ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/7129/23
Номер провадження: 11-сс/819/117/23
Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2023 року Херсонський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

за участі

прокурора: ОСОБА_6

адвоката: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000792 за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 09 жовтня 2023 року, якою застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Амвросіївки, Донецької області, громадянки України, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених, ч. 2 ст. 263, ч. 4 ст. 296 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 09.10.2023 року застосовано до підозрюваної ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 29.11.2023 року включно. Визначено заставу в розмірі 80 520 грн.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді від 09.10.2023 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого через необґрунтованість клопотання.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що рішення слідчого судді є незаконним та упередженим, що виразилося у не дослідженні судом обставин, що мають значення і відсутності належної оцінки дослідження обставин, що супроводжуються істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Вказує, що в ході судового розгляду клопотання по суті, прокурор не надав до суду жодного доказу висловлених суб`єктивних переконань існування ризиків імовірного переховування ОСОБА_8 , намірів впливу на інших учасників процесу, рівно як і обґрунтованого доказами припущення вчинення ОСОБА_8 іншого злочину, перебуваючи вже в процесуальному положенні підозрюваного у вчиненні тяжкого злочину.

Ухвала не містить висновок, що мав би належність до предмета доказування прокурором кола юридичних фактів, визначених ч.1 ст. 177 КПК та обов`язкової обставини, передбаченої п. 3 ч.1 ст. 194 КПК.

Зазначає, що в частині встановлення наявності ризиків, слідчим суддею вказано про доведення їх існування, проте, якими доказами забезпечено таку доведеність в ухвалі не вказано.

Мотивуючи рішення в частині наявності ризику імовірності вчинення злочину, суд проігнорував, що обґрунтування твердження «поза розумним сумнівом» тотожне обґрунтуванню підозри у готуванні до злочину за умов встановлення існування обставин згідно з ч. 1 ст. 14 КК. Таких обставин слідчий у клопотанні не вказував, тому позбавлення особи свободи через підозру висловлену слідчим або прокурором, але не пред`явлену у передбачений законом спосіб, має протизаконний характер і не може для слідчого судді бути підставою для висновку про існування ризику, передбаченого п. 5 ст. 177 КПК.

З посиланням на п.3 Рішення Конституційного Суду України № 14-рп/2003 від 08.07.2003 року апелянт зазначає, що тяжкість злочину, вид і об`єм покарання законом не визначається як підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу.

Визначення такої підстави допустимою слідчим суддею, суперечить вказаному рішенню, вимогам Конвенції та рішенням ЄСПЛ.

Оскаржувана ухвала суду не містить відомостей, які свідчили би про доведеність слідчим, прокурором неможливості застосування домашнього арешту, будь-якого іншого більш м`якого запобіжного заходу в цілому.

Вважає, що сукупність встановлених, але не оцінених слідчим суддею обставин, вказує на відсутність у слідчого обґрунтованих підстав для заявлення клопотання про обрання запобіжного заходу в цілому, а ініціація слідчим, прокурором застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених законом має характер перевищення службових повноважень, що призвело до порушення права на свободу.

Зазначає, що в ухвалі суд обмежився наведенням переліку законодавчих (стандартних) підстав для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи.

На думку апелянта, вказані обставини, у своїй сукупності, дають підстави вважати, що рішення суду не відповідає вимогам повноти і змістовності, а висновки суду фактичним обставинам справи, що вплинуло на правильність вирішення питання про обрання запобіжного заходу.

Позиції учасників судового розгляду.

Адвокат ОСОБА_7 підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги.

Підозрювана ОСОБА_8 заяву про свою участь під час апеляційного розгляду не подавала.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційних вимог, посилаючись на їх необґрунтованість.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, які надійшли із суду першої інстанції та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви суду.

Частина 1 ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний, може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

За приписами ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Крім тяжкості покарання, що загрожує особі у разі визнання його винуватим, на стадії обрання запобіжного заходу враховується і сукупність обставин, які визначені ст. 178 КПК України, зокрема: вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; репутацію підозрюваного, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний.

Застосування запобіжних заходів стає можливим при наявності ризиків. Ризик це невизначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для досудового слідства та суду подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

З матеріалів провадження вбачається, що 10.06.2023 року та 29.09.2023 року до ЄРДР за № 0000792 були внесені відомості за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 263, ч. 4 ст. 296 КК України.

29.09.2023 року ОСОБА_8 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 263, ч. 4 ст. 296 КК України.

