Номер провадження: 11-кп/813/1372/23
Справа № 495/1996/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.09.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах захисту обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на вирок Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 04.04.2023 року, відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, громадянина України, з неповно-середньою освітою, працюючого трактористом, перебуваючого у цивільному шлюбі, маючого на утриманні дитину 2019 року, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України,-

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця смт Сарата Саратського району Одеської області, громадянина України, з неповно-середньою освітою, не працюючого, перебуваючого у цивільному шлюбі, раніше не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України,-

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Крутоярівка Білгород-Дністровського району Одеської області, громадянина України, з неповно-середньою освітою, працюючого трактористом, одруженого, маючого на утриманні дітей 2008 року, 2009 року та 2013 року, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України,

установив

оскаржуваним вироком суду:

ОСОБА_8 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбачених ч.2 ст.185 КК України та призначено покарання у виді 2 років обмеження волі.

Відповідно до ст.75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбуття покарання з випробуванням, встановивши йому випробувальний строк 1 рік 6 місяців.

Відповідно до ст.76 КК України на ОСОБА_8 покладено обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

ОСОБА_10 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбачених ч.2 ст.185 КК України та призначено покарання у виді 1 року обмеження волі.

Відповідно до ст.75 КК України ОСОБА_10 звільнено від відбуття покарання з випробуванням, встановивши йому випробувальний строк 1 рік.

Відповідно до ст.76 КК України на ОСОБА_10 покладено обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

ОСОБА_9 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбачених ч.2 ст.185 КК України та призначено покарання у виді 3 років обмеження волі.

Відповідно до ст.75 КК України ОСОБА_9 звільнено від відбуття покарання з випробуванням, встановивши йому випробувальний строк 2 роки.

Відповідно до ст.76 КК України на ОСОБА_9 покладено обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Зміст оскарженого судового рішення та обставини, встановлені судом першої інстанції

Згідно оскаржуваного вироку, обвинувачені ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 скоїли кримінальне правопорушення при наступних обставинах, обвинувачений ОСОБА_9 попередньо вступивши у злочинну змову з обвинуваченим ОСОБА_10 та обвинуваченим ОСОБА_8 , поєднаному єдиним злочинним умислом направленим на таємне викрадення чужого майна, 28.01.2020 року приблизно о 23:00 годині, прибули до будівлі вівчарні, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , звідки шляхом вільного доступу демонтували 36 листів шестихвильового шиферу вартістю по 60 гривень за один лист шиферу.

Після чого, викрадений шифер обвинувачені ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 перевезли за допомогою мотоблоку до місць мешкання останніх, тим самим, обернувши викрадений шифер на свою користь та завдавши потерпілому ОСОБА_11 , матеріальний збиток на загальну суму 2160 гривень.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі захисник, не оспорюючи доведеність вини обвинувачених та правильність правової кваліфікації їх дій, вважає вирок суду несправедливим, незаконним та необґрунтованим і таким що підлягає зміні у зв`язку з неправильним застосуванням судом Закону про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особам обвинувачених у зв`язку з суворістю покарання.

Так, суд першої інстанції достатньо не вмотивував у вироку підстави про призначення обвинуваченим різних строків покарання та різних строків визначення іспитового строку та за одні і ті ж протиправні дії, трьом обвинуваченим, які раніше не судимі, повністю визнали свою провину та щиро розкаялись у вчиненому, повністю відшкодували завдану матеріальну шкоду.

За результатами розгляду апеляційної скарги, захисник просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 та призначити їм покарання за ч.2 ст. 185 КК України у виді 1 року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнити від призначеного покарання, встановивши іспитовий строк 1 рік.

Позиції учасників судового розгляду стосовно поданої апеляційної скарги

Обвинувачені ОСОБА_9 , ОСОБА_8 в судове засідання не з`явились, про розгляд апеляційної скарги захисника були сповіщені належним чином, причини неявки не повідомили, надіслали заяви в яких просили провести розгляд апеляційної скарги без їх участі, при цьому апеляційна скарга не містить вимог про погіршення становища обвинувачених.

Враховуючи вищезазначене, вислухавши думку захисника і прокурора, які вважали за можливе розглядати справу за відсутності обвинувачених, з метою дотримання розумних строків розгляду справи, апеляційний суд дійшов висновку розглядати справу за відсутності обвинувачених.

Заслухавши суддю-доповідача, виступ захисника ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу та просив вирок суду змінити в частині призначення покарання, в іншій частині вирок суду залишити без змін, прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги, просив вирок суду залишити без змін, дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Мотиви апеляційного суду

Відповідно до приписів ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Частина 1 ст. 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Одночасно вказаним вироком визнаний винним ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч.2 ст.185 КК України, відносно якого вирок не оскаржується.

Як вбачається із журналу судового засідання (а.п. 131-135) та мотивувальної частини вироку суду першої інстанції (а.с. 137), обвинувачені ОСОБА_9 , та ОСОБА_8 повністю визнали свою вину у вчиненні інкримінованого злочину, внаслідок чого, суд, за погодженням учасників судового провадження, у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав за недоцільне дослідження доказів, обмежившись лише допитом обвинувачених ОСОБА_9 , та ОСОБА_8 і дослідженням матеріалів, які характеризують їх особу.

При цьому, суд встановив, що учасники судового провадження не оспорюють фактичні обставини справи, правильно їх розуміють та їм роз`яснено, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини в апеляційному порядку.

