Справа № 337/5531/23
Номер провадження 1-кп/337/384/2023
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2023 року Хортицький районний суд міста Запоріжжя

у складі судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

розглянувши в порядку спеціального судового провадження (in absentia), у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Запоріжжя кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.08.2023 року № 0001300 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Молочанськ Токмацького району Запорізької області, українки, громадянки України, яка зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , заміжньої, яка не має на утриманні неповнолітніх дітей, яка не є особою, щодо якої здійснюється особливий порядок кримінального провадження, передбачений ст.480 КПК України, раніше не судимої

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з Конституцією України, Україна є суверенною і незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і РФ 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Всупереч вказаним нормам міжнародного гуманітарного права президент РФ ОСОБА_6 та інші невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади РФ, діючи всупереч вимогам п.п. 1,2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (ХХV) від 21.12.1965 № 2131 (ХХ), від 14.12.1974 № 3314 (ХХІХ), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, та віддали відповідні накази на вторгнення підрозділів ЗС РФ на територію України з метою її незаконного збройного захоплення та подальшої військової окупації.

24.02.2022, на виконання вищевказаних наказів, військовослужбовці ЗС РФ, шляхом збройної агресії із застосуванням зброї, військової техніки та артилерії, з нанесенням ракетних та авіаційно-бомбових ударів по військовій та цивільній інфраструктурі, незаконно вторглись на територію Україну через державні кордони України в Донецькій, Запорізькій, Житомирській, Київській, Луганській, Сумській, Харківській, Херсонській та Чернігівській областях, та здійснили збройний напад на державні органи влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти військової та цивільної інфраструктури, які мають важливе народногосподарське та оборонне значення, після чого здійснили військову окупацію частини території України, в тому числі і Приазовської селищної територіальної громади Мелітопольського району Запорізької області, яка було захоплено 25.02.2022.

Указом Президента України ОСОБА_7 від 24 лютого 2022 року № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки та оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» запроваджено воєнний стан на всій території України, яка наразі продовжено до 18 серпня 2023 року.

Так, відповідно до положень ч.1 ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 (в редакції від 07.05.2022, далі за текстом - Закон №1207-VII), тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Тимчасова окупація Російською Федерацією територій України, визначених частиною першою статті 3 цього Закону, незалежно від її тривалості, є незаконною і не створює для Російської Федерації жодних територіальних прав. За державою Україна, територіальними громадами сіл, селищ, міст, розташованих на тимчасово окупованій території, органами державної влади, органами місцевого самоврядування та іншими суб`єктами публічного права зберігається право власності, інші речові права на майно, у тому числі на нерухоме майно, включаючи земельні ділянки, що знаходиться на тимчасово окупованій території.

Порядок створення органів місцевого самоврядування, обрання сільських, селищних, міських голів, встановлюється Конституцією України, Законом України «Про місцеве самоврядування України» та іншими Законами та ґрунтується на основі загального, рівного, прямого виборчого права шляхом таємного голосування.

Тимчасово окупованою територією, відповідно до п.7 ч.1 ст.1-1 Закону №1207-VII, є частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації російської федерації.

Починаючи з 26.02.2022 територія Молочанської міської територіальної громади Пологівського району Запорізької області та на час повідомлення про підозру є тимчасово окупованою територією представниками збройних формувань держави-агресора РФ, відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 309 від 22.12.2022 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією».

Тимчасова окупація російською федерацією територій України, визначених частиною першою статті 3 цього Закону, незалежно від її тривалості, є незаконною і не створює для Російської Федерації жодних територіальних прав.

Тимчасово окупованою територією, відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 1-1 Закону №1207-VII, є частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації російської федерації.

Після окупації частини території Пологівського району Запорізької області, представниками збройних формувань Російської Федерації фактично було узурповано всі владні повноваження на цій тимчасово окупованій території шляхом збройного захоплення адміністративних будівель органів державної влади та місцевого самоврядування, встановлення інституту військових комендатур, запровадження тотального контролю та жорсткого управління у всіх сферах життєдіяльності територіальних громад, фактичної ліквідації приватної власності, свободи слова, пересування та волевиявлення на захоплених територіях, а також шляхом повсякденного залякування населення, застосування фізичного і психологічного впливу до окремих категорій суспільства, в тому числі шляхом незаконного позбавлення волі діючих представників органів державної влади України та місцевого самоврядування.

