Справа № 570/1415/16-к
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.12.2023 року Здолбунівський районний суд

Рівненської області

у складі колегії суддів: головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

його захисника-адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м.Здолбунів кримінальне провадження № 0001072, відомості про яке внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань 23 липня 2015 року, по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м.Рівне, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого АДРЕСА_2 , розлученого, з середньою спеціальною освітою, раніше судимого 25.12.2014 року Рівненським міським судом Рівненської області за ч.2 ст.190 КК України до штрафу в розмірі 850 гривень

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України, -

в с т а н о в и в:

Згідно обвинувального акту, органом досудового розслідування, ОСОБА_6 пред`явлене обвинувачення у тому, що він, у нічну пору доби з 21 липня на 22 липня 2015 року, точного часу не встановлено, перебуваючи в приміщенні будинку АДРЕСА_3 , маючи умисел на протиправне заподіяння смерті іншій людині, умисно наніс один удар гострим предметом в ділянку шиї власнику даного домогосподарства - ОСОБА_8 , заподіявши йому тілесні ушкодження у вигляді різаної рани передньої та лівої бокової поверхні шиї, в глибині якої простежуються ушкодження м`яких тканин, м`язів та крупної (магістральної) кровоносної судини (лівої сонної артерії), в результаті чого останній помер. Зазначені тілесні ушкодження, спричиненні ОСОБА_8 , є небезпечними для життя в момент заподіяння, по цьому критерію носять ознаки тяжких тілесних ушкоджень та перебувають в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням його смерті.

Крім того, ОСОБА_6 , будучи раніше судимим 25 грудня 2014 року Рівненським міським судом за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, на шлях виправлення не став та повторно вчинив умисний злочин.

У червні 2015 року, у нічну пору доби, точного часу та дати не встановлено, ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, повторно, діючи, з корисливих мотивів, з метою власного матеріального збагачення, шляхом вільного доступу, перебуваючи на території військового містечка № НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою: с.Дуби, Рівненського району Рівненської області, з сходинкового майданчика приміщення будинку особового складу № 2 таємно викрав велосипед марки «MCKENZIE MOUNTAIN HILL 500Х» вартістю 2550 грн., що належить ОСОБА_9 , чим заподіяно майнову шкоду в розмірі 2550 грн.

Також, у нічну пору доби з 25 серпня 2015 року на 26 серпня 2015 року, точної дати та часу не встановлено, ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, повторно, діючи, з корисливих мотивів, з метою власного матеріального збагачення, шляхом пошкодження скла пластикового вікна, проник до приміщення перукарні « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , звідки таємно викрав майно, що належить ОСОБА_10 , а саме: гроші в сумі 4000 грн.; фен марки «Coifin B2R-ion Korto» вартістю 657,53 грн.; електричні щипці марки «Moser 4432» вартістю 342,72 грн.; фарбу для волосся «Хна», бальзам для волосся «Vatika», парфуми на розлив, що перебували у скляних ємностях, загальною вартістю 1500 грн., а також машинку для стрижки волосся марки «Jaguar 2000СМ» вартістю 683,90 грн., яка належить ОСОБА_11 .

Вказаними діями ОСОБА_10 завдано майнову шкоду в розмірі 6500,25 грн., а ОСОБА_11 вказаними діями завдано майнову шкоду в розмірі 683,90 грн.

Крім того, 08 вересня 2015 року, близько 03 год. 00 хв., ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, повторно, діючи, з корисливих мотивів, з метою власного матеріального збагачення, шляхом пошкодження цементних швів проник до приміщення гаража № НОМЕР_2 , яким користується ОСОБА_12 на праві оренди, що знаходиться неподалік території колишнього цукрового заводу за адресою: АДРЕСА_5 , звідки таємно викрав грошові кошти в сумі 450 гривень та кутову шліфувальну машинку («болгарку») марки «Stark AG 2200» вартістю 491 гривень, які належать ОСОБА_12 . Вказаними діями ОСОБА_12 завдано майнову шкоду в розмірі 941 грн.