Отже, враховуючи те, що сторони кримінального провадження не оспорюють фактичні обставини справи та вони не є предметом апеляційного оскарження, суд апеляційної інстанції вважає, що дії обвинувачених ОСОБА_9 , та ОСОБА_8 правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України за кваліфікуючими ознаками таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд першої інстанції, пославшись на положення ст. 65 КК України зазначив, що враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винуватого, його вік та соціальне положення, стан здоров`я, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, скоїв кримінальне правопорушення яке відноситься до нетяжких злочинів, його щире каяття у вчиненому, відсутність претензій матеріального характеру у потерпілого.

Обставинами, що згідно зі ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого суд першої інстанції визнав щире каяття та сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання згідно з положеннями ст. 67 КК України судом першої інстанції не встановлено.

Встановивши зазначені обставини суд першої інстанції дійшов висновку про можливість звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням у відповідності до ст.ст. 75, 76 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_9 суд першої інстанції, пославшись на положення ст. 65 КК України зазначив, що враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винуватого, його вік та соціальне положення, стан здоров`я, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, скоїв кримінальне правопорушення яке відноситься до нетяжких злочинів, його щире каяття у вчиненому, відсутність претензій матеріального характеру у потерпілого.

Обставинами, що згідно зі ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого суд першої інстанції визнав щире каяття та сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання згідно з положеннями ст. 67 КК України судом першої інстанції не встановлено.

Встановивши зазначені обставини суд першої інстанції дійшов висновку про можливість звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням у відповідності до ст.ст. 75, 76 КК України.

Водночас, ст. 50 КК України передбачає, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Норми закону України про кримінальну відповідальність наділяють суд правом вибору у визначених законом межах заходу примусу певного виду і розміру. Названа функція суду за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки передбачає вибір однієї з альтернативних форм реалізації кримінальної відповідальності і потребує взяття до уваги й оцінки відповідно до визначених законом орієнтирів усіх конкретних обставин справи, без урахування яких обрана міра покарання не може вважатися справедливою.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 суд призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання, необхідні і достатні для її виправлення та попередження нових злочинів.

Конституційний Суд України у Рішенні № 15-рп/2004 від 02.11.2004 зазначив, що: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України».

При призначенні покарання суд першої інстанції не врахував, тяжкість злочину, роль кожного обвинуваченого у вчиненому, наслідки скоєного, особи обвинувачених, безпідставно та не мотивовано призначив різні строки покарання обвинуваченим, застосувавши положення ст. 75 КК України при звільненні від відбуття покарання обвинуваченим, які раніше не судимі, скоїли одні й ті самі протиправні дії, мають однакові пом`якшуючі обставини, відсутні обтяжуючі обставини, призначив різні строки звільнення від відбування покарання з випробуванням.

За таких обставин, апеляційний суд доходить висновку про те, що суд 1-ої інстанції загалом дійшов обґрунтованого переконання про можливість виправлення ОСОБА_9 , та ОСОБА_8 без ізоляції від суспільства, однак призначив занадто суворе покарання, яке не відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинувачених, при цьому, належним чином не мотивувавши свого рішення в частині призначеного покарання.

Апеляційний суд враховує доводи сторони захисту відносно того, що з моменту вчинення кримінального правопорушення, минуло більше трьох років, обвинувачені ОСОБА_9 , та ОСОБА_8 визнали свою провину, щиро розкаялись у скоєнному та сприяли розкриттю злочину. Кожен з обвинувачених виплатив потерпілому матеріальну шкоду на його вимогу по 13 000 гривень.

Обвинувачені ОСОБА_9 , та ОСОБА_8 офіційно працевлаштовані трактористами у сільськогосподарському підприємстві «Світанок Арго», за місцем роботи позитивно характеризуються та мають на утриманні неповнолітніх дітей.

Отже, враховуючи обставини вчинення обвинуваченими ОСОБА_9 , та ОСОБА_8 інкримінованого їм злочину, його тяжкість та ступінь суспільної небезпечності, а також викладені вище характеристики, апеляційний суд приходить до висновку про те, що покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік з застосуванням положень ст.ст. 75, 76 КК України буде достатнім для їх виправлення та попередження вчинення ними нових злочинів.

Відповідно до приписів п. 2 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити вирок або ухвалу.

Частиною 2 ст. 409 КПК України передбачено, що підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути також невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Згідно з положенням ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги обвинуваченого та зміни вироку в частині призначення покарання.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 409, 412, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -

ухвалив

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах захисту обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 задовольнити.

Вирок Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 04.04.2023 року, відносно ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ОСОБА_10 , обвинувачених за ч.2 ст. 185 КК України змінити в частині призначення покарання обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Призначити ОСОБА_8 за ч.2 ст. 185 КК України, покарання у виді 1 року обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробовуванням, з іспитовим строком тривалістю 1 рік.

Покласти на ОСОБА_8 обов`язки, передбачені п. п. 1, 2 ч.1 ст.76 КК України:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Призначити ОСОБА_9 за ч.2 ст. 185 КК України, покарання у виді 1 року обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_9 від відбування призначеного покарання з випробовуванням, з іспитовим строком тривалістю 1 рік.

Покласти на ОСОБА_9 обов`язки, передбачені п. п. 1, 2 ч.1 ст.76 КК України:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

В іншій частині вирок Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 04.04.2023 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4