Також, відповідно до п. 6 ч. 1 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» № 1207-VII від 15 квітня 2014 року передбачено, що окупаційна адміністрація Російської Федерації - сукупність державних органів і структур Російської Федерації, функціонально відповідальних за управління тимчасово окупованими територіями та підконтрольних Російській Федерації самопроголошених органів, які узурпували виконання владних повноважень на тимчасово окупованих територіях та які виконували чи виконують властиві органам державної влади чи органам місцевого самоврядування функції на тимчасово окупованій території України, в тому числі органи, організації, підприємства та установи, включаючи правоохоронні та судові органи, нотаріусів та суб`єктів адміністративних послуг.

Так, у травні 2022 року представниками збройних формувань Російської Федерації всупереч установленого Конституцією України, Законами України «Про місцеві державні адміністрації», «Про місцеве самоврядування в Україні» та іншими діючими нормативно-правовими актами порядку, цілеспрямовано було створено окупаційну адміністрацію Російської Федерації мовою оригіналу «Военно-гражданская администрация г. Молочанск Запорожской области», до якого здійснюють набір співробітників серед місцевих мешканців Пологівського району, в тому числі і серед колишніх (звільнених) працівників місцевих органів влади.

Так, положеннями п.6 ч.1 ст.1-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» визначено, що окупаційна адміністрація російської федерації, це сукупність державних органів і структур російської федерації, функціонально відповідальних за управління тимчасово окупованими територіями та підконтрольних Російській Федерації самопроголошених органів, які узурпували виконання владних повноважень на тимчасово окупованих територіях та які виконували чи виконують властиві органам державної влади чи органам місцевого самоврядування функції на тимчасово окупованій території України, в тому числі органи, організації, підприємства та установи, включаючи правоохоронні та судові органи, нотаріусів та суб`єктів адміністративних послуг.

В свою чергу незаконними органами, посадовими та службовими особами відповідно до ч.2 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» встановлено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Далі, приблизно у червні 2022 року, громадянка України ОСОБА_5 отримала від невстановлених представників окупаційної військової адміністрації пропозицію зайняти посаду «начальника отдела по земельным ресурсам и экологической безопасности» у незаконному органі влади «Военно-гражданская администрация г. Молочанск Запорожской области», на яку погодилася.

В подальшому громадянка України ОСОБА_5 приблизно у червні 2022 року, перебуваючи на території м. Молочанськ Пологівського району Запорізької області, яке з 26.02.2022 і на момент повідомлення про підозру є тимчасово окупованою збройними силами російською федерацією (далі ЗС РФ) територією України, діючи умисно, реалізуючи свій злочинний умисел, з метою встановлення та утвердження тимчасової окупації частини території України, підтримки рішень та дій держави-агресора, збройних формувань, окупаційної адміністрації держави-агресора, співпраці з державою-агресором, збройними формуваннями та окупаційною адміністрацією добровільно зайняла посаду мовою оригіналу «начальник отдела по земельным ресурсам и экологической безопасности» у незаконному органі влади «Военно-гражданская администрация г. Молочанск Запорожской области», створеного представниками держави-агресора та яка розташовується за адресою: Запорізька область, Пологівський район, м. Молочанськ, вул. Педенко, буд. 17, яка пов`язана з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, в тому числі: загальна організація роботи і управління структурним підрозділом, здійснення обліку і звітності у сфері регулювання земельних відносин, ЖКХ, використання та охорони земель, розробка та видання незаконних нормативно-правових актів обов`язкових для виконання на тимчасово окупованій території Молочанської міської територіальної громади, зокрема, щодо ставки земельного податку, передачі земельних ділянок у власність громадянам та юридичним особам, тощо.

Після цього, з метою представлення окупаційній владі своєї особистої прихильності, формування в населення окупованої частини території Запорізької області, в тому числі Молочанської міської територіальної громади, де зареєстрована юридична адреса та фактичне місцезнаходження згаданої окупаційної адміністрації, думки невідворотності встановлення та утвердження російської окупації частини території України, як єдиної законної влади на цій території, просуваючи ідеї проросійської спрямованості, незворотного і стабільного існування на теренах Запорізької області влади РФ, ОСОБА_5 , являючись, мовою оригіналу, «начальником отдела по земельным ресурсам и экологической безопасности» у незаконному органі влади «Военно-гражданская администрация г. Молочанск Запорожской области», забезпечувала з іншими особами з числа представників незаконних органів окупаційної влади держави-агресора, створених на окупованій території Запорізької області, реалізацію незаконної державної політики держави-агресора у сфері землевпорядкування, а також виконувала інші функціональні обов`язки, для подальшого встановлення окупаційної влади, штучного створення у місцевих мешканців хибних уявлень про благі наміри окупаційних військ та незворотного і стабільного існування на території Запорізької області та м. Молочанськ, зокрема, влади РФ.

