Справа № 991/9887/23
Провадження № 1-кс/991/9980/23
ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ВСТУПНА ЧАСТИНА [І].

Дата і місце постановлення [1-1].

22 листопада 2023 року, місто Київ.

Назва та склад суду, секретар судового засідання [1-2].

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 (надалі - слідчий суддя), секретар судового засідання ОСОБА_5.

Найменування (номер) кримінального провадження [1-3].

Інформація у скарзі відсутня.

Прізвище, ім`я і по батькові підозрюваного, обвинуваченого, рік, місяць і день його народження, місце народження і місце проживання [1?4].

Інформація у скарзі відсутня.

Закон України про кримінальну відповідальність, що передбачає кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється, обвинувачується особа [1-5].

Інформація у скарзі відсутня.

Сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження [1?6].

Скаржник - ОСОБА_2

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА [ІІ].

Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається [2-1].

Вирішується питання за скаргою ОСОБА_2 на бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України (надалі - НАБУ), яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (надалі - ЄРДР).

Встановлені слідчим суддею обставини із посиланням на докази, а також мотиви неврахування окремих доказів [2-2].

Слідчий суддя встановив таке.

ОСОБА_2 звернулась до слідчого судді Вищого антикорупційного суду зі скаргою на бездіяльність уповноважених осіб НАБУ, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Скаржник посилається на те, що 16 жовтня 2023 року вона звернулась до НАБУ із заявою про вчинення суддею Центрального районного суду м. Миколаєва кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 382, ч. 1 ст. 364 та ч. 1 ст. 366 КК України.

Враховуючи те, що відомості за заявою про вчинення кримінальних правопорушень до ЄРДР внесені не були, ОСОБА_2 звернулась до Вищого антикорупційного суду зі скаргою, у якій просить зобов`язати уповноважених осіб НАБУ внести до ЄРДР відомості за заявою від 16 жовтня 2023 року за фактом вчинення суддею Центрального районного суду м. Миколаєва кримінальних правопорушень за ознаками, передбаченими ч. 4 ст. 382, ч. 1 ст. 364 та ч. 1 ст. 366 КК України, та розпочати досудове розслідування, про що проінформувати заявника.

На підтвердження зазначених обставин до скарги було додано копію заяви про вчинення кримінальних правопорушень від 16 жовтня 2023 року та роздруківку квитанції АТ «Укрпошта» від 27 жовтня 2023 року.

У судове засідання ОСОБА_2 не з`явилась, про дату, час та місце судового засідання була повідомлена належним чином.

Уповноважена особа НАБУ у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце судового розгляду була повідомлена належним чином. Також від працівника НАБУ ОСОБА_3 до суду надійшли заперечення, у яких останній зазначає про відсутність у повідомленні ОСОБА_2 даних, які свідчать про вчинення кримінальних правопорушень, підслідних детективам НАБУ.

Слідчий суддя дослідив скаргу ОСОБА_4 та додані до неї матеріали.

Мотиви, з яких слідчий суддя виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався [2-3].

Слідчий суддя дійшов висновку про таке.

Відповідно до вимог ч. ч. 1-2 ст. 22 КПК України: «Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом».

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 24 КПК України: «Кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом».

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 3 ст. 26 КПК України: «Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом».

Відповідно до вимог ч. ч. 1-2 ст. 33-1 КПК України: «Вищому антикорупційному суду підсудні кримінальні провадження стосовно корупційних кримінальних правопорушень, передбачених в примітці статті 45 Кримінального кодексу України, статтями 206-2, 209, 211, 366-2, 366-3 Кримінального кодексу України, якщо наявна хоча б одна з умов, передбачених пунктами 1-3 частини п`ятої статті 216 Кримінального процесуального кодексу України. Слідчі судді Вищого антикорупційного суду здійснюють судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду відповідно до частини першої цієї статті».

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 4 ст. 214 КПК України: «Слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач - керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання - керівником органу досудового розслідування. Слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається».

Відповідно до вимог п. 1 ч. 5 ст. 216 КПК України, умовою підсудності кримінального провадження Вищому антикорупційному суду є вчинення злочину особою, яка обіймає будь-яку з посад, визначених п. 1 ч. 5 ст. 216 КПК України, зокрема державним службовцем, посада якого належить до категорії "А".

