КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Подільського районного суду міста Києва від 27 жовтня 2023 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Подільського районного суду міста Києва від 27.10.2023 відмовлено в задоволенні скарги захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на повідомлення слідчого про підозру у кримінальному провадженні № 0000358 від 07.09.2022.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою задовольнити скаргу захисника та скасувати повідомлення, складене слідчим СВ Подільського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_8 , погоджене заступником керівника Подільської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_9 , про підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України, а також зобов`язати прокурора у кримінальному провадженні або компетентну особу Подільської окружної прокуратури вчинити дії щодо виключення з Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей у кримінальному провадженні № 0000358 від 07.09.2022 про підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінального

_____________________________________________________________________________________Справа № 758/11968/23 Слідчий суддя - ОСОБА_10

Апеляційне провадження № 11-сс/824/7040/2023 Суддя-доповідач - ОСОБА_1

правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України.

В апеляційній скарзі захисник вказувала на те, що вручення повідомлення про підозру, датованого 22.06.2023, відбулось шляхом розміщення тексту такої підозри на офіційному сайті Офісу Генерального прокурора 05.07.2023, тобто з порушення строків, визначених ст. 278 КПК України, а не порядку та форми вручення підозри, як про це зазначає слідчий суддя.

На переконання апелянта, слідчим суддею не досліджено питання дати саме розміщення (офіційного публікування) повідомлення про підозру.

Також слідчим суддею не взято до уваги відсутність в матеріалах кримінального провадження запитів до адресного бюро, протоколів допиту свідків, пояснень чи будь-яких інших документів, які б підтверджували факт встановлення місця останнього проживання підозрюваного саме за адресою: АДРЕСА_1 , та чому саме на цю адресу слідство направляло повідомлення про виклик та повідомлення про підозру.

У повідомленні про підозру ОСОБА_7 вказана адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , будь-яка інша інформація щодо місця проживання чи перебування відсутня.

Враховуючи наявність інформації про перебування ОСОБА_7 поза межами території України, органом досудового розслідування, всупереч вимог ч. 1 ст. 278 КПК України, не вручено повідомлення про підозру особисто захиснику підозрюваного в день його складення, а вручено лише 28.09.2023.

Апелянт зазначала, що органу досудового розслідування з 24.01.2023 було відомо про наявність у неї повноважень на представництво та захист ОСОБА_7 , що підтверджується ухвалою слідчого судді Подільського районного суду міста Києва від 24.01.2023. Клопотання про вступ у кримінальне провадження вона подала 27.07.2023.

Також захисник звертала увагу на порушення правил підслідності, зокрема, як убачається із повідомлення про підозру, місце вчинення кримінального правопорушення не зазначено, у той же час, юридична адреса ТОВ «Кінда» та адреса, яка використовувалася ТОВ «Фірма Кінда», територіально належать до Шевченківського району міста Києва та відповідно перебувають під територіальною юрисдикцією Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві.

Дані про вчинення кримінального правопорушення на території Подільського району міста Києва відсутні.

Крім того, відповідності до вимог ч. 2 ст. 216 КПК України кримінальні правопорушення за ч. 4 ст. 111-1 КК України не підслідні органам Національної поліції.

На думку апелянта, ОСОБА_7 не є і не може бути суб`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України, оскільки він є засновником ТОВ «Кінда», а не його службовою особою. Також у повідомленні про підозру та матеріалах кримінального провадження відсутні докази того, що він, як фізична особа, співпрацював та/або міг співпрацювати з державою агресором, з яким саме органами та в який спосіб.

Уповноважені чи службові особи ТОВ «Кінда» жодних договорів з товариствами чи суб`єктами підприємницької діяльності, які зареєстровані чи діяли на тимчасово окупованій території не укладали, товариство жодних транзакцій чи оплати грошових коштів на тимчасово окупованій території не здійснювало, жодних податків державі-агресору, незаконним органам влади, створеним на тимчасово окупованій території, не сплачувало.

Кваліфікація інкримінованого злочину чітко визначає ОСОБА_7 як фізичну особу, а не як службову особу.

