Справа № 148/1509/21
Провадження №11-кп/801/1137/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2023 року м. Вінниця

Колегія суддів Вінницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

із секретарем ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

захисника-адвоката ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

обвинуваченого ОСОБА_8 (в залі №1 суд. засідань апеляційного суду)

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці кримінальне провадження №0000091 від 25.03.2021 року, за апеляційними скаргами захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Немирівського районного суду Вінницької області від 22.08.2023 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Суворовське Тульчинського району Вінницької області, громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 02.03.2017 вироком Літинського районного суду Вінницької області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, 70, 71 КК України до покарання у виді 3-х років 1 місяця позбавлення волі;

- 11.05.2021 вироком Тульчинського районного суду Вінницької області за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 357, 70 КК України до покарання у виді 3-х років позбавлення волі,-

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України та засуджено до покарання у виді 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного за попереднім вироком Тульчинського районного суду Вінницької області від 11.05.2021 року більш суворим покаранням за цим вироком, призначено ОСОБА_8 остаточне покарання у виді 9 (дев`яти) років позбавлення волі з конфіскацією майна, зарахувавши у строк відбування покарання частину відбутого обвинуваченим покарання за вироком Тульчинського районного суду Вінницької області від 11.05.2021 з 02.02.2022 по день набрання цим вироком законної сили.

Відповідно до ч. 5 ст.72 КК України зараховано ОСОБА_8 в строк відбуття покарання термін його попереднього ув`язнення з 25.03.2021 року по 01.02.2022 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави 15 794 грн. 18 коп. процесуальних витрат за проведення судових експертиз.

Вирішено долю речових доказів.

встановила:

ОСОБА_8 , будучи раніше судимим за вчинення корисливих злочинів, маючи не зняту та непогашену в установленому законом порядку судимість, на шлях виправлення не став, належних висновків не зробив та вчинив новий корисливий злочин.

Так, 25.03.2021 близько 02:00 години ОСОБА_8 , за участю ОСОБА_9 особи, відносно якою судом застосовано примусові заходи медичного характеру, керуючись корисливим умислом, з метою власного збагачення за рахунок чужого майна, шляхом вільного доступу проникли на територію домоволодіння по АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , де остання проживає.

У подальшому, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, ОСОБА_8 разом із ОСОБА_9 особи, відносно якої судом застосовано примусові заходи медичного характеру, перебуваючи на території зазначеного домоволодіння, діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, шляхом віджиму віконної рами проникли в одну із кімнат будинку даного домоволодіння, де з метою заволодіння чужим майном почали шукати кошти та цінні речі, після цього нічого не знайшовши, вибили міжкімнатні двері, проникнувши таким чином у іншу кімнату будинку, де виявили потерпілу ОСОБА_11 , яка у той час спала, та із застосуванням сили і погрожуючи ножем, з метою отримання коштів, вчинили злочинний напад на останню. Далі, продовжуючи свої протиправні дії, погрожуючи позбавити життя потерпілу та прикладаючи ніж до її шиї, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 особа, відносно якої судом застосовано примусові заходи медичного характеру, стали вимагати наявні у будинку кошти, висловлюючи погрози насильством, небезпечним для життя та здоров`я ОСОБА_10 , внаслідок чого воля та супротив останньої були подавлені, а погрози сприйняті як реальна небезпека для свого життя та здоров`я, після чого, не ставши чинити опору, ОСОБА_10 повідомила, де знаходяться кошти. В подальшому з кишені халату, в якому була одягнута потерпіла, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 особа, відносно якої судом застосовано примусові заходи медичного характеру, дістали грошові кошти в загальній сумі 15 000 грн., якими відкрито заволоділи.

Після вчинених дій, ОСОБА_8 спільно з ОСОБА_9 особи відносно якої застосовано примусові заходи медичного характеру, покинули приміщення будинку та зникли у невідомому напрямку із викраденими грошовими коштами, спричинивши потерпілій ОСОБА_10 матеріального збитку на вищевказану суму.

Таким чином, ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 187 КК України, тобто напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), поєднаний з проникненням у житло.

