у службовій недбалості, тобто невиконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що завдало тяжкі наслідки інтересам держави.

Санкцією частини 2 статті 367 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від двох до п`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та зі штрафом від двохсот п`ятдесяти до семисот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або без такого.

Кримінальне правопорушення за ч. 2 ст. 367 КК України, відповідно до ст.12 КК України, є нетяжким злочином.

При перевірці матеріалів кримінального провадження апеляційний суд дійшов висновку, що звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_7 у зв`язку із зміною обстановки судом першої інстанції зроблено на підставі поданих учасниками провадження клопотань, з урахуванням позицій учасників провадження та з дослідженням наведених в ухвалі відомостей про особу обвинуваченого.

Так, суд першої інстанції, звільняючи ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 48 КК України у зв`язку із зміною обстановки, врахував у сукупності те, що після вчинення обвинуваченим інкримінованого кримінального правопорушення, він як керівник ТОВ «Слобожанський кабельний завод» отримав спеціальний дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, відшкодував спричинену шкоду, і на день розгляду справи підприємство ТОВ «Слобожанський кабельний завод» знищено, що визнає сторона обвинувачення, тому вказані обставини у їх сукупності дають підстави вважати обвинуваченого ОСОБА_7 , таким, що перестав бути суспільно небезпечною особою, а зі знищенням підприємства обстановка навколо обвинуваченого зазнала таких змін, що унеможливлюють вчинення ним нового злочину, при цьому доводи прокурора, що відшкодування шкоди відбулось тільки через півроку після ухвалення рішення господарським судом, що обвинувачений оскаржував рішення господарського суду яким встановлено розмір шкоди і що підприємство зруйновано поза волею обвинуваченого, не спростовують існування обставин, які вказують на зміну обстановки та є підставою для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Також судом першої інстанції враховано, що обвинувачений кримінальне правопорушення вчинив уперше, інкримінований злочин за ст. 12 КК України кваліфікується, як нетяжкий, вчинений без обтяжуючих покарання обставин, представник потерпілого просив задовольнити клопотання про закриття кримінального провадження за ч. 2 ст. 367 КК України у відношенні обвинуваченого ОСОБА_7 .

Колегія суддів також враховує, що, згідно пред`явленого обвинувачення, ОСОБА_7 інкримінується вчинення у період часу не раніше 06.07.2017- дати державної реєстрації на набуття статусу юридичної особи по 25.12.2019 рокукримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.367 КК України.

При цьому, вже 26.12.2019 року ТОВ «Слобожанський кабельний завод» отримано спеціальний дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, задовго до початку заходів державного контролю у сфері екології та відповідного кримінального переслідування, що свідчить про відсутність у посадових осіб підприємства будь-яких намірів здійснювати подальшу господарську діяльність з порушенням норм діючого законодавства.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 29.12.2020 та постановою Верховного суду від 04.05.2022 у справі № 922/3228/20, які, по суті, становлять основу обвинувачення, сума стягнення з ТОВ «Слобожанський кабельний завод» на користь держави за збитки, заподіяні державі в результаті наднормативних викидів в атмосферне повітря, відшкодовані на користь держави ОСОБА_7 в повному обсязі 02.03.2023, про що свідчить, у тому числі, постанова державного виконавця від 02.03.2023 про закінчення виконавчого провадження та пояснення представника потерпілого начальника Липецької сільської військової адміністрації ОСОБА_10 , які останній надавав в суді першої інстанції.

Крім того, матеріали цього судового провадження не містять відомостей про те, що після 26.12.2019 року і на час апеляційного розгляду, тобто більше ніж 4 роки, ОСОБА_7 притягувався до кримінальної відповідальності за іншими кримінальними провадження або вчиняв адміністративні правопорушення.

Цих відомостей не надано прокурором і під час апеляційного розгляду.

Належить також врахувати, що на момент повідомлення ОСОБА_7 про підозру та на цей час виробництво ТОВ «Слобожанський кабельний завод», як і джерела викидів в атмосферу, про які йде мова у обвинуваченні, знищено під час окупації с. Липці та внаслідок ведення на цій території бойових дій, коли війська держави-агресора перебували на території заводу, що мало наслідком його спалення у серпні 2022 року.

В своїх письмових запереченнях на подану апеляційну скаргу захисник ОСОБА_8 зазначив, що овинувачений, як фізична особа-підприємець та як єдиний власник та директор ТОВ «Слобожанський кабельний завод», незважаючи на повне знищення виробництва, продовжує вживати заходи до збереження можливості відновлення роботи підприємства, у тому числі перепрофілюванням діяльності, задля збереження робочих місць та можливості сплати податків до державного бюджету, а так само для здійснення підтримки Силам оборони України.

Зазначені обставини не оспорювалися та не спростовані прокурором під час апеляційного розгляду.

Крім того, слід звернути увагу, що постановляючи оскаржувану ухвалу від 24.10.2023 року, суд першої інстанції врахував думки усіх учасників, у тому числі представника потерпілого - начальника Липецької сільської військової адміністрації ОСОБА_10 , який не заперечував проти задоволення клопотання сторони захисту і звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 48 КК України.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що доводи прокурора про незаконність звільнення обвинуваченого від відбування кримінальної відповідальності на підставі ст.45 КК України, у зв`язку із зміною обстановки, - є суб`єктивними та безпідставними, оскільки після закінчення вчинення злочину - 25.12.2019 та на час судового розгляду в суді першої та апеляційної інстанції, в житті обвинуваченого ОСОБА_7 відбулися позитивні зміни (відсутність відомостей про притягнення обвинуваченого до будь-якої відповідальності на протязі більше 4 років, намагання обвинуваченого відновити знищене виробництво) та обстановка навколо обвинуваченого зазнали таких змін (повне відшкодування завданої шкоди, повне знищення у серпні 2022 року внаслідок активних бойових дій виробництва ТОВ «Слобожанський кабельний завод», як джерела викидів забруднюючих речовин в атмосферу), які з великою долею ймовірності свідчать, що вказана особа в майбутньому не буде вчиняти кримінальні правопорушення і перестала бути суспільно небезпечною.

За таких обставин, з матеріалів кримінального провадження та з оскаржуваної ухвали вбачається, що суд першої інстанції встановив всі передбачені ст. 48 КК України умови виникнення правової підстави для звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку зі зміною обстановки.

Колегія суддів також критично ставиться до апеляційних доводів прокурора про неможливість застосування до ОСОБА_7 положень ст.48 КК України з тієї підстави, що у цьому кримінальному провадженні останній обвинувачується у вчиненні двох кримінальних правопорушень, оскільки рішення про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності стосувалось кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.367 КК України, а за іншою частиною обвинувачення (ч.1 ст.241 КК України провадження продовжується.

Відповідні правові висновки також викладені в постанові Верховного Суду від 13.04.2023 року у справі №157/1091/22, провадження №51 3787 км 22.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги прокурора про відсутність всіх обов`язкових умов для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності згідно ст. 48 КК України, на думку колегії суддів, є безпідставними, оскільки рішення суду першої інстанції повністю відповідає вимогам ст. 370 КПК України та воно є законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які були б безумовними підставами для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення, колегією суддів не встановлено, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 відсутні.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 24 жовтня 2023 року стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий

Судді