Посилання слідчого судді на те, що ОСОБА_7 є директором ТОВ «Фірма «Кинда», на переконання апелянта, є помилковим, оскільки підозра стосується господарської діяльності саме ТОВ «Кінда», а не ТОВ «Фірма «Кинда», а також не містить жодної аргументації про те, що злочин, який інкримінується підозрюваному, полягає саме у виконанні ним адміністративно-розпорядчих функцій директора ТОВ «Фірма «Кинда» у взаємодії з державою-агресором.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши доводи захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити в повному обсязі, думку прокурора ОСОБА_5 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Як убачається із матеріалів судового провадження, СВ Подільського УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000358 від 07.09.2022, розпочатого за матеріалами СБ України, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України.

У межах вказаного кримінального провадження, 22.06.2023 слідчим СВ Подільського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_8 складено повідомлення, погоджене заступником керівника Подільської окружної прокуратури ОСОБА_9 , про підозру ОСОБА_7 у здійсненні господарської діяльності у взаємодії з державою-агресором, незаконними органами влади, створеними на тимчасово окупованій території, у тому числі окупаційною адміністрацією держави-агресора, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 4 ст. 111-1 КК України.

23.09.2023 захисник ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 звернулася зі скаргою у порядку ст. 303 КПК України до слідчого судді Подільського районного суду м. Києва, в якій просила скасувати повідомлення, складене слідчим СВ Подільського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_8 , погоджене заступником керівника Подільської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_9 , про підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України, а також зобов`язати прокурора у кримінальному провадженні або компетентну особу Подільської окружної прокуратури вчинити дії щодо виключення з Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей у кримінальному провадженні № 0000358 від 07.09.2022 про підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України.

Ухвалою слідчого судді Подільського районного суду міста Києва від 27.10.2023 відмовлено в задоволенні скарги захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на повідомлення слідчого про підозру у кримінальному провадженні № 0000358 від 07.09.2022.

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні скарги захисника, слідчий суддя виходив з того, що повідомлення про підозру є обгрунтованим та відповідає вимогам ст. 277 КПК України, а при врученні повідомлення про підозру дотримано вимоги ст. 278 КПК України.

З такими висновками слідчого судді суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції.

Згідно п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Аналіз положень п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України дає підстави вважати, що в ході розгляду скарги на повідомлення про підозру підлягають з`ясуванню дотримання під час повідомлення про підозру Глави 22 КПК України, у тому числі щодо відповідності підозри вимогам ст. 277 КПК України.

Відповідно до ст. 277 КПК України, повідомлення про підозру має містити такі відомості:

1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення;

2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру;

3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення;

4) зміст підозри;

5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність;

6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру;

7) права підозрюваного;

8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

Як убачається зі змісту повідомлення про підозру ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0000358 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України, за формою та змістом вказане повідомлення відповідає вимогам ст. 277 КПК України, та містить усі передбачені вказаною статтею відомості, у тому числі стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , із зазначенням часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру.

Підстав для висновку про недотримання органом досудового розслідування вимог, визначених Главою 22 КПК України, під час складення повідомлення про підозру та порядку його вручення, колегія суддів не вбачає

Посилання апелянта на недотримання органом досудового розслідування порядку повідомлення ОСОБА_7 про підозру, зокрема строків, визначених ст. 278 КПК України, ретельно перевірялися колегією суддів під час апеляційного розгляду, проте не знайшли свого підтвердження.

Згідно ч. 1 ст. 42 КПК України, підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 КПК України, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень.

Письмове повідомлення про підозру, згідно вимог ч. 1 ст. 278 КПК України, вручається особі в день його складання слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Порядок вручення повідомлення передбачено статтею 135 КПК України, згідно якої особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.