Ухвалою Хортицького районного суду міста Запоріжжя від 9 листопада 2023 року кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України, визначено здійснювати у спеціальному судовому провадженні відповідно до ч.3 ст.323 КПК України, у відсутності обвинуваченої. Отже, судовий розгляд у межах даного кримінального провадження здійснювався за відсутності обвинуваченої ОСОБА_5 (in absentia), яка показань суду не надавав та будь-яких клопотань від останньої на адресу суду також не надходило.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченої (in absentia) повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, зазначеним у частині першій цієї статті, з урахуванням особливостей, встановлених законом.

Зважаючи на специфіку спеціального судового провадження (ч.3 ст. 323 КПК України) суд, зберігаючи неупередженість та безсторонність, надає особливого значення охороні прав та законних інтересів обвинуваченої як учасника кримінального провадження, яке відбувається за його відсутності, сприяє забезпеченню повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб до обвинуваченої була застосована належна правова процедура в контексті приписів ст. 2 КПК України з дотриманням всіх загальних засад кримінального провадження з урахуванням особливостей, встановлених виключно законом. Ці особливості вимагають від суду прискіпливої оцінки кожного поданого доказу обвинувачення, відтак поріг вимогливості до доказування у даному випадку має бути підвищений.

Водночас, дане кримінальне провадження здійснювалось за обов`язковою участю захисника адвоката ОСОБА_4 , що був забезпечений державою з Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги в Донецькій та Запорізькій областях.

Повістки про виклик обвинуваченої в судові засідання здійснювався у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, а саме у газеті «Урядовий кур`єр» та на веб-сайті Хортицького районного суду м. Запоріжжя (https://hr.zp.court.gov.ua/sud0825/), інформація про процесуальні документи надсилались та публікувались відповідно до вимог ст. 323 КПК України.

При цьому, на своє глибоке переконання, суд вважає, що наявні у справі документи свідчать про відмову ОСОБА_5 , яка в свою чергу повинна була знати про розпочате кримінальне провадження, від здійснення свого права предстати перед українським судом та захищати себе безпосередньо в такому суді, та так само свідчить про наявність у неї наміру ухилитись від кримінальної відповідальності. В той же час, ухилення обвинуваченої ОСОБА_5 від правосуддя, суд оцінює як реалізацію останньою її невід`ємного права на свободу від самозвинувачення чи самовикриття (п/п.«g» п.3 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, ст. 63 Конституції України), та як одну з ключових гарантій презумпції невинуватості.

Захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні зазначила, що не мала можливості зв`язатися з обвинуваченою та з`ясувати в неї правову позицію щодо пред`явленого обвинувачення. Водночас, захисник належним чином приймала участь у реалізації права на захист обвинуваченої під час судового розгляду та висловила свою позицію з приводу недоведеності вини останньої у даному кримінальному провадженню, посилаючись на те, що добровільність дій її підзахисної, яка перебувала на окупованій території є сумнівною, а тому вона підлягає виправданню.

Відповідно до ст.ст. 84-85 КПК України, доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставини, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Судом визнано загальновідомим і таким, що не потребує доказуванню в межах даного провадження, що тимчасова окупація з боку РФ частини території України, яка розпочалася із збройного конфлікту, викликаного російською військовою агресією, починаючи з 20 лютого 2014 року та повномасштабного вторгнення РФ на територію України 24 лютого 2022 року, а також анексія з боку РФ частини території України є загально відомими фактами, які за хронологією подій: а) констатовані нормативними, хоча і засудженими з точки зору міжнародного права, актами РФ, а також «нормативними актами» самопроголошених суб`єктів на території України, законність яких не визнається державою Україна, проте прийнятих судом у даному випадку до уваги, оскільки вирішується питання про відповідальність за вчинення кримінального правопорушення, внаслідок якого були прийняті такі акти; б) встановлені національними нормативно-правовими актами, які є обов`язковими для застосування на території України; в) засуджені міжнародними актами колективного реагування, а відтак ці факти не потребують окремого судового доказування.

При цьому, винуватість ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення, вчиненого за обставин, викладених в обвинувальному акті, підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів, наданих стороною обвинувачення.