Слідчий звернувся із клопотанням про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою , мотивуючим клопотання тим, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 263, ч. 4 ст. 296 КК України, та встановлено існування ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Із матеріалів провадження видно, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 підозрюється в тому, що вона переслідуючи прямий умисел, спрямований на порушення встановленого законом порядку правил обігу (користування населенням) холодною зброєю встановленого «Інструкцією про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС України від 21.08.1998 № 622, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України від 21.08.1998 за № 637/3077, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, без передбаченого законом дозволу, при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах придбала, зберігала, та в подальшому 09.06.2023 року умисно, незаконно, взяла і винесла на вулицю ніж, який є військовою бойовою клинковою холодною зброєю колючо-ріжучої дії штик-ножем моделі 2 до 7,62-мм автоматів Калашникова (АКМ та АКМС), виробництва СРСР, виготовлений промисловим способом, який в подальшому носила при собі приховавши в пакеті, а потім близько 20 год. 45 хв. 09.06.2023 року публічно демонструвала військовослужбовцям Збройних Сил України за адресою: АДРЕСА_2 , до моменту вилучення.

ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України носіння іншої холодної зброї без передбаченого законом дозволу.

Крім того, ОСОБА_8 , підозрюється у тому , що вонаперебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переслідуючи прямий умисел, спрямований на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, із застосуванням військового бойового клинка холодної зброї колючо-ріжучої дії штик-ножа моделі 2 до 7,62-мм автоматів Калашникова (АКМ та АКМС), виробництва СРСР, виготовленого промисловим способом, вчинила хуліганство при наступних обставинах.

ОСОБА_8 09.06.2023 року приблизно в 20:45 год. перебуваючи в публічному місці на вулиці, біля будинку АДРЕСА_2 , умисно, нехтуючи загальноприйнятими нормами поведінки в суспільстві, бравуючи власною перевагою над оточуючим, демонструючи вседозволеність та безкарність, протиставляючи себе суспільству, ігноруючи загальноприйняті норми моралі, зверхньо до оточуючих, безпідставно, висловлюючи невдоволення про перебування техніки та військовослужбовців Збройних Сил України у вказаному місці та забороні їй купатися у річці, в період підтоплення м. Херсону, внаслідок знищення греблі ОСОБА_9 , почала виражатися непристойними словами на адресу військовослужбовця ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зробив їй зауваження на припинення протиправних дій, після чого вона не припиняючи протиправних дій, дістала з пакету, який принесла з собою, вказану холодну зброю (вищевказаний ніж) та утримуючи в руках пригрозила йому нанесенням тілесних ушкоджень, після чого ОСОБА_10 зупинив її і відсторонив з її рук ніж, після чого вона припинила хуліганські дії.

ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є: хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, якщо вони вчинені із застосуванням холодної зброї.

Слідчий суддя під час розгляду клопотання перевірив достатність доказів, що свідчить про вірогідність причетності підозрюваної до вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень.

У випадку вирішення питання про застосування заходу забезпечення кримінального провадження причетність особи до вчинення кримінального правопорушення не повинна мати категоричного висновку, а свідчити лише про її можливість. Слідчий суддя не повинен встановлювати причетність особи поза розумним сумнівом, обґрунтована підозра має підтверджуватися фактами та обставинами, що можуть переконати об`єктивного спостерігача, тобто непрофесіонала у сфері права, в існуванні зв`язку між діями особи та подією.

Факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

При цьому, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його винуватості, правильність кваліфікації його дій потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Відповідно до практики ЄСПЛ, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Під час здійснення досудового розслідування шляхом проведення певних слідчих дій проводиться перевірка та повне і об`єктивне встановлення всіх обставин кримінального провадження, та визначається остаточна кваліфікація дій особи.

Доводів про необґрунтованість підозри апеляційна скарга не містить.

Як видно зі змісту ухвали, обираючи відносно підозрюваної запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя, аналізуючи обставини, які підлягають врахуванню при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу відповідно до положень ст. 178 КПК України, дійшов висновку про доведеність існування ризиків переховуватися від органів досудового розслідування та суду, впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Мотивуючи своє рішення слідчий суддя, як видно, врахував обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 263, ч. 4 ст. 296 КК України, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваній у разі визнання її винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, та сукупність обставин, передбачених ст. 178 КПК, зокрема відомостей про особу підозрюваної та обставини вчинення інкримінованого кримінального правопорушення.

Слідчий суддя прийшов до переконання про неможливість застосування відносно підозрюваної більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою для запобігання встановленим ризикам.

Апеляційний суд вважає, що, розглядаючи клопотання слідчого слідчий суддя виконав вимоги ст.ст. 176-178 КПК України, які регламентують застосування запобіжного заходу.

Так, враховуючи, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 263, ч. 4 ст. 296 КК України за вчинення яких, в разі доведеності її вини, передбачене покарання у виді позбавлення волі від 3 до 7 років, сукупність відомостей про особу підозрюваної, яка не одружена, офіційно не працевлаштована, що вказує на відсутність у підозрюваної міцних соціальних зв`язків, зважаючи на процесуальну позицію підозрюваної слідчий суддя підставно дійшов висновку, що є вірогідним існування ризиків того, що підозрювана, може вдатися до спроб переховуватися від органів досудового розслідування і суду , вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків, враховуючи, що досудове розслідування кримінального провадження перебуває на початковій стадії збору доказів.