На вказаний вирок суду обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить відправити провадження на новий судовий розгляд в суд першої інстанції. Зазначає, що його дії не відносяться до насильницьких, що не було доведено, під час розгляду кримінального провадження не було взято до уваги свідчення потерпілої, свідчення іншого обвинуваченого, пом`якшуючі покарання обставини (став на шлях виправлення, наявність двох неповнолітніх дітей на утриманні, працевлаштування, перебування у цивільному шлюбі).

Також подав апеляційну скаргу захисник обвинуваченого ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_7 , в якій просить оскаржуваний вирок змінити в частині правової кваліфікації кримінального правопорушення, а саме ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді 5 років позбавлення волі.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що потерпіла ОСОБА_10 в судовому засіданні стверджувала, що ОСОБА_8 її не бив та не погрожував, а коли інший обвинувачений дістав ніж, то відразу сказав йому «Забери ніж!». Отже, умислу у ОСОБА_8 не було на вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, оскільки він не знав, що ОСОБА_9 взяв із собою ніж. Крім того, погрози потерпілій він не висловлював, насильство небезпечне для життя чи здоров`я потерпілої не застосовував. На думку сторони захисту в діях ОСОБА_8 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, тобто грабіж, поєднаний з проникненням у житло.

При апеляційному розгляді обвинувачений та його захисник підтримали апеляційні скарги, з наведених у них мотивах, та просили такі задовольнити.

Прокурор заперечив апеляційні вимоги обвинуваченого та захисника з огляду на безпідставність таких, та просив залишити подані апеляційні скарги без задоволення, а оскаржуваний вирок залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, думку учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, провівши судові дебати, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Колегія суддів вважає, що дані вимоги закону судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного вироку щодо ОСОБА_8 дотримані.

Вирок суду ухвалений на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом першої інстанції відповідно до ст. 94 КПК України в їх сукупності, з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. У вироку суду наведено належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Так, вина ОСОБА_8 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, підтверджується сукупністю досліджених у судовому засіданні суду першої інстанції доказів, яким суд дав належну оцінку й навів у вироку, а саме:

- показаннями потерпілої ОСОБА_10 , яка в суді першої інстанції пояснила, що в ніч з 24.03.2021 на 25.03.2021 вона знаходилась у своєму будинку по АДРЕСА_2 , де спала в одній із кімнат. Почувши гуркіт на затиллі будинку, не придала цьому значення. Лежачи на ліжку, почула, що до неї підійшло двоє чоловіків, один з яких, схопивши її за шию, почав вимагати гроші, а інший приклав ножа до підборіддя. По голосу вона впізнала ОСОБА_12 , який сказав: «Бабо, позич гроші, дружина в родільні, дитина слаба». Перелякавшись, вона пообіцяла дати гроші. ОСОБА_13 сказав іншому чоловіку, щоб він забрав ножа та взяв її за руку, піднявши з ліжка, щоб вона показала де гроші. Коли вона витягнула гроші з кишені халату, ОСОБА_8 висмикнув їх з рук і вони розсипалися, після чого він їх забрав. Крім того, ОСОБА_9 знайшов у її будинку хромовий гаманець, у якому було біля 2000 грн.;

- показаннями свідка ОСОБА_14 , який пояснював, що зранку 25.03.2021 він помітив біля будинку матері працівників поліції, а в подальшому матір повідомила йому, що вночі на неї скоїли напад двоє чоловіків, які пролізли до її кімнати, витягнувши вікно у веранді будинку та вибивши замок міжкімнатних дверей. Одного з них вона впізнала по голосу, це був ОСОБА_15 . Він вимагав у матері гроші, а інший погрожував ножем, приклавши його до горла.;

- показаннями свідка ОСОБА_16 , який пояснив, що біля торгового дому в м. Тульчині до нього підійшло двоє хлопців, які попросили завезти в с. Тиманівку. Розрахувалися грішми, він їх висадив і поїхав додому. Обвинувачений ОСОБА_8 один із хлопців, якого він підвозив;.