Дії ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст.115 КК України, як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно та за ч.3 ст.183 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у інше приміщення, вчинене повторно.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень не визнав та надав показання, що на той час він проживав на орендованій квартирі в м.Рівне. Ввечері 21 липня 2015 року він поїхав в с.Дуби Рівненського району, так як в його матері там була дача. Мати не завжди знала коли він приїжджав на дачу. Переночувавши там, 22 липня 2015 року о 06:00 годині ранку він пішов на зупинку, щоб їхати до м.Рівне. Коли чекав автобус, біля лавочки на зупинці помітив банківську карту, два чеки, візитку. Банківська карточка була на ім"я ОСОБА_8 , а на звороті простим олівцем було зазначено пін код. Він забрав її з собою. Десь о 08:00 годині ранку він приїхав до міста Рівне і вирішив перевірити скільки коштів є на знайденій карточці, але пін код не підійшов і він викинув картку у смітник. При цьому, вказує, що дана банківська карточка була втрачена ОСОБА_8 ще задовго до його зникнення.

З ОСОБА_8 він знайомий тільки візуально, іноді здоровались. Вдома в нього він ніколи не був. Про його майновий стан йому нічого не відомо. Чи мав ОСОБА_8 перед кимось боргові зобов`язання, йому не відомо.

06 серпня 2015 року він в м.Рівне пішов до відділення ПриватБанку з метою зняти власні кошти, які він заробив в Італії, де йому повідомили, що необхідно звернутися до центрального офісу в м.Рівне. Вийшовши з приміщення відділення банку на вулицю він був затриманий працівниками поліції. Вони почали запитувати його де гроші та відвезли до райвідділу поліції, де пристебнули наручниками до батареї, наносили йому побої. В сусідній кімнаті допитували ОСОБА_13 . ОСОБА_14 він вважає причетним до вбивства ОСОБА_8 , оскільки він постійно конфліктував з ним та погрожував вбивством. На даний час ОСОБА_15 загинув під час пожежі.

Протримавши його дня три, працівники поліції зранку повезли його на проведення обшуку в квартиру за адресою АДРЕСА_6 , яку він на той час орендував. Під час затримання напередодні працівники поліції вилучили в нього ключі від квартири. Перед обшуком йому віддали ключі і попросили відчинити двері в квартиру.

Обшук був проведений з порушенням вимог кримінально-процесуального законодавства, оскільки поняті прийшли пізніше, а оперативні працівники постійно знаходилися в різних кімнатах без понятих.

На наступний день його повезли в суд для обрання міри запобіжного заходу. Суд обрав міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою після чого його повезли в ІТТ м.Дубно Рівненської області, а не в СІЗО м.Рівне, де тримали до місяця часу, наносили побої, вимагали грошові кошти. Потім його все ж таки привезли в СІЗО м.Рівне. Пізніше йому повідомили про підозру у вчиненні трьох крадіжок, які він не вчиняв. Інструменти, які він дав для ОСОБА_16 були його власні. Він тривалий час працював в Італії і кожного місяця відправляв посилки в яких були різні електроінструменти: фени, машинка для стрижки та інша техніка. Також, під час досудового розслідування було порушено право на захист.

Також, жодного доказу, який доводить його вину у заподіянні смерті ОСОБА_8 під час досудового розслідування здобуто не було. Натомість всі докази, які є в матеріалах справи, в тому числі висновки судових експертиз, доводять його невинуватість у вчиненні злочину.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_17 показала суду, що вона є двоюрідною сестрою убитого ОСОБА_8 21 липня 2015 року ОСОБА_8 їхав з в/ч додому на обід і заїхав до неї. Вона дала йому продукти і він поїхав додому. Біля 21:00 год. вона телефонувала до ОСОБА_8 , який повідомив їй, що він знаходиться в ОСОБА_18 . Там ще була присутня ОСОБА_19 , але ввечері ОСОБА_8 пішов додому, так як йому вранці треба було йти на роботу. Наступного дня зранку до неї приїхали працівники військової частини, в якій ОСОБА_8 працював водієм та повідомили, що останній не з`явився на роботу. Вони пішли до нього додому. Туди ж приїхав дільничний інспектор. Також приїхав її син. Велосипед ОСОБА_8 виявився на місці. Шукали Опольського скрізь всім селом, але так і не знайшли. Приблизно через два місяці сусідка прийшла і сказала, що на городі людська нога видніється з-під землі. Приїхали працівники міліції та відкопали труп ОСОБА_8 , якого впізнали родичі. Вона підозрює, що ОСОБА_8 міг вбити ОСОБА_6 , так як у нього не було грошей, а по селу ходили чутки, що у ОСОБА_8 вдома зберігається велика сума грошей. ОСОБА_6 в селі вона бачила приблизно за три місяці до зникнення ОСОБА_8 .

