Дата документу 11.10.2023 Справа № 333/7089/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 333/7089/23 Слідчий суддя ОСОБА_1
Провадж. №11-сс/807/584/23 Доповідач 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянула 11 жовтня 2023 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі матеріали справи за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 01 вересня 2023 року про відсторонення від посади

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Молочанська Токмацького району Запорізької області, громадянина України, працюючого на посаді інспектора взводу № 2 (забезпечення особистої безпеки) роти № 1 батальйону поліції особливого призначення Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.121, ч.3 ст.365 КК України.

Як вбачається з матеріалів провадження, 22.08.2023 року слідчий другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Запоріжжя) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, ОСОБА_9 звернувся до суду у кримінальному провадженні №0000257, відомості про яке внесені до ЄРДР 25.03.2022 року із клопотанням про відсторонення від посади старшого інспектора роти №1 батальйону поліції особливого призначення ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_8 .

Своє клопотання про відсторонення від посади слідчий обґрунтував таким.

Досудовим розслідуванням встановлено, що наказом начальника Головного управління Національної поліції в Запорізькій області від 13.10.2017 № 496 о/с старшого сержанта поліції ОСОБА_8 призначено на посаду інспектора взводу № 2 (забезпечення особистої безпеки) роти № 1 батальйону поліції особливого призначення ГУНП в Запорізькій області.

Відповідно до положень ч.1 ст.7 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015, інспектор взводу № 2 (забезпечення особистої безпеки) роти № 1 батальйону поліції особливого призначення ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_8 під час виконання своїх завдань забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяють їх реалізації. Обмеження прав і свобод людини допускається виключно на підставах та в порядку, визначених Конституцією і законами України, за нагальної необхідності і в обсязі, необхідному для виконання завдань поліції.

Згідно зі ст.2 Закону України «Про державний захист працівників суду та працівників правоохоронних органів» від 23.12.1993, ОСОБА_8 , займаючи на час вчинення кримінального правопорушення зазначену посаду в правоохоронній системі, був представником влади - службовою особою правоохоронного органу, що мав владні повноваження та виконував службові обов`язки, визначені Законом України «Про Національну поліцію».

Відповідно до ст.1 Закону України «Про Національну поліцію», Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сфері охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави (п.2 ч.1 ст.2 Закону України «Про Національну поліцію»).

Таким чином, ОСОБА_8 на момент вчинення кримінального правопорушення здійснював функції представника влади та, відповідно до примітки ч.1 ст.364 КК України, був службовою особою органу Національної поліції України.

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про Національну поліцію», під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації.

Обмеження прав і свобод людини допускається виключно на підставах та в порядку, визначених Конституцією і законами України, за нагальної необхідності і в обсязі, необхідному для виконання завдань поліції, згідно до ч.2 ст.7 Закону України «Про Національну поліцію».

Згідно з ч.4 ст.7 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейським за будь-яких обставин заборонено сприяти, здійснювати, підбурювати або терпимо ставитися до будь-яких форм катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність, поводження чи покарання.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про Національну поліцію», поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

В свою чергу, відповідно до ст.18 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; поважати і не порушувати прав і свобод людини.

Відповідно до ст.23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань, зокрема: здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Згідно з ст.29 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський захід - це дія або комплекс дій превентивного або примусового характеру, що обмежує певні права і свободи людини та застосовується поліцейськими відповідно до закону для забезпечення виконання покладених на поліцію повноважень.

Поліцейський захід застосовується виключно для виконання повноважень поліції. Обраний поліцейський захід має бути законним, необхідним, пропорційним та ефективним.

Обраний поліцейський захід є законним, якщо він визначений законом. Поліцейському заборонено застосовувати будь-які інші заходи, ніж визначені законами України. Обраний поліцейський захід є необхідним, якщо для виконання повноважень поліції неможливо застосувати інший захід або його застосування буде неефективним, а також якщо такий захід заподіє найменшу шкоду як адресату заходу, так і іншим особам.

Відповідно до ст.30 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для охорони прав і свобод людини, запобігання загрозам публічній безпеці і порядку або припинення їх порушення також застосовує в межах своєї компетенції поліцейські превентивні заходи та заходи примусу, визначені цим Законом.

