ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/881/24 Справа № 192/2246/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені Дніпровського апеляційного суду матеріали судового провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 27 листопада 2023 року про відмову в умовно-достроковому звільненні,-

В С Т А Н О В И Л А :

09 листопада 2023 року до Солонянського районного суду Дніпропетровської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_7 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на невідбутий строк в порядку ст.81 Кримінального кодексу України (далі- КК).

Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 27 листопада 2023 року у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 відмовлено.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 не погоджується з прийнятим рішенням суду першої інстанції та вважає, що він довів своє виправлення і перевиховання своєю сумлінною поведінкою, зразковим дотриманням вимог режиму, правил внутрішнього розпорядку, наявними 4 заохоченнями та лише один стягненням, яке, на думку апелянта, є малозначним, участю в самодіяльних організаціях, відповідальним ставленням до виконання покладених трудових обов`язків, залученням до участі у реалізації програми диференційованого виховання та ввічливим ставленням до працівників установи.

Тому просить рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 27 листопада 2023 року скасувати та постановити нове рішення, яким звільнити його умовно-достроково на підставі ст.81 КК.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженого та просив залишити рішення суду без змін, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з положеннями ч.1 ст.404 Кримінального процесуального кодексу України (далі- КПК) суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

На думку колегії суддів зазначених вимог закону судом першої інстанції дотримано у повному обсязі.

Згідно з ч.2 ст.81 КК та роз`ясненнями, які містяться у п.2 Постанови Пленуму ВСУ №2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

При цьому положеннями частини першої та третьої статті 6 Кримінально-виконавчого кодексу України (далі- КВК),передбачено, що виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), пробація, суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Як зазначено у роз`ясненнях, що містяться у п.17 вищевказаної Постанови ПВСУ, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні поділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання…Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину…додержання ним вимог режиму.

За матеріалами справи засуджений ОСОБА_7 відбуває покарання за вироком Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 12.03.2020 за ч.2 ст.186 та ч.1 ст.71 КК у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.

Початок строку 29.11.2019, кінець строку 25.05.2024.

Мотивуючи своє рішення та відмовляючи в умовно-достроковому звільненні засудженого ОСОБА_8 від відбування покарання місцевий суд, посилаючись на положення ст.81 КК, зазначив, що засуджений ОСОБА_7 в установах виконання покарань за останньою судимістю знаходиться з 02 грудня 2019 року.

У Державній установі «Солонянська виправна колонія № 21» знаходиться з 20 липня 2020 року, на даний час відбув 2/3 строку покарання, працевлаштований прибиральником СПС № . До праці ставиться задовільно.

Згідно характеристики (а.с.9) засуджений ОСОБА_7 за час відбування покарання характеризується задовільно, має одне стягнення, яке погашене та чотири заохочення. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. Намагається утримувати в чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, має охайний зовнішній вигляд. Не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду, використання їх тільки за призначенням. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. Намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, достатніх навичок для самостійного виконання не має.

З довідки про заохочення та стягнення (а.с.10) убачається, що на даний період часу ОСОБА_7 має чотири заохочення у вигляді подяк, які застосовані до нього за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці за період з липня 2021 року по жовтень 2023 року. Також ОСОБА_7 має два стягнення, останнє з яких застосоване 14 квітня 2023 року та зняте шляхом заохочення 20 липня 2023 року.

Визначаючи ступінь поведінки засудженого за весь період відбування покарання, суд констатував, що сумлінна поведінка полягає у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.

Як зазначив у своєму рішенні суд першої інстанції, згідно наявних в особовій справі характеристик, засуджений за весь період відбування покарання характеризується, як посередньо, так і задовільно, а відповідно до наявного в матеріалах особової справи Висновку щодо ступеню виправлення засудженого ОСОБА_7 не став на шлях виправлення (а.с.ос.с. 53-56).

Сумлінною поведінка у засудженого повинна бути весь час відбування покарання. Проте враховуючи застосування до ОСОБА_7 стягнень в 2019 та в 2023 році та застосування також в цей період і заохочень, суд дійшов висновку, що працевлаштування засудженого та отримання ним заохочень свідчить про те, що засуджений лише стає на шлях виправлення, проте його поведінка не є бездоганною.

Крім того, суд прийняв до уваги те, що згідно довідки про заохочення та стягнення ОСОБА_7 лише за останні два роки отримав по одному заохоченню, що вказує на те, що засуджений ОСОБА_7 лише до відбуття частини строку покарання отримав всього два заохочення, а наприкінці строку покарання його поведінка не змінилася в позитивну сторону у зв`язку з отриманням суворої догани в квітні 2023 року.

Тому суд правильно виснував, що ОСОБА_7 лише стає на шлях виправлення, проте вказаного не достатньо для його умовно-дострокового звільнення.

Поміж іншого суд прийняв до уваги й те, що 28 квітня 2023 року комісією установи було відмовлено ОСОБА_7 у застосуванні до нього умовно-дострокового звільнення відповідно до ст. 81 КК, як особі, яка не стала на шлях виправлення.

Отже суд констатував, що з моменту висновку адміністрації установи виконання покарань про те, що ОСОБА_7 не став на шлях виправлення, поведінка засудженого не змінилася таким чином, щоб можна було зробити висновок про її сумлінність.

З урахуванням зазначених обставин, суд, хоча і визнав позитивні зміни в поведінці засудженого, проте зазначив, що відбуття певної частини покарання не надає безумовного права на застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, оскільки засуджений на даний час не довів сумлінною поведінкою та ставленням до праці свого виправлення.

Враховуючи викладене колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність на даний час правових підстав для умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання, оскільки вони є належним чином мотивованими та ґрунтуються на сукупності досліджених доказів у справі.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_7 є безпідставною та задоволенню не підлягає, а ухвала Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 27 листопада 2023 року є законною, мотивованою та відповідає вимогам ст.370 КПК, підстави для її скасування відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407 та 418, 419 КПК, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 27 листопада 2023 року про відмову в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4