Провадження № 1-кп/466/1198/23
У Х В А Л А

28 грудня 2023 року Шевченківський районний суд м.Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

особи, щодо якого розглядається клопотання ОСОБА_4

законного представника ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001216 від 12.12.2023 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.3 ст.332 КК України, суд -

установив:

в провадженні Шевченківського районного суду м.Львова перебуває клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001216 від 12.12.2023 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.3 ст.332 КК України.

У судовому засіданні від прокурора ОСОБА_3 поступило клопотання про повернення про повернення клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_4 , прокурору.

Захисник ОСОБА_6 у судовому засідання не заперечив щодо повернення клопотання прокурору.

ОСОБА_4 та його законний представник ОСОБА_5 поклались на розсуд суду під час вирішення клопотання.

Заслухавши думку учасників справи з приводу заявленого клопотання, суд приходить до наступного висновку.

Так, згідно ст. 283 КПК України однією із форм завершення досудового розслідування є звернення до суду з клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

При цьому, згідно з ч.1 ст.511 КПК України досудове розслідування у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів медичного характеру закінчується закриттям кримінального провадження або складенням клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру.

Частиною 3 вказаної статті передбачено, що прокурор затверджує складене слідчим, дізнавачем або самостійно складає клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру і надсилає його суду в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру повинне відповідати вимогам законності, обґрунтованості та вмотивованості.

При цьому, згідно ч.2 ст.292 КПК України клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру має відповідати вимогам статті 291 цього Кодексу, яка, в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які повинне містити клопотання і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.

В клопотанні про застосування примусових заходів медичного характеру, складеному щодо ОСОБА_4 зазначено, що винуватість такого у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується фактичними даними, які містяться у зібраних органом досудового розслідування матеріалах із зазначенням конкретних доказів.

Стаття 291 КПК України не містить вимог про викладення в обвинувальному акті доказів, доведення винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Крім того, відповідно до ч.3 ст.503 КПК України кримінально-правова оцінка суспільно небезпечного діяння, вчиненого у стані неосудності, повинна ґрунтуватися лише на відомостях, які характеризують суспільну небезпеку вчинених дій.

Відповідно до ч.1 ст.504 КПК України досудове розслідування у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється слідчим згідно із загальними правилами, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень глави 39 КПК України.

Однак, в порушення вищевказаних норм у клопотанні зазначається, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 332 КК України, а саме в незакінченому замаху на незаконне переправлення особи через державний кордон України, сприяння його вчиненню шляхом надання порад та засобів, вчиненому з корисливих мотивів.

Таким чином, орган досудового розслідування, висловився про доведеність вчинення кримінального правопорушення з посиланням на докази отримані у ході досудового розслідування до ухвалення рішення судом з цього приводу, допустивши порушення презумпції невинуватості, закріпленої в ст. 17 КПК України.

Крім того, з змісту клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру вбачається, що в ньому сформульоване не суспільно небезпечне діяння, яке має інкримінуватися особі, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру, а фактично сформульоване кримінальне правопорушення, оскільки поряд з викладом об`єктивних ознак також викладені і суб`єктивні ознаки частини третьої статті 332 КК України, зокрема йде посилання на умисний характер діяння, його мету та мотив і тому подібне.

У стані неосудності особа не здатна розуміти своїх дій та керувати ними, а мета і мотив, які особа має чітко усвідомлювати, як ознаки суб`єктивної сторони складу злочину за наявності такого стану відсутні, то встановлення будь-якої форми вини (умислу чи необережності) у діях неосудної особи об`єктивно є неможливим.

У такому випадку юридична оцінка суспільно небезпечного діяння повинна надаватися, виходячи з фактичних обставин скоєного діяння та наслідків, що настали. Такої позиції також дотримується ККС ВС у справі № 234/18511/18 від 06.02.2020. Крім цього, у клопотанні про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_4 зазначено що діяння, яке містить ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 332 КК України вчинене ОСОБА_4 у стані неосудності.

Так, у відповідності до висновку судового-психіатричного експерта № 1079 від 04.10.2023 встановлено, що ОСОБА_4 у період інкримінованих йому дій не повною мірою міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, та потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку за місцем перебування.

Водночас, у відповідності до ст. 20 КК України підлягає кримінальній відповідальності особа, визнана судом обмежено осудною, тобто така, яка під час вчинення кримінального правопорушення, через наявний у неї психічний розлад, не була здатна повною мірою усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та (або) керувати ними.

Виходячи з зазначеної вище норми Кримінального кодексу України ОСОБА_4 є обмежено осудним.

Разом з тим відповідно до ч. 2 ст. 504 КПК України досудове розслідування щодо осіб, які підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення у стані обмеженої осудності, здійснюється слідчим, дізнавачем згідно із загальними правилами, передбаченими цим Кодексом.

Суд, ухвалюючи вирок, може врахувати стан обмеженої осудності як підставу для застосування примусових заходів медичного характеру.

Зважаючи на наведене фактичні обставини викладені в клопотанні про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_4 містять суперечності та не відповідають обставинам справи та зібраним матеріалам досудового розслідування.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.

З урахуванням викладеного, клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_4 у кримінальному провадженні за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 332 КК України, підлягає поверненню прокурору, як таке, що не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України.

На підставі викладеного, керуючись: ст.ст. 17, 110, 291, 292, 314, 503, 504, 369-372 КПК України, суд, -

постановив:

клопотання прокурора задовольнити.

клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001216 від 12.12.2023 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.3 ст.332 КК України повернути прокурору другого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Львівської обласної прокуратури ОСОБА_3 у зв`язку з його невідповідністю вимогам Кримінального процесуального кодексу України.

На ухвалу протягом семи діб з дня її проголошення може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_1