Також, відповідно до ч.2 ст.31 Закону України «Про Національну поліцію», під час проведення превентивних поліцейських заходів поліція зобов`язана повідомити особі про причини застосування до неї превентивних заходів, а також довести до її відома нормативно-правові акти, на підставі яких застосовуються такі заходи.

Пунктами 1, 2 ч.1 ст.42 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція під час виконання повноважень, визначених цим Законом, уповноважена застосовувати такі заходи примусу як фізичний вплив (силу) та застосування спеціальних засобів.

Частиною 2 ст.42 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що фізичним впливом є застосування будь-якої фізичної сили, а також спеціальних прийомів боротьби з метою припинення протиправних дій правопорушників.

Згідно з ч.1 ст.43 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов`язаний заздалегідь попередити особу про застосування фізичної сили, спеціальних засобів і вогнепальної зброї і надати їй достатньо часу для виконання законної вимоги поліцейського, крім випадку, коли зволікання може спричинити посягання на життя і здоров`я особи чи та/або поліцейського або інші тяжкі наслідки, або в ситуації, що склалася, таке попередження є невиправданим або неможливим.

Відповідно до ч.3 ст.43 Закону України «Про Національну поліцію», вид та інтенсивність застосування заходів примусу визначаються з урахуванням конкретної ситуації, характеру правопорушення та індивідуальних особливостей особи, яка вчинила правопорушення.

Згідно з ч.1 ст.44 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський може застосовувати фізичну силу, у тому числі спеціальні прийоми боротьби (рукопашного бою), для забезпечення особистої безпеки або/та безпеки інших осіб, припинення правопорушення, затримання особи, яка вчинила правопорушення, якщо застосування інших поліцейських заходів не забезпечує виконання поліцейським повноважень, покладених на нього законом.

Частиною 1 ст.45 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліцейський для забезпечення публічної безпеки і порядку застосовує спеціальні засоби, визначені цим Законом.

Частиною 1 ст.62 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліцейський під час виконання покладених на поліцію повноважень є представником держави.

Відповідно до ст.3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Згідно зі ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.28 Конституції України, ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню.

Згідно зі ст.55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ст.ст.3, 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР, нікого не може бути піддано катуванню або нелюдському чи такому, що принижує гідність, поводженню або покаранню. Кожен має право на свободу та особисту недоторканність.

Таким чином, ОСОБА_8 , будучи працівником правоохоронного органу, нехтуючи вищезазначеними нормами законодавства, а також діючи в порушення основних засад нормативно-правових актів, що регулюють службу в поліції та гарантують конституційні права та свободи громадян, умисно вчинив дії, які явно виходять за межі наданих йому прав та повноважень та супроводжувалися погрозою застосування насильства, насильством відносно потерпілого, за відсутності ознак катування, поєднаного із спричиненням умисного тяжкого тілесного ушкодження, що потягло смерть потерпілого, за наступних обставин.

ІНФОРМАЦІЯ_2 інспектор взводу № 2 (забезпечення особистої безпеки) роти № 1 батальйону поліції особливого призначення ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_8 , у період часу з 09 год. 00 хв. до 13 год. 00 хв., ніс службу на блокпосту, розташованому по вулиці Ленській у місті Запоріжжі.

Під час несення служби у вказаному місці ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 приблизно об 11 год. 30 хв. пройшов у лісосмугу, розташовану між автодорогою по вулиці Береговій та узбережжям річки Дніпро, де на відстані приблизно 127 м на південний схід від будинку 1 по вулиці Береговій в місті Запоріжжі зустрів раніше невідомих йому ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які в указаному місці шукали наркотичні засоби.

Близько 11 години 40 хвилин ІНФОРМАЦІЯ_2 (більш точний час досудовим розслідуванням встановити не виявилось можливим), перебуваючи в указаному місці, шляхом перевищення влади та службових повноважень із застосуванням насильства та умисних дій, що ображають особисту гідність ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , явно виходячи за межі наданих йому повноважень, погрожуючи застосуванням насильства та вогнепальної зброї, усвідомлюючи протиправність своїх дій та перевищуючи владу, ОСОБА_8 наказав ОСОБА_10 та ОСОБА_11 стати перед ним на коліна та пред`явити для огляду вміст їх кишень, на що останні підкорилися та виконали його незаконні вимоги.