Доводи апеляційної скарги захисника про недоведеність існування передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків є непереконливими.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваною особою та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження.

Тобто в даному випадку, слідчий суддя має зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Слідчий суддя навів обставини, які дали йому підстави для висновку про існування зазначених в ухвалі ризиків, проаналізував і відомості про особу підозрюваної, які підлягають врахуванню відповідно до ст. 178 КПК України.

Доводи апеляційної скарги з посиланням на рішення Конституційного Суду від 08.07.2023 року про те, що тяжкість злочину та тяжкість можливого покарання не визначається як підстава для застосування будь- якого виду запобіжного заходу, колегія суддів відхиляє. Зазначеним рішенням Рішення Конституційного Суду України № 14-рп/2003 від 08.07.2003 року визнано таким, що відповідає Конституції України положення статті 150 КПК 1960 року згідно з яким при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу разом з іншими обставинами враховується тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється, обвинувачується особа.

За положеннями ст. 178 КПК України тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, враховується у сукупності з іншими обставинами та відомостями , що передбачені ст. 178 КПК.

Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

Врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки воно свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Висновки слідчого судді щодо неможливості на даній стадії досудового розслідування кримінального провадження застосування щодо ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання встановленим ризикам належним чином мотивовані.

Відомості про особу підозрюваної не є такими беззаперечно стримуючими факторами, які би спростували існування ризиків можливого вчинення підозрюваною спроб ухилення від органів досудового слідства та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків.

Серйозність підозри може служити для суду підставою для постановлення рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень.

Навів слідчий суддя в ухвалі обставини, з врахуванням яких він дійшов висновку про існування ризику вчинити інше кримінальне правопорушення, зважаючи на обставини вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень та сукупність відомостей про особу підозрюваної.

Твердження апеляційної скарги про те, що ризик вчинити інше кримінальне правопорушення тотожне обґрунтуванню підозри у готуванні до вчинення злочину згідно ч.1 ст. 14 КК не є прийнятними, адже при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу дається оцінка сукупності обставин, які можуть свідчити про існування чи відсутність саме ризиків (можливості) вчинення дій, а не факту конкретного їх вчинення.

Наявність у підозрюваної постійного місця проживання та те, що вона раніше не судима не є достатніми достатніми обставинами для висновку про нівелювання встановлених слідчим суддею ризиків у цьому кримінальному провадженні.

Слідчий суддя навів мотиви прийнятого рішення, детально проаналізував обставини, передбачені ст. 178 КПК та належно мотивував свої висновки про те, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів аніж тримання під вартою на даному етапі досудового розслідування не зможе запобігти встановленим ризикам.

Доводи апеляційної скарги про те, що лише тяжкість інкримінованого злочину стала підставою для застосування запобіжного заходу до підозрюваної суперечить висновкам слідчого судді. З ухвали слідчого судді вбачається, що при прийнятті рішення про задоволення клопотання слідчого, відповідно до вимог ст. 178 КПК України, крім тяжкості інкримінованого кримінального правопорушення, були враховані дані щодо особи підозрюваного і навів мотиви чому більш м`який запобіжний захід може виявитися нездатним гарантувати запобігання встановленим ризикам.

Слідчим суддею було визначено, як видно, заставу у розмірі, що є наближеним до мінімального розміру для особи, яка підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, отже запобіжний захід у виді тримання під вартою не є безальтернативним.

Доводів щодо непомірності визначеного слідчим суддею розміру застави апеляційна скарга не містить.

Апеляційна скарга захисника не містить вказівку на те, які обставини чи відомості про особу підозрюваної залишилися поза увагою слідчого судді при розгляді клопотання.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК, що виключають можливість застосування до підозрюваної запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчим суддею не встановлено.

Доводи апеляційної скарги про те, що рішення слідчого судді не відповідає вимогам повноти і змістовності, а висновки суду фактичним обставинам справи, що вплинуло на правильність вирішення питання про обрання запобіжного заходу слід визнати необґрунтованими.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що апеляційні вимоги захисника задоволенню не підлягають.

У разі настання обставин, які свідчать про нівелювання врахованих раніше ризиків сторона захисту має право звернутися до слідчого судді із клопотанням про зміну запобіжного заходу.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді не встановлено.

Керуючись ст.ст. 183, 196, 197, 404, 405, 407, 419, 422, ч. 2 ст. 376 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Залишити без змін ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 09 жовтня 2023 року, якою до підозрюваної ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3