- показаннями свідка ОСОБА_9 , який пояснив, що 24.03.2021 ввечері під час вживання спиртних напоїв ОСОБА_8 запропонував поїхати в с. Тиманівку, щоб позичити гроші у ОСОБА_10 . Взяли з собою ножа-розкладушку, який був у ОСОБА_8 вдома. Приїхавши в с. Тиманівку, стукали, щоб баба відчинила двері. Оскільки двері ніхто не відчинив, він обійшов будинок та вийняв вікно веранди, після чого відкрив двері ОСОБА_8 , щоб той увійшов до хати. Вибивши двері у сусідню кімнату, побачили ОСОБА_10 , яка спала на ліжку. Підійшовши до потерпілої, він погрожував їй ножом, а ОСОБА_8 стояв поруч, казав, щоб вона віддала йому гроші. ОСОБА_8 потерпілу не чіпав, тільки забрав у неї гроші, які вона тримала у кармані халату.;

Показання потерпілої та свідків є чіткими, послідовними і не викликають сумнівів у їх достовірності, так як узгоджуються з іншими доказами у кримінальному провадженні, а саме:

- протоколом прийняття зави про вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до якого до Тульчинського РВП надійшла заява гр. ОСОБА_10 , згідно з якою 25.03.2021 року біля 01:30 год. ОСОБА_8 спільно з ОСОБА_17 (як вона вважала), шляхом зняття віконної рами проникли до її помешкання, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , після чого погрожували та демонстрували ніж заволоділи її грошовими коштами у сумі 15 000 грн.;

- протоколом огляду місця події від 25.03.2021 та таблицею ілюстрацій , а саме домогосподарства за адресою: АДРЕСА_2 , проведеного за участі та добровільної згоди потерпілої ОСОБА_10 , за участі понятих та із залученням спеціаліста. Під час огляду місця події виявлено та вилучено: недопалок сигарети, частину дверної ручки, гаманець чорного кольору, а також здійснено змиви з внутрішньої сторони дверної ручки вхідних дверей, змив з поверхні ліхтарика АSK-2804, кожен з яких упаковано до спецпакету з підписом слідчого та понятих. Також під час огляду вилучено запаховий слід з ручки вхідних дверей веранди внутрішньої сторони, запаховий слід з ручки дверей кімнати №1 внутрішньої сторони та сліди пальців руки з внутрішньої поверхні дверей кімнати №1.;

- протоколом огляду місця події від 25.03.2021 та фототаблицею зображень, з якого вбачається, що було проведено огляд узбіччя дороги напрямку с. Тиманівка смт. Вапнярка, під час якого виявлено та вилучено спортивні штани чорного кольору марки «CROSSHATCH» та жилетку сірого кольору марки «LTB».;

- протоколом огляду місця події від 25.03.2021 та фототаблицею зображень до нього, згідно якого за участі понятих та спеціаліста проведено огляд ділянки поля на території с. Тиманівка, Тульчинського району Вінницької області, де ідучи по ґрунтовій дорозі попід територію, яка огороджена цегляним парканом, на відстані близько 200 метрів на ріллі виявлено трап`яні рукавиці на праву та ліву руку та трап`яні носки синього кольору з написом «Pizza».;

- протоколом огляду місця події від 25.03.2021 та таблицею фотозображень до нього, проведеного за участі понятих та спеціаліста, з якого вбачається, що проведено огляд території поля, що розташована поруч з дорогою напрямком зі сполученням с. Тиманівка- смт. Вапнярка, де поряд з дорогою на грунтовій поверхні виявлено та вилучено металевий предмет схожий на ніж, ручка із нержавіючої сталі наявне нашарування «16», з іншої сторони наявне нашарування «12». В ділянці ручки наявні заклепки жовтого кольору. Даний предмет є розкладним. Довжина леза сягає 7-8 см. Кінець леза деформований, пошкоджений корозією.;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 25.03.2021, проведеного за участі потерпілої ОСОБА_10 в присутності понятих, з якого вбачається, що серед пред`явлених для впізнання осіб, ОСОБА_10 впізнала особу на фото №4, на якій зображено ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