Після цього, продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_8 почав вимагати від ОСОБА_10 та ОСОБА_11 повідомити підстави їх перебування у лісосмузі по вулиці Береговій в місті Запоріжжі, а дізнавшись що останні там шукали наркотичні засоби, будучи представником влади - працівником правоохоронного органу, явно виходячи за межі наданих йому повноважень, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, не оголосивши попередження ОСОБА_10 про застосування до нього фізичної сили, усвідомлюючи, що останній не вчиняє жодних правопорушень та не чинить йому опору, грубо порушив ст.43 Закону України «Про Національну поліцію» та умисно наніс ОСОБА_10 один удар взутою ногою в голову, від якого потерпілий впав на землю, та продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_8 наніс ОСОБА_10 , який лежав на землі та не чинив опору, не менше 4 ударів ногами по тулубу, а також не менше 4 ударів кулаками в голову, спричинивши потерпілому фізичний біль та тілесні ушкодження у вигляді саден у лобовій ділянці праворуч, на правій щоці, підборідді, на зовнішній поверхні лівого ліктя, на передній поверхні правого коліна, на передній поверхні правої гомілки в нижній третині, які кваліфікуються як легкі, а також ушкодження у вигляді крововиливу у м`яких тканинах внутрішньої поверхні черевної стінки зліва, розриву брижі тонкого кишківника і її судин, які кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя та призвели до масивної крововтрати.

Після цього, ОСОБА_8 покинув місце вчинення злочину, залишивши потерпілого ОСОБА_10 , який на той момент не міг самостійно пересуватися внаслідок отриманих травм, на місці події, а ОСОБА_11 , на прохання потерпілого ОСОБА_10 , спільно із ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 приблизно о 12 год. 30 хв., доставили ОСОБА_10 до місця його мешкання за адресою: АДРЕСА_3 , та, провівши останнього до будинку, залишили його там.

У подальшому, ІНФОРМАЦІЯ_2 в період часу приблизно з 12 год. 30 хв. до 16 год. 00 хв. (більш точний час досудовим розслідуванням встановити не виявилось можливим), у будинку АДРЕСА_3 , настала смерть ОСОБА_10 , внаслідок масивної крововтрати, що утворилася від тілесних ушкоджень у вигляді крововиливу у м`яких тканинах внутрішньої поверхні черевної стінки зліва, розриву брижі тонкого кишківника і її судин, які були спричинені працівником правоохоронного органу ОСОБА_8 та перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку із його смертю.

Крім того, ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 приблизно об 11 год. 30 хв., перебуваючи за вищевикладених обставин у лісосмузі, розташованої між автодорогою по вулиці Береговій та узбережжям річки Дніпро, на відстані приблизно 127 м на південний схід від будинку АДРЕСА_4 , дізнавшись, що ОСОБА_10 перебував у вказаній лісосмузі, з метою відшукання наркотичних засобів, для вживання, діючи умисно, маючи умисел на нанесення йому тяжких тілесних ушкоджень, наніс останньому один удар ногою в голову, від якого ОСОБА_10 упав на землю. Продовжуючи свої протиправні дії, направлені на спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , який лежав на землі та не чинив опору, ОСОБА_8 наніс не менше 4 ударів взутими ногами по тулубу, а також не менше 4 ударів кулаками в голову, спричинивши ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді крововиливу у м`яких тканинах внутрішньої поверхні черевної стінки зліва, розриву брижі тонкого кишківника і її судин, які кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя, та призвели до масивної крововтрати, від якої ІНФОРМАЦІЯ_2 в період часу приблизно з 12 год. 30 хв. до 16 год. 00 хв. (більш точний час досудовим розслідуванням встановити не виявилось можливим), у будинку АДРЕСА_3 , наст&та смерть ОСОБА_10 .