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_20 показала, що 21 липня 2015 року біля 21:00 год. вона прийшла до ОСОБА_18 , щоб набрати води з криниці та побачила в будинку ОСОБА_8 , який ходив дивитись телевізор, так як у нього відрізали світло. ОСОБА_8 та ОСОБА_18 покликали її в будинок. Вона зайшла та пробувши там 15 хвилин пішла додому. ОСОБА_8 ще залишався. На слідуючий день його вже шукали. ОСОБА_18 казав, що ОСОБА_8 пішов додому через 15-20 хвилин після неї. Також ОСОБА_18 сказав для неї, що ОСОБА_8 погрожував розправою ОСОБА_21 . Наступного дня до неї прийшла сестра ОСОБА_8 . ОСОБА_17 і запитала чи не бачила вона її брата. Знайшли труп ОСОБА_8 днів через сорок, він був закопаний на полі.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_22 показала, що вона мати обвинуваченого. Обвинувачений близько 10 років проживав в Італії, а повернувся тому що помер батько і їй необхідно було допомагати. В червні 2015 року її сестра повідомила, що зник ОСОБА_8 . Її син в селі бував дуже рідко, проживав в м.Рівне. ОСОБА_8 при житті ні з ким не спілкувався, був своєрідною людиною. Через два місяці після зникнення труп ОСОБА_8 виявили закопаним на городі. Вона підозрює, що вбивство ОСОБА_8 скоїв ОСОБА_23 , який мешкав в с.Дуби. Його матір розповідала, що в ніч, коли зник ОСОБА_8 її син прийшов увесь в крові та з кимось розмовляв, що розправився з ним. Він мав конфлікти з ОСОБА_8 . На даний час і ОСОБА_23 і його матір згоріли у власній хаті.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 показав, що він проживає в с.В. ОСОБА_24 . Його батько проживає разом з матір`ю ОСОБА_6 ОСОБА_22 . Одного разу він розмовляв з ОСОБА_6 і сказав, що йому потрібні електроінструменти. ОСОБА_6 повідомив йому, що в нього є деякі інструменти. Оскільки вартість була помірна, то він купив їх. Приблизно через два тижні за місцем його проживання працівники поліції вилучили придбані речі. При вилученні вказаних речей був присутній один понятий. Він не є власником помешкання, з якого вилучались речі, власники його батьки.

Аналізуючи докази в їх сукупності, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом приходить до наступного висновку

Згідно ст.23 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, серед іншого, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч.1 ст.92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Нормою ст.84 КПК України встановлено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

В обґрунтування доведеності обвинувачення прокурор посилається на показання потерпілих, свідків, протоколи слідчих дій, та інші долучені до матеріалів кримінального провадження документи (протоколи оглядів місць подій, протоколи огляду речей, документів, висновок судово-медичної експертизи трупа, висновки судово-імунологічних експертиз, висновки судових дактилоскопічних експертиз, висновки судових молекулярно-генетичних експертиз, довідки, повідомлення, інше).

Так, оцінюючи показання потерпілої ОСОБА_17 , свідків ОСОБА_22 , ОСОБА_20 суд приходить до висновку, що вони жодним чином не доводять вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, тобто не підтверджують вчинення обвинуваченим дій, спрямованих на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині , а саме ОСОБА_8 .

Також сторона обвинувачення в якості доказів вини ОСОБА_6 за ч.1 ст.115 КК України покликається на наступні докази:

- Висновок судово-медичної експертизи №454 від 30.09.2015р., згідно якого смерть ОСОБА_8 настала внаслідок поранення шиї, з ушкодженням м`яких тканин та порушенням цілісності крупної кровоносної судини (сонної артерії), що призвели до зовнішньої кровотечі та обумовили масивну крововтрату, котра і послужила безпосередньою причиною смерті. Вказане поранення шиї спричинено ріжучою дією гострого предмету, яким могло бути лезо ножа. (Том 1 а.к.п.247-250);