Згідно ч. 8 ст. 135 КПК України, повістка про виклик особи, стосовно якої існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, у випадку обґрунтованої неможливості вручення їй такої повістки згідно з частинами першою, другою, четвертою - сьомою цієї статті, публікується в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, вважається такою, яка належним чином повідомлена про виклик, з моменту опублікування повістки про її виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Як встановлено слідчим суддею та підтверджується долученими до скарги матеріалами, повідомлення про підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України, було опубліковане на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

З наведеного убачається, що органом досудового розслідування вжито заходів для повідомлення ОСОБА_7 про підозру у спосіб, передбачений ст. ст. 135, 136, 278 КПК України, для вручення повідомлень, що у відповідності до положень ч. 1 ст. 42 КПК України свідчить про набуття ним статусу підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000358.

При цьому, доводи апелянта про те, що повідомлення про підозру опубліковане не в день його складення, що на переконання захисника, свідчить про недотримання визначеного КПК порядку вручення повідомлення про підозру, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки з аналізу положень ст. ст. 113, 116, 278 КПК України в їх взаємозв`язку убачається, що ними не передбачено таких процесуальних наслідків.

Частиною першою ст. 278 КПК України фактично визначено різні строки вручення повідомлення про підозру, та визначено дії слідчого чи прокурора у випадку неможливості вручення повідомлення про підозру в день його складання. Зокрема для особи, яка не перебуває під вартою, строк вручення повідомлення про підозру залежать від наявності реальної можливості здійснити таке вручення у день складання повідомлення.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про те, що кримінальним процесуальним законодавством не передбачено вручення повідомлення про підозру захиснику підозрюваного, а відтак посилання апелянта на те, що повідомлення про підозру ОСОБА_7 від 22.06.2023 їй було вручено лише 28.09.2023, не свідчить про порушення вимог ст. 278 КПК України.

Таким чином, підстав для висновку про недотримання органом досудового розслідування вимог, визначених Главою 22 КПК України, під час складення повідомлення про підозру та порядку його вручення, колегія суддів не вбачає.

Доводи захисника в апеляційній скарзі про те, що досудове розслідування здійснюється неуповноваженими на те органами з порушенням правил підслідності, визначених ст. 216 КПК України, фактично стосуються питань оцінки належності та допустимості зібраних у справі доказів. Однак з`ясування вказаних обставин не є предметом доказування при розгляді скарги на повідомлення про підозру та підлягають перевірці судом під час розгляду кримінального провадження по суті.

Крім того, як вірно зазначено слідчим суддею в оскаржуваній ухвалі, підслідність за слідчими Подільського УП ГУНП у м. Києві визначена керівником Київської міської прокуратури в порядку ч. 5 ст. 36 КПК, а питання щодо необґрунтованість відповідного рішення в поданій скарзі не порушувалось.

Інші доводи захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 в апеляційній скарзі про те, що ОСОБА_7 не може бути суб`єктом інкримінованого йому злочину та посилання на відсутність доказів співпраці останнього з державою - агресором, фактично стосуються питань доведеності винуватості підозрюваного.

Разом з тим, перевірка повідомлення про підозру з точки зору обґрунтованості підозри з врахуванням положень ст. 17 КПК України не входить до предмету судового розгляду, який здійснюється слідчим суддею відповідно до положень п.10 ч. 1 ст. 303 КПК України на стадії досудового розслідування, а може бути лише предметом безпосереднього судового розгляду кримінального провадження судом, оскільки на стадії досудового розслідування слідчий суддя не уповноважений вдаватись до оцінки отриманих слідством доказів та порядку їх отримання, давати оцінку зібраним доказам з точки зору їх допустимості, а без такої оцінки висновок щодо обґрунтованості повідомленої особі підозри неможливий.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, та винуватості особи в його вчиненні, вирішуються судом під час ухваленні вироку, тобто на стадії судового провадження.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його винуватості, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування та судового розгляду.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Як встановлено слідчим суддею шляхом дослідження матеріалів кримінального провадження, вони містять достатні дані, які вказують на причетність підозрюваного ОСОБА_7 до кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України, на час складання повідомлення про підозри.

Інші наведені у апеляційній скарзі доводи висновків слідчого судді не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, перевіркою матеріалів судового провадження в апеляційному порядку колегією суддів не встановлено.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 277, 278, 303, 404, 405, 407, 412, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Подільського районного суду міста Києва від 27 жовтня 2023 року, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3