Справа № 503/1104/22
Провадження №1-кп/503/15/24
УХВАЛА

25 січня 2024 року Кодимський районний суд Одеської області в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в рамках судового провадження у кримінальному провадженні № 0000441 від 28.06.2022 року, клопотання прокурора Подільської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання у відношенні обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рибниця Республіка Молдова, громадянина України, не працюючого, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України,

сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_3 , обвинувачені ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , захисник адвокат ОСОБА_7 ,

встановив:

Прокурор звернувся до суду з вище вказаним клопотанням, в якому просить суд застосувати щодо обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання із покладенням на нього наступних обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України: прибувати за кожною вимогою до суду; не відлучатись з Одеської області без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утриматись від спілкування з обвинуваченим ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та свідками у кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Вказане клопотання обґрунтоване тим, що у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обізнаного із вимогами нормативно-правових актів, з корисливих мотивів, виник прямий умисел на організацію незаконного переправлення осіб чоловічої статті, які підлягають призову на військову службу під час мобілізації, через державний кордон України до непідконтрольної частини Республіки Молдови так званої самопроголошеної «Придністровської Молдавської Республіки». З метою реалізації свого прямого умислу на організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України, ОСОБА_5 , у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці залучив до вчинення злочину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомивши останнім план вчинення злочину, після чого, останні надали свою згоду на його вчинення.

З метою реалізації свого прямого умислу на організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України, ОСОБА_5 , у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці залучив до вчинення злочину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомивши останнім план вчинення злочину, після чого, останні надали свою згоду на його вчинення.

Так, на виконання загального плану вчинення злочину, ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, з метою організації незаконного переправлення осіб через державний кородон України, за попередньою змовою групою осіб, почав здійснювати пошук чоловіків, яким на період дії правового режиму воєнного стану заборонено виїзд за межі країни, та які мають намір виїхати за межі території України поза пунктами пропуску. В ході зазначеного, ОСОБА_5 підшукав ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , якому повідомив про можливість перетину державного кордону поза пунктом пропуску за грошову винагороду в розмірі 1500 доларів США.

В подальшому, ОСОБА_8 , діючи під контролем правоохороних органів, погодився на запропоновані умови ОСОБА_5 , та виконуючи вказівки останнього, 27.07.2022 приблизно о 19:10 годині прибув на потязі до міста Кодима Одеської області.

У свою чергу ОСОБА_5 , не повідомляючи свої дійсні наміри, запропонував своєму знайомому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який неофіційно працює водієм служби таксі на належному йому транспорному засобі «ВАЗ 2101» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , зустріти особу на залізничному вокзалі у місті Кодима Одеської області, та доставити її за адресою: АДРЕСА_1 .

Будучи необізнаним про вчинення ОСОБА_5 за попередньою змовою групою осіб злочину, ОСОБА_9 погодився на вказане за грошові кошти у сумі 300 гривень.

Так, в 19:15 годині, ОСОБА_9 зустрів ОСОБА_8 на залізничному вокзалі за адресою: АДРЕСА_3 , та доставив його до місця мешкання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , де перебував ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , та ОСОБА_4 .

При цьому, ОСОБА_8 , виконуючи вказівки ОСОБА_5 , під час руху на зазначеному транспортному засобі марки «ВАЗ 2101» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_9 , передав останньому білий конверт в якому знаходились грошові кошти у сумі 1500 доларів США.

У свою чергу, ОСОБА_9 по прибуттю разом із ОСОБА_8 до місця мешкання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , передав ОСОБА_5 білий конверт, вміст якого йому не був відомий, в якому знаходились грошові кошти в сумі 1500 доларів США, передані ОСОБА_8 в якості сплати за організацію незаконного переправлення ОСОБА_8 через державний кордон України.

В подальшому, ОСОБА_6 , та ОСОБА_4 з метою реалізації свого злочинного умислу на організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, за попередньою змовою з ОСОБА_5 , використовуючи автомобіль марки ВАЗ 2125 д.н.з. НОМЕР_2 , за кермом якого перебував ОСОБА_6 , доставили ОСОБА_8 до ділянки державного кордону, розташованого поблизу села Шершенці Подільського району Одеської області.