Так, свідок ОСОБА_8 суду пояснив, що є заступником голови Токмацької міської громади, виїхав з окупованої території у червні 2022 року. ОСОБА_5 він знає як мешканку м.Молочанська, вона працювала бухгалтером в СФГ «Кленовий» за два роки до початку воєнних дій. Місто Молочанськ окуповане з березня 2022 року, громада була змушена переїхати в школу № 1. В травні 2022 року до школи завітали представники окупаційної влади, які представили ОСОБА_9 як мера ОСОБА_10 , а ОСОБА_11 як його заступника з земельних питань. Каменецька вела себе розкуто, вільно, без жодного страху. Тоді він особисто з нею не спілкувався. Наступного дня вона вже самостійно приїжджала до школи, вимагала передання документації по землі, сільському господарству, техніці, але передавати було нічого, бо документація на той час була вже знищена. Коли він виїхав до міста Запоріжжя, то від знайомих чув, що вона займалася вирішенням земельних питань, зверталася до аграріїв з вимогою перереєстрації земельних ділянок, щоб вони співпрацювали з окупаційною владою. Вважає, що ОСОБА_5 почала співпрацювати з окупантами виключно з меркантильних спонукань, у неї була можливість виїхати, її донька мешкає у м.Дніпро, натомість, вона вирішила співпрацювати з окупантами, навіть її співмешканець вступив до міліції.

Свідок ОСОБА_12 суду пояснив, що до серпня 2022 року мешкав у м.Молочанськ, знав ОСОБА_13 особисто, вона працювала у фермера в сільському господарстві. Його дружина є аграрієм, тому вона часто особисто з нею спілкувалася. У травні 2022 року ОСОБА_14 зателефонувала йому, зазначивши, що йому треба з`явитися до адміністрації з приводу земельних ділянок, оскільки дружина виїхала до м.Запоріжжя. Райадміністрація розміщувалася в приміщенні колишньої фірми, над входом висів російський прапор, чи була наявна на будівлі інформація щодо органу, який здійснював діяльність, він не пам`ятає. На вході була охорона, одягнута у камуфляжну форму з російськими шевронами. Охоронець на його питання відповів, в який саме кабінет йому потрібно зайти. У кабінеті, крім ОСОБА_5 була ОСОБА_15 . Каменецька вела документацію, уточняла у нього інформацію щодо земельних ділянок, питала розміри ділянок, кадастрові номери, цікавилася як її обробляють. Казала, що збирається вести реєстр, тому ці данні усі потрібні для формування бази, вона працює заступником земельних питань, точно посаду, він назвати не може, бо не запам`ятав, а бейджиків не було. Він особисто намагався якнайменше спілкуватися, бо на той час у нього було проведено чотири обшуки, він мав намір якнайшвидше виїхати до Запоріжжя. Інформацію він надав усну та приблизну, бо самі акти були на руках у дружини. Каменецька поводилася розкуто, проявляла жагу до співпраці з окупантами. Також у «Вайбері» була група «Сільгоспвиробники», яку створила ОСОБА_14 , в яку розміщувала усі оголошення щодо аграріїв, давала вказівки щодо звітності, координувала дії аграріїв, вела звітність.

Свідок ОСОБА_16 суду пояснив, що виїхав до окупованої території у серпні 2022 року. До цього часу він мав сільське господарство «Мирне» в с.Виноградне Токмацького району, випрошував кукурудзу, зерно. ОСОБА_13 знав особисто, вона працювала в СГ «Клиновий» у с.Благодатне, що поруч з с.Виноградне, помічником керівника. Їх земельні ділянки знаходилися поруч. На початку березня 2022 року до с.Виноградне прийшли окупанти, запровадили перевірки, називали дати, час, коли потрібно з`явитися до м.Молочанська, у Будинок Культури. У призначений час він з`явився, біля будинку було багато машин, озброєні військові, які робили поверхневий огляд присутніх. Зібралось приблизно 40 осіб, які займалися сільським господарством. Потім прийшли озброєний військовий, ОСОБА_17 та ОСОБА_11 . Військовий представив ОСОБА_17 як голову. Вони сіли за стіл у центрі, розпочали проросійську агітацію, почали схиляти аграріїв до співпраці, до переоформлення господарств, зауважували на необхідність сплати податків. Вели облік за прізвищами, розпитували з яких причин хто не з`явився, погрожували репресіями тим, хто відмовиться від співпраці.

Свідок ОСОБА_18 суду пояснив, що до 28.09.2022 року він мешкав в с.Новомиколаївка. ОСОБА_13 знав візуально, як бухгалтера сільського господарства у м.Молочанськ, однак до окупації особисто не спілкувався. Після окупації, на початку березня 2022 року вона особисто зателефонувала йому на мобільний телефон, повідомивши, що йому слід прибути на збори фермерів у м. Молочанськ, де будуть вирішуватися питання щодо координації їхньої діяльності, у тому числі і питання щодо сплати податків. Ці збори відбувалися у приміщенні школи, їх вів військовий РФ. Каменецька перебувала пороч з ОСОБА_17 , якого представили як голову ОСОБА_10 . Каменецька агітувала за співпрацю з окупаційною владу, запевняла, що у фермерів буде усе добре, потрібно привезти документи на землю для звітності, у тих, хто не піде на співпрацю відберуть господарство. Поводила вона себе впевнено, розкуто, видно, що була задоволена окупаційним режимом. Він приїжджав у приміщення, на яке зазначала ОСОБА_11 , на якому висів прапор РФ, наявність вивіски в її кабінеті він не пам`ятає. Він повідомив, що користуватися землею, яку брав в оренду, не буде та не користується землею зараз. Потім у нього вимагали сплатити податки, запрошували приїхати знову, він відповів, що сплачувати нічого не буде, так як діяльність не веде, землею не користується та вирішив другого разу вже не їхати. Потім виїхав до м.Запоріжжя.

