Справа № 545/152/24
Провадження № 1-в/545/72/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.02.2024 Полтавський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

представника адміністрації установи- ОСОБА_4 ,

засудженої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтаві в режимі відеоконференції між Полтавським районним судом Полтавської області та Державною установою « Надержинщинська виправвна колонія (№ 65)», клопотання засудженої ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до засудження проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , громадянинки України, із середньою освітою, незаміжня, непрацюючої, раніше судимої:

- 27.04.2009 року Новомиргородським районним судом Кіровоградської області за ч. 1 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік;

- 22.03.2010 року Новомиргородським районним судом Кіровоградської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 309 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

- 27.05.2016 року Новомиргородським районним судом Кіровоградської області за ч. 2 ст. 185 до 1 року позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік;

- 14.04.2020 року Новомиргородським районним судом Кіровоградської області за ч. 1 ст. 309 КК України у вигляді штрафу в сумі 850 грн.;

- 28.04.2021 року Новомиргородським районним судом Кіровоградської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки.

Засуджена: 07.07.2021 року вироком Маловисківського районного суду Кіровоградської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі, ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 30.08.2021 року вирок змінено в частині призначеного покарання, призначено остаточне покарання 3 роки позбавлення волі.

Початок строку 07.07.2021 року, кінець строку 07.07.2024 року.

ВСТАНОВИВ:

Засуджена ОСОБА_5 звернулася до суду із клопотанням, в якому просить про застосування ст. 81 КК України - умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, вказавши, що засуджена перебуває в місцях позбавлення волі та відбула 2/3 строку покарання, сумлінною поведінкою та ставленням до праці довела своє виправлення, тому заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбуття покарання.

Прокурор заперечував щодо задоволення клопотання засудженої.

Представник адміністрації установи проти задоволення клопотання заперечував, вважає, що умовно-дострокове звільнення є недоцільним.

У судовому засіданні засуджена ОСОБА_5 клопотання підтримала, прохала задовольнити.

Суд, дослідивши матеріали клопотання та особової справи, проходить до висновку, що клопотання не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, має право вирішувати такі питання, зокрема про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Згідно ч.ч.2,3 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та відбув 2/3 частини строку покарання.

Згідно п.2 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Згідно п.17 вказаної постанови Пленуму при розгляді питання про умовно дострокове звільнення судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці і навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, виправно-трудової установи, а також наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Так, ОСОБА_5 засуджена 07.07.2021 року вироком Маловисківського районного суду Кіровоградської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі, ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 30.08.2021 року вирок змінено в частині призначеного покарання, призначено остаточне покарання 3 роки позбавлення волі.

За час відбування покарання засуджена має 15 стягнень та 1 заохочення.

Як вбачається із характеристик на засуджену ОСОБА_6 від 09.03.2023 року, 13.11.2023 року затверджених начальником ДУ «Надержинщинська виправна колонія (№ 65)», вона характеризувалася задовільно, засуджена не стала на шлях виправлення. (т. 2 а.о.с. 4-6, т. 2 а. о. с. 29-36).

Даний факт також підтверджується витягами із протоколу № 3 від 09.03.2023, № 21 від 13.11.2023 засідань комісії ДУ «Надержинщинська виправна колонія (№ 65)», згідно якого вбачається, що засуджена не довела своє виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці. (т. 2 а.о.с. 17, 40) .

Як вбачається із останньої характеристики на засуджену ОСОБА_5 від 15.01.2024 засуджена ОСОБА_5 не довела своє виправлення і не заслуговує на застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання (а. с. 9-16).

Відповідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої право-слухняної поведінки. Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого.

Однією із головних умов для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання є доведеність виправлення засудженого, тобто доведеність готовності засудженого до: самокерованої поведінки, сприйняття встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, дотримання норм чинного законодавства.

Сумлінна поведінка і ставлення до праці є необхідним і достатнім доказом виправлення засудженого. При цьому висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування покарання, а не за час, який безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливо умовно-дострокове звільнення від відбуття покарання

Викладене вказує на те, що ОСОБА_5 в повній мірі не довела своє виправлення, а тому застосування до неї умовно-дострокового звільнення є передчасним.

Таким чином, суд враховуючи дані про особу засудженої ОСОБА_5 , її поведінку за весь період відбування покарання, в тому числі і за останній час, яка безпосередньо передує розгляду клопотання, вважає, що встановлені обставини не дають підстави вважати, що сумлінною поведінкою та ставленням до праці остання довела своє виправлення і до неї може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбуття покарання, а тому в задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_5 необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Полтавський районний суд на протязі 7 днів з моменту її проголошення, а засудженим з моменту отримання копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_1