- висновком судово-медичної експертизи №39 від 25.03.2021, відповідно до якої у ОСОБА_10 мали місце ушкодження у вигляді поверхневих різаних ран в області підборідка справа, по передньо-боковій поверхні шиї зліва, біля основи першого пальця правої кисті, в області середньої фаланги третього пальця правої кисті, в області середньої фаланги другого пальця лівої кисті. Дані тілесні ушкодження виникли від дії тупого твердого предмета, можливо 25.03.2021 р. та відносяться до легких тілесних ушкоджень, згідно «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень.» п.2.3.5.;

- висновком одорологічної експертизи від 17.05.2021 №СЕ-19/102-21/5745-БД, згідно з яким, зразки запаху, надані на дослідження, вилучені 25.03.2021 в ході огляду місця події з поверхні ручки зовнішньої сторони вхідних дверей, з поверхні ручки веранди та з поверхні ручки дверей кімнати наявні та придатні для ідентифікації; зразок запаху, наданий на дослідження, вилучений з крові, відібраної у ОСОБА_8 наявний та придатний для порівняльної ідентифікації; зразки запаху, вилучені з крові ОСОБА_8 наявні на зразках запаху, вилучених з поверхні ручки зовнішньої сторони вхідних дверей , з поверхні ручки дверей веранди, з поверхні ручки дверей кімнати.

- висновком судової експертизи зброї від 03.06.2021 №КСЕ-19/102-21/5772, відповідно до якої предмет, схожий на ніж, вилучений 25.03.2021 в ході проведення огляду, холодною зброєю не являється. Даний ніж є складаним багатопредметним ножом різновидом ножів господарсько-побутового призначення, виготовлений саморобним способом.;

- висновком судової біологічної експертизи від 21.05.2021 №СЕ-19/102-21/5767-БД, згідно якої встановлено генетичні ознаки крові зразків крові потерпілої ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_8 ; на куртці чорного кольору з написом «OКМЕL» (об`єкти №№ 8.1,8.2, 8.3, 8.4) виявлені сліди крові людини та клітини з ядрами; встановлені генетичні ознаки слідів крові людини та клітин з ядрами, виявлених на куртці чорного кольору з написом «OКМЕL» (об`єкти №№ 8.1,8.2, 8.3, 8.4) та генетичні ознаки клітин з ядрами, виявлених на гаманці чорного кольору із шкірозамінника (об`єкти 6.1, 6.2,6.3), змивах з ліхтарика (об`єкт 7.1), куртці чорного кольору з написом «OКМЕL» (об`єкт 8.5); генетичні ознаки слідів крові та клітин з ядрами, виявлених на куртці чорного кольору з написом «OКМЕL» (об`єкти №№ 8.1,8.2, 8.3, 8.4), генетичні ознаки клітин з ядрами, виявлених на гаманці чорного кольору із шкірозамінника (об`єкти 6.1, 6.2, 6.3) збігаються між собою, з генетичними ознаками зразка крові потерпілої ОСОБА_10 та не збігаються з генетичними ознаками крові ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_8 . Ймовірність випадкового збігу генетичних ознак, встановлених у зразку букального епітелію потерпілої крові потерпілої ОСОБА_10 та в об`єкті № 6.1 складає 1,80394х10-31. Сукупність генетичних ознак, встановлених у вказаних об`єктах, зустрічається не частіше, ніж у 1 з 5,54 нонильйонів (5,54х1030) осіб. Ймовірність випадкового збігу генетичних ознак, встановлених у зразку букального епітелію потерпілої крові потерпілої ОСОБА_10 та в об`єктах №6.2, 6.3, 8.1, 8.2, 8.3, 8.4 складає 6, 04319х10 -33. Сукупність генетичних ознак, встановлених у вказаних об`єктах, зустрічається не частіше, ніж у 1 з 165 нонильйонів (1,65х1032) осіб. Походження вищевказаних слідів від ОСОБА_9 та ОСОБА_8 виключається.;

- протоколом слідчого експерименту від 31.03.2023, проведеного за участі обвинуваченого ОСОБА_8 та потерпілої ОСОБА_10 та долученим до нього відеозаписом, на якому зафільмовано відтворення обставин розбійного нападу, скоєного 25.03.2021 в будинку ОСОБА_10 по АДРЕСА_2 .;

Окрім того, в судовому засіданні першої інстанції потерпіла без жодних сумнівів підтвердила те, що ОСОБА_8 є одним з нападників, які в ніч з 24.03.2021 на 25.03.2021 із застосуванням насильства заволоділи її майном.