Під час досудового розслідування ОСОБА_8 повідомлено про підозру:

- за ч.3 ст.365 КК України як перевищення влади або службових повноважень, тобто умисно вчинення працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав чи повноважень, якщо вони супроводжувалися насильством, погрозою застосування насильства, за відсутності ознак катування, якщо вони спричинили тяжкі наслідки;

- за ч.2 ст.121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень доводиться зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Необхідність відсторонення підозрюваного ОСОБА_8 , від займаної посади обумовлюється, тим що перебування останнього на посаді старшого інспектора роти №1 батальйону поліції особливого призначення ГУНП в Запорізькій області безпосередньо сприяло вчиненню ним злочинів, передбачених ч.2 ст.121, ч.3 ст.365 КК України.

На теперішній час, перебуваючи на вказаній посаді ОСОБА_8 , працюючий тривалий час у правоохоронних органах, має:

- сталі професійні та дружні зв`язки і вплив на інших працівників поліції, які перебували в момент вчинення ним кримінальних правопорушень та своїми діями можуть сприяти підозрюваному в уникненні від кримінальної відповідальності шляхом надання неправдивих показань, які мають суттєве значення для з`ясування обставин злочину, його повного, об`єктивного та неупередженого розслідування;

- має безперешкодний доступ до інформаційних баз даних, які використовуються в Національній поліції України, та надасть можливість останньому повною мірою володіти інформацією стосовно можливих місць мешкання, контактної інформації, кола спілкування та родинних зв`язків свідків у кримінальному провадженні, у зв`язку з чим останній, будучи обізнаним з методикою та засобами здійснення правоохоронної діяльності, матиме можливість безперешкодно впливати на учасників процесу, у тому числі свідків шляхом примусу та погроз з метою зміни або відмови їх від показань, що суттєво вплине на можливість уникнення ОСОБА_8 кримінальної відповідальності та сприятиме перешкоджанню здійсненню досудового розслідування даного кримінального провадження.

Таким чином у слідства є підстави вважати, що ОСОБА_8 , маючи тривалий досвід роботи в органах Національної поліції України надані йому за посадою повноваження, які в сукупності з набутими знаннями та навичками, а також авторитетом посади працівника національної поліції будуть використовуватися ним з метою впливу на свідків у вказаному кримінальному провадженні.

Ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 01 вересня 2023 року задоволено клопотання слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Запоріжжя) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, ОСОБА_9 , про відсторонення від посади ОСОБА_8 , підозрюваного у кримінальному провадженні №0000257, відомості про яке внесені до ЄРДР 25.03.2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.121, ч.3 ст.365 КК України.

Відсторонено підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від займаної ним посади старшого інспектора роти №1 батальйону поліції особливого призначення ГУНП в Запорізькій області строком до 20.10.2023 року включно.

Задовольняючи клопотання слідчого про відсторонення ОСОБА_8 від посади, слідчий суддя дійшов висновку про те, що застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як відсторонення від посади є необхідним процесуальним рішенням, яке пов`язане перш за все із запобіганням протиправної поведінки підозрюваного, а також можливістю забезпечити проведення об`єктивного та неупередженого досудового розслідування у даному кримінальному провадженні.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 , не погоджуючись із оскаржуваною ухвалою вважає її необґрунтованою.

В обґрунтування доводів зазначає, що слідчий суддя не звернув увагу на докази, якими обґрунтовується виклад обставин, що дають підстави підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення. Покази трьох свідків, які є наркозалежними особами, раніше неодноразово засудженими, є занадто суперечливими та їх протиріччя не усунуті, у тому числі шляхом одночасних допитів. Суттєвим фактом є те, що усі свідки надали свідчення, що особа, яка наносила тілесні ушкодження була одягнена у військову камуфляжну форму, у той час як ОСОБА_8 ніс службу за півтора кілометри від місця події на блокпосту у поліцейському однострої чорного кольору та ніколи не мав та не користувався камуфляжною формою. Протоколи пред`явлення особи для впізнання проведені з порушенням вимог КПК України, оскільки фотознімки, що пред`являються, не повинні мати різких відмінностей між собою за формою та іншими особливостями, що суттєво впливають на сприйняття зображення.

Вказує, що подія кримінального правопорушення відбулась вже 1,5 року тому, весь цей час ОСОБА_8 міг безперешкодно впливати на свідків, але до моменту вручення підозри він навіть не був обізнаний про дану злочинну подію та не знав хто саме є свідками в даному кримінальному провадженні.