Згідно Протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 29 серпня 2023 року свідок ОСОБА_19 з чотирьох наданих фотознімків схожих осіб жіночої статті, на світлині під № 4 за загальним зовнішнім виглядом, кольором та формою очей, формою обличчя та носа, кольором, формою зросту волосся впізнав особу ОСОБА_5 , яка обіймає посаду в незаконному органі влади - Молочанській ВГА.

Згідно Протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 31 липня 2023 року свідок ОСОБА_8 з чотирьох наданих фотознімків схожих осіб жіночої статті, на світлині під № 4 впізнав особу ОСОБА_5 , яку було представлено як заступника голови воєнно-цивільної адміністрації Молочанської ВГА по земельним питанням.

Згідно Протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 31 липня 2023 року свідок ОСОБА_20 з чотирьох наданих фотознімків схожих осіб жіночої статті, на світлині під № 4 за коротким темним волоссям та іншими загальними рисами обличчя впізнала особу ОСОБА_5 , яка займає посаду пов`язану з земельним устроєм при окупаційній владі у м.Молочанськ.

Згідно Протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 31 липня 2023 року свідок ОСОБА_21 з чотирьох наданих фотознімків схожих осіб жіночої статті, на світлині під № 4 за коротким темним волоссям та іншими загальними рисами обличчя впізнав особу ОСОБА_5 , яка займає посаду спеціаліста з земельних питань та на займаній посаді вона займалася переоформленням фермерських господарств, земельних ділянок і домогосподарств під стандарти російського законодавства.

Згідно Протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22 червня 2023 року свідок ОСОБА_16 з чотирьох наданих фотознімків схожих осіб жіночої статті, на світлині під № 4 за коротким темним волоссям та іншими загальними рисами обличчя впізнав особу ОСОБА_5 , яка займає посаду заступника окупаційної військово-цивільної адміністрації м.Молочанська.

Згідно Протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21 червня 2023 року свідок ОСОБА_22 з чотирьох наданих фотознімків схожих осіб жіночої статті, на світлині під № 4 за коротким темним волоссям та іншими загальними рисами обличчя впізнав особу ОСОБА_5 , яка займає посаду пов`язану з земельним устроєм при окупаційній владі у м.Молочанську .

Згідно Протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 19 червня 2023 року свідок ОСОБА_23 з чотирьох наданих фотознімків схожих осіб жіночої статті, на світлині під № 4 за коротким темним волоссям та іншими загальними рисами обличчя впізнала особу ОСОБА_5 , яка займає посаду пов`язану з земельним устроєм ( яку саме невідомо) при окупаційній владі у м.Молочанську.

Згідно Протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 16 червня 2023 року свідок ОСОБА_24 з чотирьох наданих фотознімків схожих осіб жіночої статті, на світлині під № 4 за формою обличчя, кольором волосся, зачіскою та іншими загальними рисами обличчя впізнала особу ОСОБА_5 , яка працювала в окупаційній адміністрації у м.Молочанську .

Згідно Протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 16 червня 2023 року свідок ОСОБА_25 з чотирьох наданих фотознімків схожих осіб жіночої статті, на світлині під № 4 за формою обличчя, кольором волосся, зачіскою та іншими загальними рисами обличчя впізнав особу ОСОБА_5 , яка працювала в окупаційній адміністрації у м.Молочанську.

Згідно Протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 14 червня 2023 року свідок ОСОБА_26 з чотирьох наданих фотознімків схожих осіб жіночої статті, на світлині під № 4 за рисами обличчя впізнав ОСОБА_5 , яка займає посаду пов`язану з земельним устроєм (яку саме невідомо) при окупаційній владі у м.Молочанську.

Згідно Протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13 червня 2023 року свідок ОСОБА_27 з чотирьох наданих фотознімків схожих осіб жіночої статті, на світлині під № 4 за рисами обличчя: чорне коротке волосся, вузькі очі, кругле обличчя, впізнала ОСОБА_5 , яка у травні 2022 року разом з ОСОБА_28 приходила до школи №1 для отримання відомостей щодо співпраці із окупаційною владою, а згодом прийшла забрати комп`ютер, принтер та іншу техніку.