Відповідно до вимог п. п. 2 та 3 ч. 5 ст. 216 КПК України: «Детективи Національного антикорупційного бюро України здійснюють досудове розслідування кримінальних правопорушень, передбачених статтями 191, 206-2, 209, 210, 211, 354 (стосовно працівників юридичних осіб публічного права), 364, 366-2, 366-3, 368, 368-5, 369, 369-2, 410 Кримінального кодексу України, якщо наявна хоча б одна з таких умов: 2) розмір предмета кримінального правопорушення, передбаченого статтями 354 (стосовно працівників юридичних осіб публічного права), 368, 369, 369-2 Кримінального кодексу України, у п`ятсот і більше разів перевищує розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на час вчинення кримінального правопорушення, а також предмет кримінального правопорушення або розмір завданої шкоди у кримінальних правопорушеннях, передбачених статтями 191, 206-2, 209, 210, 211, 364, 410 Кримінального кодексу України, у дві тисячі і більше разів перевищує розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на час вчинення кримінального правопорушення (якщо кримінальне правопорушення вчинено службовою особою державного органу, правоохоронного органу, військового формування, органу місцевого самоврядування, суб`єкта господарювання, у статутному капіталі якого частка державної або комунальної власності перевищує 50 відсотків); 3) кримінальне правопорушення, передбачене статтею 369, частиною першою статті 369-2 Кримінального кодексу України, вчинено щодо службової особи, визначеної у частині четвертій статті 18 Кримінального кодексу України або у пункті 1 цієї частини».

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України: «На досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора: бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування».

Відповідно до вимог п. 3 ч. 2 ст. 304 КПК України: «Скарга повертається, якщо: скарга подана після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або слідчий суддя за заявою особи не знайде підстав для його поновлення».

Відповідно до вимог примітки ст. 45 КК України: «Корупційними кримінальними правопорушеннями відповідно до цього Кодексу вважаються кримінальні правопорушення, передбачені статтями 191, 262, 308, 312, 313, 320, 357, 410, у випадку їх вчинення шляхом зловживання службовим становищем, а також кримінальні правопорушення, передбачені статтями 210, 354, 364, 364-1, 365-2, 368-369-2 цього Кодексу».

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 364 КК України: «Зловживання владою або службовим становищем, тобто умисне, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самої себе чи іншої фізичної або юридичної особи використання службовою особою влади чи службового становища всупереч інтересам служби, якщо воно завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб, - карається арештом на строк до шести місяців або обмеженням волі на строк до трьох років, або позбавленням волі на той самий строк, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, із штрафом від двохсот п`ятдесяти до семисот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян».

Відповідно до вимог п. п. 1 п. 2 розділу І Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затверджене наказом Генерального прокурора № 298 від 30 червня 2020 року, до Реєстру вносяться відомості про: короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела, а також попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що узгоджується з вимогами п. п. 4 5 ч. 5 ст. 214 КПК України.

У скарзі ОСОБА_2 зазначає про те, що 16 жовтня 2023 року вона звернулась із заявою про вчинення кримінальних правопорушень до НАБУ, разом з тим матеріали скарги не містять інформації про спосіб звернення до НАБУ зі скаргою, а також жодних доказів на підтвердження отримання її заяви службовими особами НАБУ.

Слідчий суддя не бере до уваги роздруківку фіскального чека АТ «Укрпошта» від 27 жовтня 2023 року, оскільки з нього неможливо встановити будь-які відомостей про зміст конверту (опис-вкладення поштового відправлення), що позбавляє слідчого суддю встановити факт направлення саме заяви ОСОБА_2 про вчинення кримінальних правопорушень.

Враховуючи, що скаржник у судове засідання не з`явилась та не надала жодних доказів на підтвердження отримання її заяви працівниками НАБУ, слідчий суддя вважає, що днем звернення із заявою про вчинені кримінальні правопорушення є 16 жовтня 2023 року, як зазначено заявником у скарзі. Враховуючи те, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 214 КПК України, уповноважена особа (детектив НАБУ), не пізніше 24 годин після отримання (подання) заяви про вчинене кримінальне правопорушення, зобов`язана внести відповідні відомості до ЄРДР, обов`язок щодо внесення відомостей в цьому випадку мав бути виконаний не пізніше 17 жовтня 2023 року.

За таких обставин, десятиденний строк для подання скарги на оскаржуваний вид бездіяльності починається з дня, наступного за тим, у який закінчився перебіг 24-годинного строку для внесення відомостей про кримінальне правопорушення, а тому у даному випадку ОСОБА_2 могла звернутися зі скаргою, починаючи з 18 по 27 жовтня 2023 року включно.