Також зазначає, що ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя до ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем його проживання з покладенням на нього обов`язків, в тому числі не спілкуватися зі свідками вказаного кримінального провадження. За таких умов ОСОБА_8 не має можливості покидати місце свого проживання, а тим паче впливати на свідків.

Твердження, що ОСОБА_8 має доступ до інформаційних баз даних є безпідставними, оскільки по роду своєї служби у батальйоні особливого призначення та посаду яку він займає, у нього відсутній доступ до будь-яких баз даних.

Просить ухвалу слідчого судді скасувати та відмовити у задоволенні клопотання слідчого про відсторонення ОСОБА_8 від посади.

Позиції учасників судового провадження.

Підозрюваний та його захисник підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Прокурор висловив заперечення вимогам апеляційної скарги сторони захисту.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

Згідно ст.43 Конституції України, кожен громадянин має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає, а тому будь-які обмеження щодо реалізації цього права, у тому числі і відсторонення особи від посади під час кримінального провадження, повинно здійснюватися виключно з підстав та у порядку, передбаченому КПК України.

За змістом ст.154 КПК України відсторонення від посади може бути здійснено щодо особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого злочину, і незалежно від тяжкості злочину - щодо особи, яка є службовою особою правоохоронного органу.

Відсторонення від посади здійснюється на підставі рішення слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження на строк не більше двох місяців.

Положенням ч.2 ст.157 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про відсторонення від посади слідчий суддя, суд зобов`язаний врахувати такі обставини: правову підставу для відсторонення від посади; достатність доказів, які вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; наслідки відсторонення від посади для інших осіб.

Приймаючи рішення про наявність підстав для відсторонення особи від посади слідчий суддя має виходити з вимог ст.157 КПК України, а саме: доведеність достатніх підстав вважати, що такий захід необхідний для припинення кримінального правопорушення, припинення або запобігання протиправній поведінці підозрюваного, який перебуваючи на посаді може знищити чи підробити речі і документи, які мають значення для досудового розслідування, незаконними засобами впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження або протиправно перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, доведені ці обставини мають бути ініціатором клопотання, тобто органом досудового розслідування.

Задовольняючи клопотання слідчого про відсторонення ОСОБА_8 від посади слідчий суддя виходив з того, що з метою запобігання ризиків перешкоджання кримінальному провадженню та незаконного впливу на свідків, такий захід кримінального провадження, як відсторонення від посади ОСОБА_8 на теперішній час виправдовує потреби досудового розслідування та ступінь втручання у права і свободи підозрюваного.

Судова колегія погоджується з вказаними висновками слідчого судді з наступних підстав.

Обов`язковою підставою для відсторонення особи від посади має бути повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.

З матеріалів провадження вбачається, що Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000257 від 25.03.2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.121, ч.3 ст.365 КК України.

21.08.2023 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.121, ч.3 ст.365 КК України.

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри, як підставу для застосування запобіжного заходу, апеляційний суд зважає на відсутність законодавчого визначення поняття «обґрунтованість підозри» та усталену практику Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості підозри» та критеріїв її визначення.

Апеляційним судом встановлено, що слідчим суддею належним чином і в повній мірі дослідженні у сукупності наявні докази у провадженні, долучені до клопотання, які є достатньо вагомими на підтвердження обґрунтованості підозри й дають достатньо вагомі підстави зробити об`єктивний висновок, що ОСОБА_8 міг скоїти ці злочини.

При цьому колегія суддів зазначає, що у відповідності до положень ч.2 ст.94 КПК України жоден доказ не має наперед встановленої сили, та всі докази в даному кримінальному провадженні підлягають ретельній перевірці з їх оцінкою у відповідності до положень ч.1 ст.94 КПК України на наступних етапах досудового розслідування та судового розгляду.

З огляду на сукупність доданих до клопотання матеріалів, посилання захисника на непричетність до скоєних кримінальних правопорушень та відсутність доказів щодо обставин висунутої підозри, судова колегія відхиляє.

При цьому, відповідаючи на доводи сторони захисту щодо тривалості досудового розслідування, слід зауважити, що сама по собі дата повідомлення про підозру в порівнянні із внесеними до ЄРДР відомостями не має вирішального значення для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження.