Колегія суддів вважає, що сукупність наведених у вироку доказів переконливо свідчить про те, що обвинувачений ОСОБА_8 вчинив саме кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 187 КК України, за наведених у вироку суду обставин.

Таким чином, з огляду на викладене та досліджені судом першої інстанції докази у колегії суддів відсутні сумніви у винуватості обвинуваченого у вчиненні нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, поєднаного з проникненням у житло , тобто кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 187 КК України.

Причетність обвинуваченого до інкримінованого злочину доведена поза розумним сумнівом.

Що стосується незгоди обвинуваченого та захисника з кваліфікацією дій обвинуваченого, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно роз`яснень, які містяться у Постанові Пленуму ВСУ №10 від 06.11.2009 року «Про судову практику у злочинах проти власності» під нападом за статтею 187 КК України слід розуміти умисні дії, спрямовані на негайне вилучення чужого майна шляхом застосування фізичного або психічного насильства, зазначеного в частині першій цієї статті. Розбій вважається закінченим з моменту нападу, поєднаного із застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, або з погрозою застосування такого насильства, незалежно від того, заволоділа винна особа майном потерпілого чи ні. Під насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, слід розуміти заподіяння їй легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності, середньої тяжкості або тяжкого тілесного ушкодження (останнє кваліфікується за ч. 4 ст. 187 КК України)

Суб`єктивна сторона цього злочину характеризується прямим умислом, корисливим мотивом і спеціальною метою з якою здійснюється напад, - заволодіння чужим майном.

Розбій належить до усічених складів злочину, вважається завершеним з моменту вчинення самого нападу. У разі вчинення розбою посягання відбувається на основний безпосередній об`єкт - право власності, на який насамперед спрямований цей злочин, та на додатковий безпосередній об`єкт, у зв`язку із посяганням на право власності, - життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу. Наявність додаткового безпосереднього об`єкта дає підстави для розмежування складів злочину, як у цьому випадку - розбою та грабежу. Однією з ознак, що характеризують розбій, є саме насильство, метою якого є намір одразу подолати опір потерпілого й упередити його протидію нападу.

Під нападом у складі розбою слід розуміти раптову, несподівану для потерпілого, короткочасну, агресивну, насильницьку дію, спрямовану на протиправне заволодіння чужим майном. Напад може бути як відкритим, так і таємним (наприклад, нанесення удару потерпілому з-за спини). За цією ознакою розбій відрізняється, з одного боку, від крадіжки, з іншого, - від грабежу.

Напад органічно пов`язаний із фізичним або психічним насильством, яке при розбої має так званий інструментальний характер - виступає способом заволодіння майном або його утримання. При цьому фізичне насильство може полягати у протиправному впливі не лише на зовнішні частини тіла потерпілого (механічне їх травмування), а й внутрішні (отруєння), а також в інших діях насильницького характеру, які створюють небезпеку для життя чи здоров`я потерпілого (насильницьке тримання його в небезпечних для життя та здоров`я умовах).

Під насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, слід розуміти заподіяння їй різного ступеню тілесних ушкоджень, а також інші насильницькі дії, які не призвели до певних наслідків, але були небезпечними для життя чи здоров`я в момент заподіяння (насильство, що призвело до втрати свідомості чи мало характер мордування, здушення шиї, скидання з висоти, застосування електроструму, зброї, спеціальних знарядь тощо).

Приймаючи рішення про наявність у діях обвинуваченого ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги показання потерпілої ОСОБА_10 про обставини вчиненого щодо неї злочину, а саме те, що ОСОБА_8 хватав потерпілу за шию, вимагаючи кошти.