Протоколом огляду від 29 серпня 2023 року був оглянутий мобільний телефон, наданий свідком ОСОБА_19 на якому наявний мобільний додаток «Телеграмм», в якому серед інших чатів виявлено групу «Сельхозпроизводители» (мовою оригіналу), адміністратором якої є контакт ОСОБА_14 , яка створила дану групу 25 липня 2022 року, спільноту становлять 145 учасників. В зазначеній спільноті ОСОБА_14 курирує діяльність спільноти, надсилаючи необхідні повідомлення щодо алгоритму дій при перестарці діяльності . сплати податків та надання іншої інформації.

Протоколом огляду від 27 липня 2023 року був оглянутий мобільний телефон, наданий свідком ОСОБА_29 на якому наявний мобільний додаток «Телеграм», в якому також виявлено групу «Сельхозпроизводители» (мовою оригіналу) , адміністратором якої є контакт ОСОБА_14 , яка створила дану групу 25 липня 2022 року, спільноту становлять 145 учасників. В зазначеній спільноті ОСОБА_14 активно координує діяльність учасників спільноти, надсилаючи необхідні повідомлення щодо алгоритму дій при перереєстрації діяльності, сплати податків та надання іншої інформації.

Протоколом огляду від 28 липня 2023 року оглянуті публікації в «Телеграм»-каналі з назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 », в якому міститься інформація щодо співпраці ОСОБА_5 з окупаційною владою та здійснення тиску на фермерів, спонукання останніх до співпраці.

Протоколом огляду від 31 липня 2023 року був оглянутий мобільний телефон, наданий свідком ОСОБА_12 на якому наявний мобільний додаток «Телеграм», в якому також виявлено групу «Сельхозпроизводители» (мовою оригіналу) , адміністратором якої є контакт ОСОБА_14 , яка створила дану групу 25 липня 2022 року, спільноту становлять 145 учасників. В зазначеній спільноті ОСОБА_14 курирує діяльність спільноти, надсилаючи необхідні повідомлення щодо алгоритму дій при перереєстрації діяльності, сплати податків та надання іншої інформації.

Додатки до протоколу були оглянуті у судовому засіданні.

Інших доказів в ході судового розгляду сторонами, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, визначених КПК України надано не було. При цьому, суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження створив їм необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

За результатами судового розгляду, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом, оцінивши досліджені докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов до наступного.

Наразі такий факт, як окупація певної території України та створення на них окупаційних адміністрацій є загальновідомим.

Водночас законодавчим органом влади, вживаються всі заходи щодо визнання, утому числі і на міжнародному рівні РФ - державою-агресором. Так, зокрема Резолюцією Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй "Агресія проти України" A/RES/ES-11/1 від 2 березня 2022 року, визнано, що Росія вчинила агресію України, порушивши базові норми ООН, і якою від Російської Федерації вимагається припинити збройну агресію проти України, включаючи також деокупацію Криму та Донбасу, негайно, повністю та безумовно вивести всі свої збройні сили з території України в межах її міжнародно визнаних кордонів.

Також у проміжному рішенні Міжнародного суду Організації Об`єднаних Націй від 16 березня 2022 року, відповідно до якого на найвищому юридичному рівні констатовано факт вторгнення Росії на територію України, відзначаючи, що збройна агресія Російської Федерації розпочалася з неоголошених і прихованих вторгнень на територію України підрозділів збройних сил та інших силових відомств Російської Федерації, а також шляхом організації та підтримки терористичної діяльності, а 24 лютого 2022 року переросла в повномасштабне збройне вторгнення на суверенну територію України. Крім того, відповідними наказами Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України «Про затвердження Переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні)» м. Токмак є окупованою територією.

Свідки ОСОБА_30 , ОСОБА_12 , ОСОБА_16 . ОСОБА_18 кожен окремо, повідомили відомі їм обставини вчинення ОСОБА_5 злочину, а саме розповіли про свідоме та добровільне прийняття пропозиції окупаційної влади в смт. Михайлівка, призначення за власним волевиявленням на посаду, пов`язану з земельними ресурсами у незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території смт. Михайлівка Михайлівського району Запорізької області, яка має назву «Военно-гражданская администрация г.Молочанска», здійснення протиправної діяльності в інтересах держави-агресора з метою підтримання окупаційної влади на території смт. Михайлівка Запорізької області, проведення нею реєстрації (перереєстрації) земельних ділянок, ведення та скерування діяльністю аграріїв, перереєстрації їхньої діяльності незаконно утвореними окупаційними органами, спонукання до сплати податків на користь РФ. ТОЩО. Зазначені покази є логічними, послідовними, такими, що узгоджується між собою та відповідають змісту письмових доказів, досліджених у судовому засіданні, доповнюючи одне одного.

