Провадження № 11-кп/4808/622/23
Категорія ст. 183 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2023 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23 листопада 2023 року щодо ОСОБА_6 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23.11.2023 року клопотання прокурора задоволено та продовжено раніше обраний запобіжний захід щодо ОСОБА_6 у виді тримання під вартою з визначенням застави у розмірі 250 (двісті п`ятдесяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 671 000 (шістсот сімдесят одна тисяча) грн., відповідно до ухвали Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 01 серпня 2023 року - до 21 січня 2024 року включно.

Копію ухвали для відома та виконання направлено начальнику Івано-Франківської установи виконання покарань № 12.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду, адвокат ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій вважає ухвалу суду незаконною у зв`язку із невідповідністю висновків суду, викладених у рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, а тому підлягає скасуванню.

Зазначає, що ОСОБА_6 перебуває надмірний час під вартою з 09.08.2016 року без вироку суду. Прокурор, не змінюючи виклад обставин та обґрунтування ризиків, протягом тривалого часу обґрунтовує своє клопотання посиланням на практику Європейського Суду, яка в дійсності спрямована на захист прав особи, яка перебуває під вартою.

Наголошує, що суд, без належного обґрунтування, визначив ОСОБА_6 , раніше не судимому, неспівмірний розмір застави 671 000 грн., що є фактично відмовою у застосуванні альтернативного запобіжного заходу.

Вважає, що зазначені ризики щодо переховування від органів досудового розслідування та/або суду та впливати на свідків і потерпілого є припущенням та нічим не доведено.

Просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою визначити ОСОБА_6 розмір застави у межах відповідно до ч.5 ст.185, а саме 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 214 720 грн.

Адвокат ОСОБА_7 до початку розгляду провадження подала письмове клопотання про розгляд апеляційної скарги на ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23 листопада 2023 року щодо ОСОБА_6 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою проводити без її участі та без участі обвинуваченого ОСОБА_6 ..

Прокурор в судове засідання апеляційного суду не з`явився, хоча належним чином повідомлений про дату, час і місце апеляційного розгляду, про поважні причини неприбуття не повідомив, заяв про розгляд провадження за його участю та про відкладення розгляду до суду апеляційної інстанції не надходило.

З урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України колегія суддів вважає можливим проведення судового розгляду за відсутності обвинуваченого ОСОБА_6 і його адвоката ОСОБА_7 та прокурора.

У відповідності до положень ч. 4 ст. 107 та ч. 1 ст. 406 КПК України апеляційний розгляд проведено в письмовому провадженні за відсутності учасників кримінального провадження та без фіксації за допомогою технічних засобів, оскільки учасники судового провадження до апеляційного суду не з`явилися.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду клопотання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати шістдесяти днів. До спливу строку дії запобіжного заходу суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою, а з частини третьої даної норми слідує, що звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор має викласти, зокрема обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 дотримався вимог кримінального процесуального закону.

Як вбачається з матеріалів контрольного провадження, на розгляді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області перебувають матеріали кримінального провадження з обвинувальним актом щодо ОСОБА_6 , якому повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.189, ч.2 ст.255-1 КК України, ОСОБА_8 , якому повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.189, ч.2 ст.255-1, ч.2 ст.307 КК України та ОСОБА_9 , якому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

Встановлено, що ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 06 серпня 2021 року щодо обвинуваченого ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк до 04 жовтня 2021 року включно. В подальшому судом вирішувалось питання щодо продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до обвинуваченого.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 01 серпня 2023 року застосування запобіжного заходу обраного щодо ОСОБА_6 відповідно до ухвали Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 06 серпня 2021 року у виді тримання під вартою продовжено до 29 вересня 2023 року включно. Визначено обвинуваченому ОСОБА_6 заставу в розмірі 250 (двісті п`ятдесяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі - 671 000 (шістсот сімдесят одна тисяча) грн.

Розглядаючи клопотання прокурора, суд першої інстанції врахував, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочинів, наявність ризиків, які передбачені ст.177 КПК України, зокрема щодо можливості переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, вчиняти інше кримінальне правопорушення, а також те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищевказаним ризикам та оцінюючи в сукупності всі обставини провадження, суд вважав, що обвинуваченому ОСОБА_6 слід продовжити застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою з визначенням розміру застави на строк до шістдесяти днів.

Так, суд прийшов до висновку про доцільність продовження терміну дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначеним розміром застави відносно обвинуваченого, достатності підстав вважати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам, оскільки він є співмірним і доцільним задля забезпечення дієвості даного кримінального провадження.

При вирішенні питання про законність оскарженого рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції приймає до уваги, що кримінальне провадження перебуває на стадії судового провадження, що обумовлює наявність певних особливостей та істотно відрізняє порядок перевірки судового рішення від аналогічних рішень суду, які ухвалені на стадії досудового розгляду кримінального провадження.