Прибувши до зазначеного місця, ОСОБА_6 , та ОСОБА_4 повідомили ОСОБА_8 про необхідність подальшого пересування у бік державного кордону в пішому порядку. Після чого, ОСОБА_8 , виконуючи надані вказівки ввищенаведених осіб, вийшов із транспортного засобу. У свою чергу ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, з метою організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, вийшов з авто разом із ОСОБА_8 та почав супроводжувати його до ділянки місцевості, розташованої на відстані близько 5 км від с. Шершенці Подільського району Одеської області, що представляє собою огороджувальний земельний насип, що розділяє лінію державного кордону України та самопроголошеної Придністровської Молдавської республіки.

Однак, зазначені незаконні дії ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , та ОСОБА_4 були викриті працівниками правоохороних органів, після чого останні затримані на місці події.

Таким чином ОСОБА_4 обвинувачений у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, за кваліфікуючими ознаками: організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, вчинене за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 зазначеного кримінального правопорушення є зібрані під час досудового розслідування у кримінальному провадженні докази: протоколами затримання ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення; протоколом обшуку автомобіля марки ВАЗ 2125, д.н.з. НОМЕР_2 ; протоколом обшуку будинку ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 , протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 , протоколами слідчих експерементів за участі підозрюваних ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , вилученими в ході досудового розслідування речовими доказами (мобільнимим телефонами, транспортними засобами, чорновими записами), та іншими матеріалами у їх сукупності.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також існування ризиків, передбачених п.1 і 3 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме переховування від суду; незаконного впливу на свідків та інших обвинувачених у цьому ж кримінальному провадженні.

Ураховуючи викладене, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються вищевикладені обставини, прокурор вважає за доцільне застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання із покладенням на нього відповідних обов`язків.

В судовому засіданні прокурор подане клопотання підтримав та просив задовольнити з викладених в ньому обставин.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник в судовому засіданні не заперечували проти застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши надані матеріали та матеріали судового провадження, суд встановив наступне.

Відповідно до ч.1-2 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановленняобставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 зазначеного кримінального правопорушення є зібрані під час досудового розслідування у кримінальному провадженні докази: протоколами затримання ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення; протоколом обшуку автомобіля марки ВАЗ 2125, д.н.з. НОМЕР_2 ; протоколом обшуку будинку ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 , протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 , протоколами слідчих експерементів за участі підозрюваних ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , вилученими в ході досудового розслідування речовими доказами (мобільнимим телефонами, транспортними засобами, чорновими записами), та іншими матеріалами у їх сукупності. При цьому, згідно ч.1 ст. 198 КПК України, висловлені в ухвалі суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду.

Однак, суд не вбачає існування заявлених прокурором ризиків, передбачених п.1 і 3 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме переховування від суду; незаконного впливу на свідків та інших обвинувачених у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки дане кримінальне провадження перебуває в провадженні суду з 22.09.2022 року, при цьому дія обраного судом 28.09.2022 року до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у відповідний період часу протягом доби (а.с.113-116 том 1) закінчився ще 28.11.2022 року. З того часу обвинувачений ОСОБА_4 з`являвся до суду у призначені судові засідання, що підтверджує наявність у матеріалах справи відповідних розписок. Прокурором не надано суду жодних доказів тієї обставини, що обвинувачений ОСОБА_4 документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон, а сам обвинувачений цю обставину в судовому засіданні не підтверджував. Таким чином процесуальна поведінка обвинуваченого ОСОБА_4 протягом вже тривалого часу не дає підстав вважати наявним ризик переховування від суду. Крім того, протягом всього згаданого періоду часу від прокурора до суду не надходило повідомлень про факти існування або спроби незаконного впливу обвинуваченого ОСОБА_4 на свідків та інших обвинувачених у цьому ж кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.3 ст. 194 КПК України, слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.

У зв`язку з вище викладеним суд вважає відсутніми підстави для обрання у відношенні обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, але за умов доведення прокурором наявності обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення, то суд вважає необхідним зобов`язати даного обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду.

Керуючись ст. 132, 156, 176-205, 331, 369, 372 КПК України, суд

постановив:

Відмовити в задоволенні клопотання прокурора Подільської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання у відношенні обвинуваченого ОСОБА_4 .

Зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_4 прибувати за кожною вимогою до суду.

Ухвала оскарженню не підлягає, набирає законної сили з моменту її проголошення і підлягає негайному виконанню.

Суддя ОСОБА_1