Допитані свідки пояснили, що несприятливих відносин з обвинуваченою не мають, підстави їх обговорювати відсутні. У суду немає підстав сумніватися в достовірності показів свідків, ці покази підтверджують обставини, які підлягають доказуванню по даному кримінальному провадженню.

З матеріалів кримінального провадження не вбачається підстав вважати, що свідки, показання яких узгоджуються з іншими доказами по даному кримінальному провадженню, оговорюють обвинувачених по даному кримінальному провадженню, або є зацікавленими в результатах розгляду. Всі свідчення надавалися під присягою.

Крім того, зазначені покази свідків відповідають письмовим доказам, наданими стороною обвинувачення на підтвердження провини обвинувачених, що досліджені судом у судовому засіданні.

Оцінюючи письмові докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів, з точки зору достатності та взаємозв`язку із показаннями свідків, суд вважає, що досліджені докази відповідають вимогам, передбаченим ст. 85-87 КПК України, і в повному обсязі доводять вину обвинуваченої у вчиненні злочину, за наведених у вироку обставинах.

Порушень процесуального закону щодо відкриття кримінального провадження, його руху, повноважень сторони обвинувачення на всіх стадіях процесу судом не виявлено.

Окрема увага, судом приділена руху провадження в контексті перевірки належності доказів, які подала сторона обвинувачення. Процесуальні докази, наведені у вироку, прямо підтверджують той факт, що досліджені в судовому засіданні докази, які суд визнав належними та допустимими, зібрані у встановленому законом порядку та жодного сумніву у своїй законності та правдивості не викликають. Відтак, подані стороною докази збиралися стороною обвинувачення в належний спосіб.

При цьому, на своє глибоке переконання, суд вважає, що ОСОБА_5 безумовно усвідомлювала факт окупації, агресію з боку РФ та свої дії здійснювала свідомо, умисно, добровільно за власним волевиявленням, виключно з меркантильних спонукань, адже суду не надано жодного доказу, що ОСОБА_5 виконувала покладені окупаційною владою обов`язки, перебуваючи на посаді незаконного правоохоронного органу, під безпосереднім впливом або фізичного примусу, внаслідок якого не могла керувати своїми вчинками (йдеться про катування в розумінні ст. 127 КК, тобто спричинення сильного фізичного болю, побої, мучення тощо з певною метою); або психічного примусу, за сукупності таких умов: такі дії цієї особи були необхідними для усунення небезпеки, що безпосередньо загрожувала їй чи охоронюваним законом правам її або інших осіб, або суспільним інтересам чи інтересам держави; саме цю небезпеку в даній обстановці не можна було усунути іншими засобами та при цьому не було спричинено більш значної шкоди, ніж відвернена шкода; або, хоча шкода була і більш значною, але внаслідок сильного душевного хвилювання, викликаного небезпекою, особа не могла оцінити відповідність заподіяної шкоди цій небезпеці. Шкала видів заподіяної шкоди відсутня та не доведена суду, але суд переконливий в тому, що шкода життю людини завжди є більш значною, ніж шкода, не пов`язана з посяганням на життя людини; при цьому життя однієї людини не може цінуватися вище, ніж життя іншої.

З аналізу викладеного слідує, що позиція сторони захисту щодо того, що у діях обвинуваченої така обов`язкова ознака складу злочину, як добровільність, відсутня - є суперечливою, оскільки не узгоджується з дослідженими судом показами свідків та письмовими доказами, та спрямована на спробу обвинуваченого уникнути покарання. Докази того, що ОСОБА_5 примушували до зайняття посади в незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території, за встановлених вище судом обставин, відсутні. Правові підстави вважати, що встановлені обставини вчинення ОСОБА_5 зазначених вище дій не є кримінальним правопорушенням, у суду відсутні. Лише самого факту добровільного зайняття громадянином України однієї із посад в незаконних правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території, достатньо для кваліфікації дій за ст. 111-5 КК України, адже суспільна небезпечність таких дій є цілком очевидною: особа допомагає агресору створити вертикаль незаконних органів влади та приймає участь в реалізації та підтримки рішень держави-агресора, оскільки саме така вертикаль загалом є основою функціонування державного механізму.

При цьому мотив вчиненого, жодним чином не впливає на кваліфікацію діяння, оскільки мета і мотив злочину це факультативні ознаки суб`єктивної сторони злочину, які вимагають свого встановлення лише у тих випадках, коли про це прямо зазначено у законі (в диспозиції статті Особливої частини КК) або коли вони однозначно випливають із змісту злочину.