Зокрема, на стадії судового провадження, такий стандарт доказування як «обґрунтована підозра» втрачає свою актуальність і при оцінці доказів повинен бути застосований критерій доведеності «поза розумним сумнівом», який випливає із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

У клопотанні прокурор вказав, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.189, ч.2 ст.255-1 КК України, які у відповідності до ст..12 КК України, є тяжкими та особливо тяжкими злочинами, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 7 років та 15 років.

Прокурором зазначено, що Долинським районним судом здійснюється судове провадження за обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні злочинів передбачених ч.3 стю.146, ч.5 ст.185, ч.4 ст.187, ч.1 ст.14 ч.4 ст.187, ст..257, ч.3 ст.262, ч.1 ст.263, ч.2 ст.263-1 КК України.

23.06.2021 року Івано-Франківським міським судом підозрюваному обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. 23.07.2021 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000688 від 24.09.2020 року про обвинувачення ОСОБА_6 за ч.2 ст.189, ч.2 ст.255-1 КК України та інших осіб.

06.08.2021 року щодо обвинуваченого ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою суду від 01.08.2023 року щодо обвинуваченого ОСОБА_6 продовжено термін дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та визначено розмір застави в розмірі 250 прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 671000 грн.

На думку суду апеляційної інстанції, прокурором обґрунтовано наведено у клопотанні існування ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

- п.1 переховуватись від суду, оскільки злочин у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 згідно ч.5 ст.12 КК України відноситься до особливо тяжкого злочину та за нього передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 15 років;

- п.3 незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки йому відомі їх анкетні дані та надані свідчення, що підтверджується наявними в матеріалах справи протоколами негласних слідчих дій, а також інших учасників кримінального провадження;

- п.5 вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки будучи обвинуваченим у кримінальному провадженні, яке перебувало у провадженні Долинського районного суду знову вчинив нові злочини.

Суд прийшов до висновку, що на час розгляду питання продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, ризики, які раніше були підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою із визначеним розміром застави відносно обвинуваченого не відпали, а тому цей запобіжний захід підлягає продовженню.

Враховуючи вищевказані ризики, а також те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі та усвідомлює про можливу неминучість покарання за вчинення вказаних злочинів.

Судом також прийнято до уваги можливості ОСОБА_6 переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, вчиняти інше кримінальне правопорушення, а також те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищевказаним ризикам та оцінюючи в сукупності всі обставини провадження, суд вважав, що обвинуваченому ОСОБА_6 слід продовжити застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою з визначенням розміру застави на строк до шістдесяти днів.

На думку суду апеляційної інстанції, наведене прокурором у клопотанні обґрунтування існування ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які мають місце в даному випадку, з врахуванням обставин і тяжкості кримінального правопорушення та покарання, яке загрожує у разі визнання винуватості, даних, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_6 є обґрунтованим.

Суд прийшов до висновку про неможливість застосування до обвинуваченого на даній стадії кримінального провадження інших більш м`яких запобіжних заходів, оскільки вони будуть недостатніми для запобігання вищевказаним ризикам та забезпечення виконанню обвинуваченим процесуальних обов`язків.

При цьому, суд апеляційної інстанції враховує, що ризик в свою чергу не є визначеною подією, а по суті представляє ймовірність отримання несприятливих для судового провадження подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

На думку колегії суддів, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що ризики, які існували на час обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою продовжують існувати, що виправдовує тримання ОСОБА_6 під вартою та унеможливлює застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, оскільки такий не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Так, ухвалою Івано-Франківського міського суду від 01 серпня 2023 року застосування запобіжного заходу обраного щодо ОСОБА_6 відповідно до ухвали Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 06 серпня 2021 року у виді тримання під вартою продовжено до 29 вересня 2023 року включно. Визначено обвинуваченому ОСОБА_6 заставу в розмірі 250 (двісті п`ятдесяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі - 671 000 (шістсот сімдесят одна тисяча) грн.

Виходячи зі змісту ч. 4 ст. 182 КК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом і повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків та не можу бути завідомо непомірним для нього.

Вищевказаний розмір застави є обґрунтованим і визначений з дотриманням вимог міжнародного та національного законодавства, з врахуванням тяжкості та обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, даних про його особу та наявності ризиків, передбачених у статті 177 КПК України та того, що саме такий запобіжний захід зможе забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного.

На думку колегії суддів, при визначенні підозрюваному розміру застави, належним чином враховано обставини кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_10 , дані про його особу, наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, а також практику Європейського суду з прав людини, в частині того, що застава повинна достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірною для нього, та дійшов правильного висновку щодо розміру застави в межах 60 (шістдесяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі - 148 860 (сто сорока восьми тисяч вісімсот шістдесяти) грн. розмір якого був визначений станом на 2022 рік.