- Висновок судово-психіатричної експертизи № 385/15 від 21.10.2015 року, згідно якого ОСОБА_6 на час проведення експертизи якими-небудь психічними захворюваннями не страждає, спроможний усвідомлювати свої дії та керувати ними; на момент вчинення інкримінованого йому діяння у тимчасово-хворобливому стані не знаходився, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними; застосування примусових заходів медичного характеру не потребує. В стані фізіологічного афекту в період часу, в який ОСОБА_6 інкримінують скоєння протиправного діяння, він не перебував. Стан сильного душевного хвилювання є юридичним поняттям і його визначення не входить в компетенцію СПЕК. (Том 2, а.к.п.55-59);

- Протокол огляду місця події від 28.07.2015 року, який проводився за адресою: АДРЕСА_3 під час якого було виявлено та вилучено три сліди пальців рук на липку стрічку (Том 1 а.к.п.10-20).

Згідно висновку дактилоскопічної експертизи № 1.3-159/15 від 01.09.2015 року встановлено, що слід пальця руки, який був вилучений при проведенні огляду місця події по АДРЕСА_3 , залишений великим пальцем лівої руки ОСОБА_8 ( Том 2 а.к.п. 63-65);

- Протокол огляду місця події від 01.09.2015 року, який проводився за адресою: АДРЕСА_3 під час якого було виявлено та вилучено чотири сліди рук та два сліди рукавичок (Том 1 а.к.п.43-65).

Висновком дактилоскопічної експертизи № 1.3-21/16 від 20.01.2016 року встановлено, що слід руки вилучений 01.09.2015 року під час проведення додаткового огляду за місцем проживання ОСОБА_8 в АДРЕСА_3 , залишений вказівним пальцем правої руки ОСОБА_25 ІНФОРМАЦІЯ_3 . (Том 3 а.к.п.210-212);

- Протокол огляду місця події від 29.08.2015 року, який проводився за адресою: АДРЕСА_3 під час якого було виявлено труп та направлено на проведення судово-медичної експертизи. Також з місця події було вилучено зокрема: з дверей одвірок, які ведуть у спальну кімнату два зшкріби речовини схожої на кров, один зшкріб речовини схожої на кров із стіни спальної кімнати, змив з підлоги у спальній кімнаті, простирадло з дивана, вирізи із штори та наволочок зі слідами схожими на кров та джинси з ременем зі слідами схожими на кров, одіяло в якому було замотано труп, ніж (Том 1 а.к.п.68-92);

- Протокол огляду трупа від 31.08.2015 р., згідно якого проведено огляд ОСОБА_8 у приміщенні моргу Рівненського обласного бюро судово-медичної експертизи, що за адресою: 33028, м.Рівне, вул.Драгоманова,9а та вилучено фрагмент лівої стегнової кістки трупа, зразки із п`яти ділянок волосся, піднігтьовий вміст лівої кисті, труси та футболка трупа (Том 1, а.к.п. 93-99).

Так, висновком експерта № 10/625 від 30.10.2015 року, встановлено, що генетичні ознаки слідів крові у зіскобах зі стіни (об`єкт № 3), одвірка (об`єкт № 2) та дверей (об`єкт № 3) збігаються між собою, однак не збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_6 (таблиця 2.1, додаток 2) та походять від невстановленої особи чоловічої генетичної статі. Походження виявленої крові (об`єкти №№ 1-3) від ОСОБА_6 виключається. (Том 2, а.к.п. 79-81).

Згідно висновку експерта № 10/19 від 09.02.2016 року генетичні ознаки клітин у вирізках з гульфика (об`єкт № 4) виворітних сторін пояса (об`єкт № 5) та передніх врізних кишень (об`єкт № 6) збігаються між собою, збігаються з генетичними ознаками фрагмента кістки та фрагментів м`язової тканини ОСОБА_8 (таблиця 3.1, додаток 3) та не збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_6 (таблиця 2.1, додаток 2). Походження виявлених клітин (об`єкти №№ 4-6) від ОСОБА_6 виключаються. Генетичні ознаки слідів крові на штанах (об`єкти №№ 1-3) збігаються між собою, збігаються з генетичними ознаками фрагмента кістки та фрагментів м`язової тканини ОСОБА_8 (таблиця 3.1, додаток 3) та не збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_6 (таблиця 2.1, додаток 2). (Том 2, а.к.п. 171-176).

