ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2023 року

м. Київ

справа № 382/646/19

провадження № 51-2703 км 23

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд) у складі:

головуючогоОСОБА_1 ,
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора виправданого захисникаОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),
розглянув у судовому засіданні касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судами першої та апеляційної інстанцій, на ухвалу Київського апеляційного суду від 02 лютого 2023 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя м. Києва.

Обставини справи

1. ОСОБА_6 обвинувачувався за частиною 2 статті 366 та частиною 4 статті 191 КК в тому, що 29 липня 2016 року він як директор ТОВ «СВТ Компані» уклав з Комунальним закладом Київської обласної ради «Яготинський історичний музей» договір № 1 про надання послуг з капітального ремонту археологічного музею «Добраничівська стоянка», а 12 серпня 2016 року підписав акт приймання виконаних робіт № 1 за серпень 2016 року, який містив завідомо неправдиву інформацію. На підставі цього акта ТОВ «СВТ Компані» отримало від замовника 792 960 грн. З цієї суми він привласнив на користь своєї компанії 216 495,30 грн, що становить завищену вартість робіт, чим спричинив збитки державі у великому розмірі.

2. Вироком Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 09 грудня 2021 року ОСОБА_6 виправдано через недоведеність в його діяннях складів інкримінованих кримінальних правопорушень.

3. Своє рішення суд мотивував тим, що повноваження слідчого, який склав обвинувальний акт та прокурора, який його затвердив, не підтверджені постановами, винесеними в порядку статей 37 та 39 КПК, а тому всі докази сторони обвинувачення у кримінальному провадженні є недопустимими.

4. Київський апеляційний суд ухвалою від 02 лютого 2023 року цей вирок залишив без змін.

Вимоги і доводи касаційної скарги

5. Прокурор, посилаючись на пункти 1 та 2 частини 1 статті 438 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), просить скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у цьому суді.

6. Він вважає, що апеляційний суд не врахував доказів, наданих стороною обвинувачення, чим порушив принцип змагальності сторін. Він стверджує, що у справі містяться копії документів, підтверджуючих повноваження слідчого та прокурора, і у кримінальному провадженні, розпочатому шляхом виділення в порядку статті 217 КПК матеріалів з іншого провадження, може бути використано як докази й ті матеріали, які існували на момент виділення.

7. На думку сторони обвинувачення, апеляційний суд не здійснив належної правової оцінки доводів прокурора в апеляційній скарзі та не навів підстав на їх спростування, тому ухвала не відповідає вимогам статті 419 КПК.

Позиції учасників касаційного розгляду

8. У судовому засіданні прокурор підтримала касаційні вимоги сторони обвинувачення.

9. Виправданий та його захисник заперечили проти касаційної скарги, просили залишити оскаржене судове рішення без зміни.

10. Іншим учасникам кримінального провадження було належним чином повідомлено про дату, час та місце касаційного розгляду, клопотань про його відкладення до суду касаційної інстанції не надходило.

Оцінка Суду

11. Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши наведені у скарзі доводи, Суд дійшов висновку, що касаційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

12. Згідно зі статтею 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правильність правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати й визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

13. Зі змісту статей 370, 404 КПК випливає, що суд апеляційної інстанції зобов`язаний перевірити всі доводи, викладені в апеляційній скарзі, в тому числі за необхідності і шляхом дослідження доказів.

14. Відповідно до вимог статті 419 КПК у своїй ухвалі суд апеляційної інстанції зобов`язаний навести докладні мотиви прийнятого рішення. Залишаючи апеляційну скаргу без задоволення повністю або частково апеляційний суд в своїй ухвалі має надати вичерпні відповіді, чому відхилені апеляційним судом доводи він вважає необґрунтованими. Недотримання наведених положень є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, яке тягне за собою скасування судового рішення.

15. За матеріалами справи судами попередніх інстанцій встановлено, що:

- 30 березня 2017 року розпочато кримінальне провадження № 0000130 за ознаками злочину, передбаченого частиною 2 статті 191 КК (т. 2, а. с. 15).

- 24 січня 2019 року розпочато кримінальне провадження № 0000020 за ознаками цього ж злочину щодо ОСОБА_6 (т. 2, а. с. 23);

- 27 лютого 2019 року матеріали цих двох проваджень об`єднані в одне за № 0000130 (т. 2, а. с. 11-12), у якому 20 березня 2019 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру за частиною 4 статті 191 та частиною 2 статті 366 КК (т. 5, а. с. 161-169);

- 22 березня 2019 року матеріали щодо ОСОБА_6 виділені з кримінального провадження № 0000130 в провадження № 0000087 (т. 4, а. с. 195-207), у якому 03 квітня 2019 року затверджено обвинувальний акт, наступного дня переданий до суду.

