КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря - ОСОБА_4

прокурора - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 08 серпня 2023 року про продовження, зокрема обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -

В С Т А Н О В И Л А:

На розгляді Шевченківського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження №0000983 від 02.11.2022 року, в якому ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 28 ч.3 ст. 255-1 КК України.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 08.08.2023 року було задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 06.10.2023 року включно.

На вказану ухвалу захисник ОСОБА_6 , діючи в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, просить скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 08.08.2023 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосувати до останнього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що висновки суду щодо обґрунтованості підозри, наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та неможливості застосування до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, зокрема матеріалам клопотання прокурора.

Відповідно до положень ч.4 ст. 422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявили клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Будучи належним чином повідомленим про дату та час апеляційного розгляду, захисник ОСОБА_6 в судові засіданні апеляційного суду двічі не з`явилася, а обвинувачений ОСОБА_7 згідно повідомлення працівника ДУ «Київський слідчий ізолятор» відмовився від участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції, а тому, незважаючи на те, що у своїй апеляційній скарзі захисник просила проводити апеляційний розгляд за участі ОСОБА_7 та його захисника та враховуючи, що строк дії оскаржуваної ухвали спливає 06.10.2023 року, колегія суддів вважає можливим розглянути апеляційну скаргу без участі останніх.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, перевіривши матеріали контрольного провадження №1-кп/761/2708/2023 (справа №761/9751/23) та апеляційні доводи, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 , з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів даної справи, 08.08.2023 року під час розгляду кримінального провадження №0000983 від 02.11.2022 року, в якому ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 28 ч.3 ст. 255-1 КК України, прокурор заявив клопотання про продовження, зокрема обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, які слугували підставою для обрання такого запобіжного заходу залишились незмінні та продовжують існувати.

За змістом положень ч.1 та ч.2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Вирішуючи питання за клопотанням прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції зазначив, що останній обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, а тому з огляду на тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим, продовжує існувати такі ризики неправомірної поведінки як переховування від суду та ризик здійснення незаконного впливу на свідків, оскільки суд ще не перейшов до їх безпосереднього допиту, а тому суд продовжив ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів та дійшов висновку, що більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_7 .

Європейський суд з прав людини неодноразово в своїх рішення наголошував, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Крім того, згідно практики Європейського Суду з прав людини, вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя.

Відповідно до положень ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Переглядаючи ухвалу суду першої інстанції про продовження зокрема обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою та навів мотиви прийнятого рішення, пославшись на існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов правильних висновків, оскільки конкретні обставини кримінального провадження, ступінь суспільної небезпеки інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 28 ч.3 ст. 255-1 КК України, яке відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, та тяжкість покарання, яке загрожує останньому у разі визнання його винуватим, з урахуванням існування ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України свідчить про неможливість застосування стосовно ОСОБА_7 іншого більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, оскільки він не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого під час розгляду даного кримінального провадження.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що висновки суду першої інстанції щодо обґрунтованості підозри, наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та неможливості застосування до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, зокрема матеріалам клопотання прокурора, колегія суддів вважає безпідставними з огляду на наступне.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду.

Враховуючи, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 28 ч.3 ст. 255-1 КК України та тяжкість покарання у виді позбавлення волі на строк від 12 до 15 років, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про високу ймовірність ризику переховування ОСОБА_7 від суду з метою уникнення можливого покарання і такий ризик є реальним та дійсним.

Крім того, враховуючи, що свідки у даному кримінальному провадженні, показання яких суд має сприймати безпосередньо, не допитуватися, з великою ймовірністю також існує ризик незаконного впливу на них з боку обвинуваченого, з метою зміни ними своїх показань.

Отже, всупереч доводам апеляційної скарги у клопотанні прокурора про продовження зокрема обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою доведено об`єктивне існування обставин, які виправдовують подальше тримання під вартою ОСОБА_7 та встановлена наявність ризиків, визначених ч.1 ст. 177 КПК України.

За викладеним, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала Шевченківського районного суду м. Києва від 08.08.2023 року про продовження зокрема обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою винесена з додержанням вимог кримінального процесуального закону, є обґрунтованою та належним чином вмотивованою і підстав для її скасування та зміни ОСОБА_7 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 28 ч.3 ст. 255-1 КК України, запобіжного заходу на домашній арешт, про що ставиться питання в апеляційній скарзі його захисника, колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407, 422-1 КПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 08 серпня 2023 року, якою продовжено, зокрема обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 06.10.2023 року включно - без зміни.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: __________________ _________________ __________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3