Також, відповідно до висновку експерта № 2.2-211/15 від 09.09.2015 року на представлених на експертизу об`єктах: вирізці зі штори (об`єкт № 1), вирізці з підодіяльника (об`єкти №№ 2, 3) та простирадлі (об`єкт № 4), вилучених 29.08.2015 року в ході огляду місця події за адресою: АДРЕСА_3 виявлено кров людини, яка відноситься до групи 0 (І) з ізогемаглютинінами внти-А і анти-В системи АВ0 (Т.2, арк.146-150). Проте, згідно висновку експерта № 2.2-229/15 від 22.09.2015 року, кров ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відноситься до групи В (ІІІ) з ізогемаглютиніном анти-А системи АВ0. (Том 2, а.к.п. 35-36).

- Згідно висновку експерта №69 від 30.09.2015р. при судово-медичній експертизі ножа, вилученого під час огляду місця події, ядровмісні епітеліальні клітини не знайдені, кров в даних об`єктах не виявлена. (Том 2 а.к.п. 29-30);

- Протокол виїмки від 04.09.2015 р., згідно якого було вилучено у АТ Ощадбанк за адресою: м.Рівне, вул.С.Петлюри,16 відео, щодо банківського терміналу, що знаходиться по вул.Кн.Островського,4 в м.Рівне. (Том 1 а.к.п.104-105) та протокол огляду речей від 28.10.2015 року з ілюстраціями № 1 та № 2 до протоколу, на яких зображено особу чоловічої статі, яка 22 липня 2015 року користувалася банкоматом із застосуванням банківської карти № НОМЕР_3 . (Том 2, а.к.п.38-40). Проте, оптичний диск, який був оглянутий згідно протоколу до матеріалів кримінального провадження не долучений. Крім того, з даного приводу обвинуваченим були надані пояснення, на спростування яких стороною обвинувачення не надано було жодного доказу;

- Протокол обшуку від 09.09.2015 року, який проводився за адресою: АДРЕСА_6 під час якого предмети одягу та взуття з підозрілими плямами піддавалися попередньому дослідженню за допомогою діагностичних смужок «гемофан» при чому на футболці сірого кольору, джинсових штанах та футболці білого кольору отримано позитивний результат (Том 1 а.к.п.156-183).

В подальшому, вилучені під час обшуку предмети: светр сірого кольору з нашаруванням реп`яхів та плямами речовини бурого кольору; теніску, на поверхні якої виявлені ділянки тканини з просочуванням речовиною тонів коричневого кольору, схожої на кров; брюки із джинсової тканини, на поверхні яких виявлені ділянки тканини з просочуванням речовиною тонів коричневого кольору, схожої на кров; пару черевиків, на зовнішніх поверхнях яких виявлені ділянки з накладаннями речовини тонів коричневого кольору, схожої на кров піддавалися експертному дослідженню.

Так, згідно висновку експерта № 10/632 від 29.102015 року у слідах на передній частині наданої на дослідження футболки (об`єкти № 11, № 12) виявлено кров людини. Генетичні ознаки слідів крові на даній футболці (об`єкт № 12) збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_6 (об`єкт № 2). (Том 2, а.к.п. 112-118).

Висновком експерта № 20-1124 від 17.12.2015 року, встановлено, що:

- генетичні ознаки (ДНК-профіль) фрагмента кістки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (об`єкт № 1) не збігаються з генетичними ознаками слідів крові, виявлених на футболці (об`єкт № 12) та не містяться серед змішаних ознак слідів крові, виявлених на футболці (об`єкт № 11);

- генетичні ознаки (ДНК-профіль) фрагментів м`язевої тканини ОСОБА_8 (об`єкт № 2) не збігаються з генетичними ознаками слідів крові, виявлених на футболці (об`єкт № 12) та не містяться серед змішаних генетичних ознак слідів крові, виявлених на футболці (об`єкт № 11). Походження слідів крові, виявлених на футболці ОСОБА_8 виключається;

- генетичні ознаки (ДНК-профіль) слідів крові, виявлених у зіскобах зі стіни, одвірка та дверей (об`єкти №№ 1-3, згідно висновку експерта від 30.10.2015 № 10-625) не містяться серед змішаних генетичних ознак слідів крові, виявлених на футболці (об`єкт № 11, згідно висновку експерта від 29.10.2015 № 10/632) і не збігаються з генетичними ознаками слідів крові, виявлених на футболці (об`єкт № 12, згідно висновку експерта від 29.10.2015 № 10/632). (Том 2, а.к.п. 130-134).