16. В ході судового розгляду були досліджені зібрані стороною обвинувачення докази, у тому числі й копії постанов про призначення слідчих і прокурорів у провадженні № 0000130.

17. Проте, суд першої інстанції, пославшись на правові позиції Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду висловлені у постановах від 04 жовтня 2021 року[1]та від 22 лютого 2021 року[2] дійшов висновку, що обвинувачення висунуто неповноважними посадовими особами.

18. В апеляційній інстанції прокурор наголошував на тому, що обвинувальний акт складений та затверджений особами, які були наділені відповідними повноваженнями на підставі постанов, що виносились у кримінальному провадженні №0000130. Зокрема, слідчий ОСОБА_8 діяв відповідно до постанови від 22 лютого 2019 року (т. 2, а. с. 22), а прокурор ОСОБА_9 на підставі постанови від 10 січня 2019 року (т. 2, а. с. 18). Також прокурор звертав увагу на те, що всі надані суду письмові докази були отримані в ході досудового розслідування у кримінальних провадженнях №№ 0000130 та 0000020, які згодом були об`єднані.

19. Апеляційний суд, погодився з висновком суду першої інстанції, що відсутність постанов про призначення слідчого і прокурора у провадженні № 0000087 від 30 березня 2017 року тягне за собою недопустимість усіх доказів. Відхиляючи доводи прокурора, суд зазначив, що при виділенні матеріалів досудового розслідування в окреме кримінальне провадження необхідно знову призначити слідчого (групу слідчих) та прокурора (групу прокурорів) у виділеному кримінальному провадженні.

20. Суд не погоджується з таким тлумаченням судами вимог процесуального закону. Положеннями КПК, у тому числі статтею 217 КПК, не передбачено повторного призначення слідчого або прокурора у кримінальному провадженні, яке було виділено або об`єднано з іншим, якщо після початку досудового розслідування вже було визначено слідчого чи групу слідчих для його проведення. Така позиція неодноразово висловлювалась в рішеннях Суду[3].

21. Посилання апеляційного суду в обґрунтування своєї позиції на згадані постанови Суду (див. п. 17 вище) є безпідставними, оскільки у вказаних рішеннях розглядалися інші питання і з них не можна зробити висновку, до якого дійшов суд апеляційної інстанції.

22. Так, в постанові від 04 жовтня 2021 року Суд вирішив, що за приписами статей 39, 110, частини 1 статті 214 КПК рішення про призначення (визначення) групи слідчих, обов`язково приймається у формі, яка повинна відповідати визначеним кримінальним процесуальним законом вимогам до процесуального рішення у формі постанови. У рішенні Суду від 22 лютого 2021 року йдеться про те, що постанова про призначення (визначення) прокурора у конкретному кримінальному провадженні, обов`язково має бути підписаною службовою особою, яка її прийняла.

23. У цьому провадженні, як видно з судових рішень, суди нижчих інстанцій не піддавали сумніву достовірність наданих стороною обвинувачення копій постанов, які підтверджують повноваження слідчого та прокурора. По формі та змісту ці документи повною мірою відповідають критеріям, визначеним кримінальним процесуальним законом та судовою практикою.

24. За таких обставин Суд вважає, що висновки суду апеляційної інстанції про те, що усі надані стороною обвинувачення докази є недопустимими виключно через те, що слідчий і прокурор продовжували виконувати свої повноваження у виділеному провадженні на підставі розпоряджень, винесених до виділення цього провадження, є необґрунтованими.

25. На підставі частини 1 статті 438 цього Кодексу у зв`язку з істотним порушенням кримінального процесуального закону ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню із призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції, під час якого апеляційному суду необхідно врахувати викладене, ретельно перевірити доводи, наведені в апеляційній скарзі, дати на них вичерпні відповіді та ухвалити законне й обґрунтоване рішення.

Керуючись статтями 433, 436, 438, 441, 442 КПК, Суд

ухвалив:

Касаційну скаргу прокурора задовольнити.

Ухвалу Київського апеляційного суду від 02 лютого 2023 року щодо ОСОБА_6 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

[1] справа № 724/86/20, провадження № 51-1353кмо21 https://reyestr.court.gov.ua/Review/100214751.

[2] справа № 754/7061/15, провадження № 51-4584кмо18 https://reyestr.court.gov.ua/Review/95139651.

[3] Наприклад постанови: від 17 листопада 2022 року у справі № 564/2082/16-к, https://reyestr.court.gov.ua/Review/107441897; від 27 березня 2023 року у справі № 146/1683/18, https://reyestr.court.gov.ua/Review/109911852; від 10 листопада 2022 року у справі № 206/4419/17, https://reyestr.court.gov.ua/Review/107719849.