Справа №584/267/22 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/529/24 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Умисне легке тілесне ушкодження
УХВАЛА

Іменем України

14 лютого 2024 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження № 584/267/22 за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_6 на вирок Путивльського районного суду Сумської області від 28.06.2023, за яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Путивль Сумської області, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий

визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

установила:

У поданій апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_9 просить змінити вирок суду у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, тобто незастосування закону, який підлягав застосуванню, і вважати ОСОБА_10 засудженим за ч. 2 ст. 125 КК із застосуванням ст. 69 КК до покарання у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн. На підставі ч. 4 ст. 70 КК остаточно призначити ОСОБА_10 покарання у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн, та обмеження волі на строк 1 рік з випробуванням з іспитовим строком 1 рік за вироком Путивльського районного суду Сумської області від 20.04.20223, які виконувати самостійно. Вважає, що суд першої інстанції, призначаючи обвинуваченому покарання за ч. 2 ст. 125 КК нижче від найнижчої межі санкції вказаної статті в порушенням вимог закону не застосував ст. 69 КК.

Вироком Путивльського районного суду Сумської області від 28.06.2023 ОСОБА_10 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК, і йому призначене покарання у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн. На підставі ч. 4 ст. 70 КК, покарання у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн, та обмеження волі на строк 1 рік з випробуванням з іспитовим строком 1 рік за вироком Путивльського районного суду Сумської області від 20.04.2023 постановлено виконувати самостійно.

Згідно вироку, 15.02.2022 близько 05 год. 00 хв. ОСОБА_10 та потерпілий ОСОБА_11 перебували в будинку АДРЕСА_1 . В цей час на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, між ними виникла словесна сварка, в ході якої ОСОБА_10 умисно наніс ОСОБА_11 один удар кулаком правої руки в праву область щелепи, а після один удар кулаком правої руки в область правої скроні. Продовжуючи свої дії, ОСОБА_10 на веранді вказаного будинку умисно наніс ще один удар правою ногою у обличчя ОСОБА_11 , чим заподіяв легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду обвинувачений ОСОБА_10 та потерпілий ОСОБА_11 в судове засідання не прибули, з клопотаннями про відкладення судового розглдяу до апеляційного суду не звертались, тому колегія суддів вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги у відсутність сторін, що не суперечить вимогам кримінального процесуального закону.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, доводи прокурора ОСОБА_8 , яка підтримала апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно ч. 1, 2 ст. 404 КПК, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК, за обставин, викладених у вироку, в апеляційній скарзі не оскаржуються.

Доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність в частині призначення покарання за ч. 2 ст. 125 КК є обґрунтованими, оскільки cуд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання (ст. 65 КК).

Зокрема, підстави для призначення більш м`якого покарання, ніж це передбачено відповідною статтею Особливої частини КК за вчинене кримінальне правопорушення, визначаються ст. 69 КК (ч. 3 ст. 65 КК), згідно якої, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Тобто, виходячи з положень ст. 69 КК, а також роз`яснень постанови Пленуму ВСУ від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або не призначення обов`язкового додаткового покарання може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного. У кожному такому випадку суд зобов`язаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про особу підсудного він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання, а в резолютивній частині послатися на ч. 1 ст. 69 КК.

Санкцією ч. 2 ст. 125 КК передбачене покарання у виді штрафу у розмірі від 50 до 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк від 150 до 240 годин або виправних робіт на строк до 1 року, або арешту на строк до 6 місяців, або обмеження волі на строк до 2 років.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не дотримався вказаних положень закону України про кримінальну відповідальність, оскільки при призначенні покарання ОСОБА_10 за ч. 2 ст. 125 КК, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, відомості про особу обвинуваченого, обставини, що в силу вимог ст. 65 КК пом`якшують покарання щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, обтяжуючу покарання обставину - вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, а також думку потерпілого ОСОБА_11 , який пробачив обвинуваченого, дійшов вірного висновку про можливість призначення останньому покарання нижче від найнижчої межі встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, в мінімальному розмірі, передбаченому ч. 2 ст. 53 КК, разом з тим не застосував закон, який підлягав застосуванню, що у цьому випадку є підставою для зміни вироку суду.

Відповідно п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, крім іншого, є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а згідно п. 1 ч. 1 ст. 413 цього Кодексу неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є незастосування судом закону, який підлягав застосуванню.

Колегія суддів вважає, що вирок суду підлягає в цій частині зміні шляхом застосування до обвинуваченого положень ст. 69 КК, а апеляційна скарга прокурора без задоволення.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418 і 419 КПК України,

постановила:

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 задовольнити.

Вирок Путивльського районного суду Сумської області від 28.06.2023 відносно ОСОБА_12 змінити в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

ОСОБА_12 вважати засудженим за ч. 2 ст. 125 КК України та із застосуванням ст. 69 КК України призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить п`ятсот десять гривень.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, покарання у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить п`ятсот десять гривень, та обмеження волі строком один рік з іспитовим строком на один рік за вироком Путивльського районного суду Сумської області від 20.04.2023, виконувати кожне самостійно.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4