Також суд враховує і те, що обвинувачена ОСОБА_5 , маючи достатній рівень освіти, спеціальних знань і життєвого досвіду не могла не розуміти незаконності вчинених нею дій, між тим, заходів, спрямованих на виїзд з тимчасово окупованої території України, обвинувачена не вживала.

Отже, на глибоке переконання суду, сукупність зазначених обставин дає підстави стверджувати про добровільність дій обвинуваченої, її свідомий вибір та власне волевиявлення щодо зайняття посади у незаконному органі влади, створеного на тимчасово окупованій території та безпосередньої участі в реалізації рішень та дій держави-агресора та окупаційної адміністрації держави-агресора.

Судом не встановлено таких доказів, на яких ґрунтується доказування вини обвинуваченої ОСОБА_5 , які були б отримані внаслідок істотного порушення прав і свобод людини, та не встановлено підстав, які б призвели до визнання їх недопустимими.

Отже, судом не встановлено даних, які б свідчили, що зібрані докази по даному кримінальному провадженню отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод обвинуваченої через допущені порушення кримінального процесуального закону у ході досудового розслідування, і оцінивши докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченої ОСОБА_5 у вчиненні злочину, за наведених у вироку обставин, доведена у повному обсязі.

Суд вважає винуватість ОСОБА_5 у скоєні злочину доведеною і кваліфікує її дії за ч.5 ст.111- 1 КК України добровільне зайняття громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора. в незаконних правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, яка передбачає загальні засади призначення покарання і через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, суд, призначаючи покарання у кожному конкретному випадку має дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Згідно п.1 постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення кримінального покарання» призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

При обранні виду та розміру покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке у відповідності до ст.12 КК України відносяться до особливо тяжкого злочину, сукупність усіх характеризуючих обвинуваченк даних, характер, ступінь його суспільної небезпеки.

ОСОБА_5 на обліках у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, дітей та стійких соціальних зав`язків не має, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася, вчинила злочин в умовах воєнного стану виключно з меркантильних спонукань.

Обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 відповідно до ст. 66 КК України відсутні.

Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_5 відповідно до ст. 67 КК України відсутні.

Приймаючи до уваги характер, ступінь тяжкості та суспільну небезпеку скоєного ОСОБА_5 кримінального правопорушення, особу обвинуваченої, відсутність пом`якшуючих та наявність обтяжуючих покарання обставин, суд вважає, що обвинуваченій необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі строком у межах санкції встановленої ч.7 ст.111-1 КК України, з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, органах місцевого самоврядування та в органах, що надають публічні послуги, із застосуванням додаткового покарання у виді конфіскації майна. Підстав для застосування положень ст.ст. 69, 69-1 КК України суд не вбачає. Таке покарання на переконання суду буде необхідним та достатнім для виправлення та рессоціалізації ОСОБА_5 повернення її до нормального життя, та попередження вчинення нею та іншими особами кримінальних правопорушень.

При цьому суд враховує правові висновки, викладені у постанові колегії Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 22.05.2018 року по справі №753/18479/16-к (провадження №51-520км18) та постанові колегії Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 21.06.2022 року по справі №171/869/21 (провадження №51-838км22) в частині можливості призначення додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю, в тому числі і до осіб, які на час вчинення зазначеного кримінального правопорушення не займали офіційно певні посади та не займалися офіційно певною діяльністю, з огляду на положення, передбачені ст. 55 КК України.

Підстав для зміни застосованого на досудовому слідстві запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строк дії якого необхідно продовжити до набрання вироком законної сили, суд не вбачає.

Початок строку відбування покарання слід обраховувати з моменту звернення вироку до виконання, тобто із дня фактичного затримання обвинуваченої ОСОБА_5 .

Цивільний позов не заявлявся. Речові докази і процесуальні витрати по справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 374, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, і призначити покарання у вигляді десяти років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади у правоохоронних органах України та в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, в органах, що надають публічні послуги на строк п`ятнадцять років з конфіскацією всього належного йому майна.

Дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 продовжити до набрання цим вироком законної сили.

Строк відбуття основного покарання слід рахувати з моменту затримання ОСОБА_5 на виконання цього вироку.

Строк додаткового покарання у вигляді позбавлення права обіймати посади у правоохоронних органах України та в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, в органах, що надають публічні послуги слід рахувати з моменту відбуття основного покарання.

Копію вироку після проголошення негайно вручити учасникам розгляду справи.

Вирок може бути оскаржений в Запорізького апеляційного суду протягом 30 діб з моменту його проголошення.

Суддя : ОСОБА_1