Натомість, саме з часу повідомлення ОСОБА_8 про підозру і виявляється початок ризиків негативної поведінки з боку останнього, який, розуміючи наслідки, може вдатися до дій, що створять перешкоди досудовому розслідуванню, оскільки до цього часу розслідування проводилося за фактом заявлених злочинів і за відсутності підозрюваних осіб.

Також, колегія суддів вважає правильним висновок слідчого судді про відсторонення підозрюваного ОСОБА_8 від займаної посади старшого інспектора роти №1 батальйону поліції особливого призначення ГУНП в Запорізькій області враховуючи, що на теперішній час досудове розслідування по кримінальному провадженню триває, здійснюється допит свідків і збір доказів, та існують ризики, які дають підстави вважати, що підозрюваний, перебуваючи на вищезазначеній посаді, внаслідок наданих повноважень може знищити, сховати або спотворити будь-які речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення всіх обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, оскільки обізнаний про осіб та адреси проживання останніх, чим може перешкоджати кримінальному провадженню.

Крім того, санкція ч.3 ст.365 КК України передбачає додаткове покарання у вигляді позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, при цьому відсторонення підозрюваного від посади не потягне негативних наслідків для інших осіб.

На думку колегії суддів, тимчасове відсторонення підозрюваного ОСОБА_8 від займаної посади на даному етапі досудового розслідування є необхідним для встановлення істини у кримінальному провадженні, і застосовується з метою запобігти спробам останнього протиправно перешкоджати кримінальному провадженню.

Крім того, відповідно до ч.5 ст.65 Закону України «Про запобігання корупції» особа, якій повідомлено про підозру у вчиненні нею злочину у сфері службової діяльності, підлягає відстороненню від виконання повноважень на посаді в порядку, визначеному законом. Вказана норма закону передбачає обов`язкове відсторонення особи, якій повідомлено про підозру у вчиненні нею злочину у сфері службової діяльності.

Враховуючи те, що ОСОБА_8 є працівником правоохоронного органу, тобто службовою особою, наділеною повноваженнями представника влади, якого повідомлено про підозру у вчиненні тяжкого злочину у сфері службової діяльності, колегія суддів вважає, що останній підлягає обов`язковому відстороненню від займаної посади.

Таким чином, доводи захисника про безпідставність відсторонення від посади ОСОБА_8 , з урахуванням висунутої підозри щодо обставин злочинної поведінки, не відповідають фактичним обставинам провадження.

При цьому відсторонення від посади має тимчасовий характер, тому не тягне за собою звільнення особи з займаної посади та не порушує конституційне право особи на працю.

Задачі кримінального провадження переважають можливі негативні наслідки особисто для ОСОБА_8 від відсторонення останнього від посади, що носить тимчасовий характер.

Крім того, органом досудового розслідування проводяться слідчі дії для встановлення доказової бази та нових свідків у зазначеному кримінальному провадженні, які ще не були допитані. Разом з тим, у разі встановлення нових свідків підозрюваний може здійснити спроби впливу на них.

Посилання в апеляційній скарзі на ухвалу іншого суду апеляційної інстанції не відповідають вимогам ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», оскільки обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Лише висновки, викладені у постановах Верховного Суду, щодо застосування норм права враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Наведені рішення інших апеляційних інстанцій стосуються окремих справ і не утворюють обов`язкової судової практики.

Також є безпідставними і посилання сторони захисту на ухвалу слідчого судді від 24.08.2023 року, якою на ОСОБА_8 покладено обов`язок утримуватись від спілкування зі свідками, оскільки відсторонення від посади та застосування запобіжного заходу є самостійними заходами забезпечення кримінального провадження, застосування запобіжного заходу не виключає можливість відсторонення від посади. Більш того, крім ризику впливу на свідків, судом були встановлені і інші ризики негативної поведінки підозрюваного.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності з вимогами ст.ст.154-157 КПК України, вирішив питання про відсторонення підозрюваного від посади.

За таких обставин, оскільки ухвала є законною, обґрунтованою і вмотивованою, то апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала слідчого судді залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 01 вересня 2023 року про відсторонення від посади ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4