Напад і заволодіння майном підтвердила потерпіла, яка впізнала одного з обвинувачених ( ОСОБА_8 ), а тілесні ушкодження встановлені відповідним висновком судово-медичного експерта, якому дана вірна юридична -правова оцінка.

Відтак, в ході дослідження доказів у даному судовому провадженні було безспірно встановлено умисел обвинувачених на вчинення саме розбійного нападу, з використанням предметів із підвищеною травмувальною дією.

Таким чином кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_8 є правильною.

Апеляційний суд вважає, що до доводів обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 з приводу неправильної кваліфікації дій ОСОБА_8 за ч.3 ст. 187 КК України, слід віднестись критично що не знайшли свого підтвердження в ході судових розглядів.

Не знайшла свого підтвердження і версія сторони захисту, що ОСОБА_8 не знав про наявність у ОСОБА_9 ножа, з огляду на обставини, викладені вище. Так, обвинувачений ОСОБА_18 під час слідчого експерименту пояснив, що на пропозицію ОСОБА_9 вчинити напад на таксиста чи баригу у м. Ладижин, він запропонував поїхати до його родички ОСОБА_10 . При цьому, ОСОБА_8 взяв з собою носки, щоб одягти на руки, а ОСОБА_9 - трав`яні рукавички. Отже, умисел на вчинення нападу ОСОБА_8 мав.

Також належить зазначити, що колегія суддів здійснює апеляційний перегляд оскаржуваного вироку в межах апеляційних скарг обвинуваченого та захисника, які будь-яких клопотань про повторне дослідження доказів судом апеляційної інстанції не заявляли, а отже суд апеляційної інстанції лише надає свою оцінку та висловлює своє ставлення щодо вже досліджених судом першої інстанції доказів в межах повноважень апеляційного суду.

Отже, враховуючи, що при розгляді кримінального провадження щодо обвинувачених місцевим судом були встановлені і досліджені всі обставини, з`ясування яких мало істотне значення для правильного вирішення справи, а також з урахуванням того, що будь-які належні докази на спростування викладених у обвинуваченні обставин відсутні, колегія суддів дійшла висновку, що діях обвинувачених надано правильну кримінально-правову оцінку, а їх винуватість у вчиненому доведена поза розумним сумнівом.

Такий висновок повністю узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, висловленою у справах «Нечипорук і Йонкало проти України» (рішення від 21 квітня 2011 року) та «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» (рішення від 06 грудня 1988 року), у рішеннях яких зазначено, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою» (параграфи150, 253).

Невизнання винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, колегія суддів розцінює, як спосіб захисту та намагання уникнути кримінальної відповідальності за скоєне у визначний обвинуваченим спосіб.

В силу вимог ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно зі ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

На переконання колегії суддів, при призначенні ОСОБА_8 покарання суд першої інстанції у повній мірі врахував характер та тяжкість вчиненого ним злочину, особу винного, який раніше неодноразово судимий, негативно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, відсутність обставин, які пом`якшують покарання та обтяжуючі покарання обставини - вчинення злочину щодо особи похилого віку, рецидив злочинів, вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Відтак, призначене ОСОБА_8 покарання, на переконання колегії суддів, відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України, і таке буде необхідним і достатнім для виправлення обвинувачених та попередження нових кримінальних правопорушень.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що подані апеляційні скарги не містять правових підстав для скасування оскаржуваного вироку суду, а отже такі визнаються судом апеляційної інстанції необґрунтованими та до задоволення не підлягають.

За наслідками апеляційного перегляду істотних порушень кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст. 405, 407, 408, 409, 419 КПК України, колегія суддів

постановила :

Апеляційні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 ,- залишити без задоволення.

Вирок Немирівського районного суду Вінницької області від 22.08.2023 року відносно ОСОБА_8 , - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного Кримінального Суду в складі Верховного Суду протягом 3-х (трьох) місяців з дня її проголошення, а засудженим - в той самий строк з дня отримання копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4