Однак, зі штампу, який міститься на конверті видно, що ОСОБА_2 звернулась з вказаною скаргою до Вищого антикорупційного суду 08 листопада 2023 року, тобто з пропущенням встановленого законом строку.

З огляду на те, що скаржник подав скаргу після закінчення строку, передбаченого ч. 1 ст. 304 КПК України, а також не порушує питання про його поновлення, слідчий суддя зазначає, що вказані обставини є підставою для відмови у задоволенні скарги ОСОБА_2 .

Крім того, зі змісту зазначених вище норм видно, що належність кримінального правопорушення до підсудності Вищого антикорупційного суду визначається сукупністю вимог до його предметної підсудності (умов підсудності), які встановлені ч. 1 ст. 33-1 КПК України, а саме: належністю кримінального правопорушення до переліку корупційних злочинів, зазначених у примітці до ст. 45 КК України або/та кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 206-2, 209, 211, 366-1 КК України та обов`язковою наявністю хоча б однієї з умов, передбачених п. п. 1-3 ч. 5 ст. 216 КПК України.

Умовами підсудності кримінального правопорушення Вищому антикорупційному суду, передбаченими п.п. 1 та 2 ч. 5 ст. 216 КПК України, є вчинення кримінального правопорушення спеціальним суб`єктом та/або розмір предмета кримінального правопорушення, передбаченого ст. 364 КК України, який у дві тисячі і більше разів має перевищувати розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на час вчинення кримінального правопорушення, якщо кримінальне правопорушення вчинено службовою особою правоохоронного органу, тобто перевищувати 5 368 000,00 гривень.

Так, у своїй скарзі ОСОБА_2 просить зобов`язати уповноважену особу НАБУ внести до ЄРДР відомості за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366 та ч. 4 ст. 382 КК України, які не належить до предметної підсудності Вищого антикорупційного суду, а відповідно і до сфери здійснення судового контролю слідчими суддями Вищого антикорупційного суду, відповідно до вимог ч. 1 ст. 33-1 КПК України.

В той же час, зі змісту скарги видно, що скаржник просить внести відомості до ЄРДР за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України. Разом з тим, зі змісту заяви про вчинення кримінального правопорушення видно, що в ній не зазначені будь-які обставини, що вказували б на вчинення суддею Центрального районного суду м. Миколаєва дій із зловживанням владою або використанням службового становища з метою одержання неправомірної вигоди, що в свою чергу є умовою для здійснення попередньої кваліфікації кримінального правопорушення, передбаченого ст. 364 КК України.

Крім того, слідчий суддя зазначає, що кримінальне правопорушення, передбачене ст. 364 КК України, є злочином з матеріальним складом, обов`язковою умовою якого є наявність наслідків у вигляді істотної шкоди чи тяжких наслідків. Проте, у поданій скарзі не вказано про наявність таких наслідків, що також позбавляє слідчого суддю встановити наявність складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 364 КК України. Слідчий суддя враховує і те, що у заяві скаржника відсутні будь-які вказівки на мету отримання вказаними особами та/або будь-якою іншою фізичною або юридичною особою неправомірної вигоди, що є обов`язковою кваліфікуючою ознакою об`єктивної сторони цього складу злочину.

За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що за інформацією, яка міститься у заяві скаржника, не видно наявності обов`язкових ознак об`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України, зокрема, наявності істотної шкоди, тяжких наслідків та мети отримання неправомірної вигоди суддею Центрального районного суду м. Миколаєва та/або іншою фізичною або юридичною особою.

За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що зі змісту заяви неможливо встановити кваліфікацію кримінального правопорушення за ознаками ч. 1 ст. 364 КК України, вчиненого суддею Центрального районного суду м. Миколаєва, через відсутність обов`язкових ознак складу злочину, зокрема його об`єктивної сторони, а тому скарга ОСОБА_2 задоволенню не підлягає.

Слідчий суддя, з огляду на викладене, керуючись положеннями ст. ст. 214, 303, 304, 372, 376 КПК України, дійшов висновку про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_2

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА [ІІІ].

Висновки слідчого судді [3-1].

Слідчий суддя постановив.

У задоволенні скарги ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення - відмовити.

Строк і порядок набрання ухвалою законної сили та її оскарження [3?2].

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення і оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1