Відповідно до висновку експерта № 20-1184 від 12.01.2016 року, генетичні ознаки (ДНК-профіль) слідів крові на мокасині на ліву ногу (об`єкт № 1) не збігаються з генетичними ознаками фрагмента кістки ОСОБА_8 та фрагментів м`язової тканини ОСОБА_8 . Також вони не збігаються з генетичними ознаками слідів крові, виявлених у зіскобах зі стіни, одвірка та дверей (об`єкти №№ 1-3, згідно висновку експерта НДЕКЦ при ГУМВС України у Львівській області від 30.10.2015 № 10/625). (Том 2, а.к.п. 158-161).

З висновку експерта № 1.3-29/16 від 22.01.2016р. вбачається, що на двох банківських чеках на придбання іноземної валюти, виданих на ім`я ОСОБА_8 , які були вилучені під час проведення обшуку 09.09.2015 року, який проводився за місцем проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_6 , слідів рук не виявлено (Том 3 а.к.п. 278-283).

В результаті аналізу наданих доказів, судом не встановлено вини ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Також ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ч.2 ст.185 та ч.3 ст.185 КК України.

Оцінюючи показання обвинуваченого, свідка ОСОБА_16 , ОСОБА_22 суд приходить до висновку, що вони жодним чином не доводять вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ч.2 ст.185 та ч.3 ст.185 КК України.

Також стороною обвинувачення жодних речових доказів на підтвердження вини ОСОБА_6 суду не надано.

Речі, які були вилучені під час досудового слідства, а саме кутова шліфувальна машинка ("болгарка"), велосипед марки «Mckenzie», коробка з-під фарби для волосся, фен, електричні щипці, машинка для стрижки волосся, постановою слідчого речовими доказами не визнавались, їх місцезнаходження на даний час не відоме. Сторона захисту, так само, як і суд були позбавлені можливості оглянути ці речі.

Після дослідження усіх доказів сторони обвинувачення очевидним стає те, що жоден з таких доказів не доводить причетність ОСОБА_6 до вчинення вищевказаних правопорушень.Стороною обвинувачення в обґрунтування вини ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України подавалося клопотання про допит в судовому засіданні також свідків ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 . Вказані свідки сторони обвинувачення в судове засідання неодноразово викликалися, проте ні разу в судове засідання не з`являлися. При цьому суд зазначає, що за клопотанням прокурора неодноразово виносилися постанови про привід вказаних свідків. Проте, жодного разу свідки в судове засідання доставлені не були. Згідно вимог ст.327 КПК України прибуття в суд свідка забезпечується стороною кримінального провадження, яка заявила клопотання про його виклик. Суд лише сприяє сторонам кримінального провадження у забезпеченні явки зазначеної особи шляхом здійснення судового виклику. Відповідно до ч.3 ст.23 КПК України сторона обвинувачення зобов`язана забезпечити присутність під час судового розгляду свідків обвинувачення з метою реалізації права сторони захисту на допит перед незалежним та неупередженим судом.

Відповідно до ч.4 ст.95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

Отже посилання прокурора на свідчення свідків ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 надані під час досудового розслідування та попереднього судового розгляду кримінального провадження в Рівненському міському суді є недопустимим доказом (суд не може взяти їх до уваги), оскільки відповідно до ст.23 КПК України показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.

Відповідно до положень Конституції України, кожному гарантується право на захист, та закріплюється принцип презумпції невинуватості.

Проте, органами досудового розслідування, прокурором, при вирішенні питання щодо вручення 19.02.2016 року повідомлення ОСОБА_6 про підозру у вчиненні злочинів за ч.1 ст. 115 КК та ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України, не було надано можливості особі надати показання щодо підозри за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України, оскільки з моменту вручення такого повідомлення про підозру до вручення повідомлення про об`єднану підозру за ч.1 ст.115 КК та ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК ОСОБА_6 допитували з порушенням його права на захист.