Вищевказаний розмір застави є обґрунтованим і визначений з дотриманням вимог міжнародного та національного законодавства, з врахуванням тяжкості та обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, даних про його особу та наявності ризиків, передбачених у статті 177 КПК України та того, що саме такий запобіжний захід зможе забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного.

В апеляційній скарзі та під час розгляду кримінального провадження в апеляційній інстанції стороною захисту не наведено обґрунтованих доводів щодо необхідності зменшення розміру застави щодо ОСОБА_6 .

При вирішанні вищевказаного питання, колегія суддів приймає до уваги, що розмір застави повинен бути помірним та пропорційним щодо конкретної людини та обставин, вчиненого ним кримінального правопорушення і, враховуючи стадію на якій знаходиться розгляд провадження, вважає, що саме такий розмір застави здатний забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

При визначенні обвинуваченому розміру застави, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини в частині того, що застава повинна достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірною для нього.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, дані про його особу, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та прийняв відповідне судове рішення, яке не суперечить вимогам закону та загальним засадам кримінального провадження.

Колегія суддів враховує, що при вирішенні питання про необхідність продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченого необхідно враховувати наявність конкретного суспільного інтересу, який превалює над принципом поваги до свободи особистості з метою забезпечення конституційних засад спрямованих на захист найвищих соціальних цінностей в Україні.

Колегія суддів враховує, що в умовах воєнного стану питання щодо забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого набуває особливого значення, оскільки здійснення правосуддя в особливих умовах ускладнюється наявністю певних перешкод, які не існують у мирний час (оголошення тривоги, відсутність електропостачання, недофінансування та неналежне кадрове забезпечення, і т.п.) та вимагає від учасників судового розгляду відноситись до виконання своїх обов`язків та реалізації наданих прав з більшою відповідальністю і зобов`язує суд діяти більш ефективно та організовано.

Неналежна процесуальна поведінка обвинуваченого та інших учасників судового розгляду, зловживання своїми процесуальними правами з метою ускладнення та затягнення судового процесу під час дії воєнного стану спричинюють істотну шкоду інтересам правосуддя.

Таким чином, при продовженні запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд першої інстанції врахував як обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , дані про його особу, наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, так необхідність забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого і наявність відповідного суспільного інтересу щодо розгляду вищевказаного кримінального провадження.

Таким чином, тримання під вартою обвинуваченого в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу щодо обвинуваченого, зважаючи на суспільний інтерес, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і основоположних свобод.

Колегія суддів звертає увагу на те, що тривалість розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції безумовно впливає на питання щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Так, національним законодавством не передбачена можливість зміни запобіжного заходу внаслідок тривалого перебування обвинуваченого під вартою та порушення судом розумних строків розгляду кримінального провадження. Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що судова практика Європейського Суду з прав людини свідчить про необхідність врахування тривалості перебування обвинуваченого під вартою при вирішанні питання щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Так, «хоча загалом вираз «стан доказів» може бути важливим фактором, що свідчить про наявність і збереження серйозних ознак вини, сам по собі він не може служити виправданням тривалого тримання під вартою» (Дереджі проти Туреччини). «При цьому, ризик втечі неминуче зменшується з плином часу, проведеного в ув`язненні» (Ноймайстер проти Австрії)

Колегія суддів звертає увагу на те, що апеляційний суд, позбавлений можливості надати оцінку сукупності доказів, які були досліджені судом першої інстанції під час розгляду кримінального провадження, об`єктивно встановити стадію судового провадження на якій знаходиться розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції, визначити ступінь готовності суду ухвалити остаточне рішення по кримінальному провадженню та обсяг дій, які необхідно виконати суду до завершення судового розгляду кримінального провадження та встановити причини тривалого розгляду кримінального провадження з урахуванням процесуальної поведінки сторін протягом розгляду кримінального провадження.

Колегія суддів приймає до уваги, що на стадії судового розгляду кримінального провадження суд самостійно вирішує питання про застосування чи продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, яка дозволить розглянути кримінальне провадження у розумні строки.

Рішення апеляційного суду щодо розгляду питання про законність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого, кримінальне провадження щодо якого розглядається по суті судом першої інстанції, не повинно виглядати як втручання у порядок розгляду кримінального провадження судом першої інстанції та створювати перешкоди суду в організації ефективного судового розгляду у розумні строки.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування, про що порушується питання в апеляційній скарзі, не встановлено, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 418, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23 листопада 2023 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_3

Судді ОСОБА_5

ОСОБА_4