Згідно ч.1 ст.290 КПК України визнавши зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний повідомити підозрюваному, його захиснику, законному представнику та захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування.

Відповідно до ч.2 ст.290 КПК України прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний надати доступ до матеріалів досудового розслідування, які є в його розпорядженні, у тому числі будь-які докази, які самі по собі або в сукупності з іншими доказами можуть бути використані для доведення невинуватості або меншого ступеня винуватості обвинуваченого, або сприяти пом`якшенню покарання.

Частиною 12 ст.290 КПК України встановлено, що якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів відповідно до положень цієї статті, суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази.

Як вбачається з протоколу про надання доступу до матеріалів (додаткових матеріалів) досудового розслідування від 01 березня 2016р. (Том 3 а.к.п.438) стороні захисту всупереч вимогам статті 290 КПК України у даному кримінальному провадженні стороною обвинувачення на стадії завершення досудового розслідування не було надано доступ до матеріалів, які містяться в Томі № 2 та Томі № 3 у зв`язку з чим використання як доказів відомостей, що містяться в матеріалах Тому № 2 на 252 аркушах та в матеріалах Тому № 3 на 439 аркушах суперечитиме приписам ч.12 ст.290 КПК України.

Крім того, згідно практики Європейського суду з прав людини у справах «Євген Петренко проти України» й «А.В. проти України» (рішення були ухвалені та набули статусу остаточних 29 квітня 2015 року) при наявності у справі недопустимих доказів, отриманих з порушенням вимог кримінально-процесуального закону, суд приймає рішення щодо ролі цих доказів у справі.

Враховуючи наведене, згідно ч.1 ст.89 КПК України, докази надані стороною обвинувачення, які містяться в матеріалах Тому № 2 на 252 аркушах та в матеріалах Тому № 3 на 439 аркушах, зважаючи на порушення ч.12 ст.290 КПК України, суд не бере до уваги при прийнятті рішення по даній справі.

Згідно ч.3 ст.373 КПК України, обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» від 01 листопада 1996 року №9, визнання особи винуватою у вчиненні злочину може мати місце лише за умови доведеності її вини.

Відповідно до ч.2 ст.62 Конституції України та ч.2 ст.17 КПК України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчинені злочину (кримінального правопорушення) і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом, а, відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України та ч.4 ст.17 КПК України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Як зазначено у рішеннях Європейського суду з прав людини у справі «Олександр Смирнов проти України» від 15 липня 2010 року, остаточне рішення від 15 жовтня 2010 року (пункт 53) та у справі «Бочаров проти України» від 17 березня 2011 року, остаточне рішення від 17 червня 2011 року (пункт 45), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.

Обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом.

Тобто, дотримуючись засади змагальності, та виконуючи, свій професійний обов`язок, передбачений ст.92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був учинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину».

В силу ч.1 ст.373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється в разі, якщо не доведено, що: вчинено кримінальне правопорушення; кримінальне правопорушення вчинено обвинуваченим; в діях обвинуваченого є склад злочину.

Оцінивши в сукупності встановлені обставини, дослідивши та проаналізувавши надані докази з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, згідно вимог ст.94 КПК України, суд прийшов до висновку, що в ході судового провадження не встановлено доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 115, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України.

За встановлених судом обставин ОСОБА_6 підлягає виправданню.

Питання про долю речових доказів підлягає вирішенню відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Витрати, пов`язані із залученням експерта в розмірі 19352,16 гривень, підлягають компенсуванню за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідно до ч.2 ст.373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється в разі, якщо не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.368-371, 373, 374, 376, 392-395 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

ОСОБА_6 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.115, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України, та виправдати його, у зв`язку з недоведеністю вчинення кримінальних правопорушень обвинуваченим.

Речові докази по справі відсутні.

Витрати, пов`язані із залученням експерта в розмірі 19352 (дев"ятнадцять тисяч триста п"ятдесят дві) гривні 16 коп. компенсувати за рахунок коштів Державного бюджету України.

Запобіжний захід ОСОБА_6 до вступу вироку в законну силу не обирати.

На вирок суду може бути подана апеляцiя до Рiвненського апеляцiйного суду через Здолбунівський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий суддя

Судді