Єдиний унікальний № 946/6817/23
Провадження № 1-кп/946/570/23
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________
ВИРОК

Іменем України

23 жовтня 2023 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув у м. Ізмаїл Одеської області у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001227, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Ізмаїл Одеської області, громадянки України, із середньою освітою, не працюючої, пенсіонерки по інвалідності ІІ групи, не заміжньої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 Кримінального кодексу України (далі КК),

сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4 ,

сторона захисту: обвинувачена ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_5 ,

інші учасники судового провадження: потерпіла ОСОБА_6 .

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

1. ОСОБА_3 в порушення вимог ст. 28 Конституції України, відповідно до якої кожен має право на повагу його гідності, та в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» № 2229-//ІІІ від 07.12.2017, будучи особою, яка раніше неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень у виді домашнього насильства, відповідальність за які передбачена ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), у зв`язку з чим з 16.11.2020 перебуває на профілактичному обліку в Ізмаїльському РВП ГУНП в Одеській області за категорією «кривдник», продовжує систематичне вчинення домашнього насильства стосовно своєї матері ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Так, 06.11.2022 о 15:00 годині, 07.11.2022 о 10:00 годині, 05.12.2022 о 10:00 годині, 10.12.2022 о 22:00 годині ОСОБА_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , маючи умисел на вчинення психологічного насильства відносно своєї матері ОСОБА_6 , на ґрунті неприязних відносин, вчиняла сварки, умисно ображала її, у тому числі, грубою нецензурною лайкою, принижуючи її честь та гідність, тим самим вчиняла домашні насильства психологічного характеру, чим завдавала шкоду психічному здоров`ю потерпілої, за що постановами Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області відповідно від 11.11.2022 та від 16.12.2022 була притягнута до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Не зупиняючись на вчиненому, ОСОБА_3 , 19.12.2022 приблизно об 11:00 годині, також знаходячись за вказаною адресою, маючи прямий умисел на вчинення психологічного насильства над своєю матір`ю ОСОБА_6 , на ґрунті неприязних відносин, знов вчинила сварку, умисно ображала її грубою нецензурною лайкою, принижуючи її честь та гідність, тим самим вчинила психологічне насильство, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої, тобто вчинила домашнє насильство.

Таким чином, ОСОБА_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи цілеспрямовано, з метою приниження честі та гідності потерпілої, на ґрунті особистих неприязних відносин, систематично вчиняла домашнє насильство психологічного характеру щодо своєї матері ОСОБА_6 , з якою перебуває у сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої, що виразилось, зокрема, в емоційному виснаженні та напруженні потерпілої, втрати нею позитивних емоцій, перебування у постійному пригніченому стані та втомі.

2.Своїми діями ОСОБА_3 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст.126-1 КК, а саме домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо іншої особи, з якою винна перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи.

Стаття (частини статті) КК, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винуватим у вчиненні якого визнається обвинувачений

3.Кримінальний кодекс України

«Стаття 126-1. Домашнє насильство

1. Домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення фізичного, психологічного або економічного насильства щодо подружжя чи колишнього подружжя або іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах, що призводить до фізичних або психологічних страждань, розладів здоров`я, втрати працездатності, емоційної залежності або погіршення якості життя потерпілої особи,

карається громадськими роботами на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років, або позбавленням волі на строк до двох років».

Докази на підтвердження встановлених судом обставин

4.Обставини вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення встановлені судом шляхом дослідження доказів, обсяг та порядок дослідження яких був визначений судом з урахуванням думок учасників судового провадження в порядку, передбаченому ст. 349 КПК, у відповідності до засад кримінального провадження, передбачених ст.ст. 22, 26 КПК, таких як диспозитивність, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

5.Під час судового розгляду обвинувачена ОСОБА_3 вину у висунутому обвинуваченні не визнала та пояснила, що вона проживає спільно зі своєю матір`ю ОСОБА_6 , оскільки частина будинку належить їй на праві власності. Якось вона прийшла додому у нетверезому стані, на що мати вчинила сварку, в ході якої висловлювалася на її адресу нецензурною лайкою. У відповідь вона також висловлювалася на адресу матері нецензурною лайкою. Аби уникнути сварки, вона зайшла до своєї кімнати та нікого не чіпала, однак оскільки на дверях немає жодного замка, вона не мала змоги зачинитися, тому матір зайшла до неї в кімнату й продовжила конфлікт. Крім того, у неї є співмешканець, з яким мати не дозволяє жити. Вона проживає за рахунок власної пенсії, купує собі їжу та сплачує комунальні послуги, харчуються вони із матір`ю спільно. Вона пояснила, що кожного разу ініціатором конфлікту була мати, яка також вживає спиртні напої, виражається на її адресу нецензурною лайкою та інколи може взяти палку та бити її. Обвинувачена не вважає, що має проблеми з алкоголем, тому добровільно лікуватися наміру та бажання не має.

6.Не зважаючи на невизнання вини обвинуваченою ОСОБА_3 , її вина у домашньому насильстві відносно своєї матері у повному обсязі підтверджується дослідженими під час судового розгляду доказами.

7.Так, потерпіла ОСОБА_6 під час судового розгляду пояснила, що обвинувачена доводиться їй донькою, з нею вони вдвох проживають в одному будинку, який будувала саме вона. Обвинувачена ОСОБА_6 постійно приходить додому у стані алкогольного сп`яніння та провокує конфлікти, під час яких ображає її грубою нецензурною лайкою. У стані сп`яніння обвинувачена контролю над собою зовсім не має. Їй зовсім тяжко з нею, коли вона у стані сп`яніння. Після протверезіння обвинуваченої вони їй розповідає про її поведінку, але обвинувачена каже, що нічого не пам`ятає, що було напередодні. Обвинувачена дуже часто так себе поводить, у тому числі і в листопаді та грудні 2022 року. А починаючи з червня 2023 року, обвинувачена почала також завдавати їй тілесні ушкодження. Причина такої поведінки обвинуваченої виступає виключно те, що вона зловживає алкогольними напоями, яке також шкодить і стану її здоров`я, оскільки обвинувачена хворіє на епілепсію, у зв`язку з чим є інвалідом ІІ групи. Хоча обвинувачена і отримує пенсію по інвалідності, але вона зовсім не надає кошти ані на купівлю продуктів харчування, ані на сплату комунальних послуг. Обвинувачена знаходиться повністю на її утриманні, а свою пенсію пропиває. Потерпіла навіть перестала надавати їй у руки свої кошти для купівлі чогось, бо обвинувачена відразу їх пропиває. Така поведінка обвинуваченої дуже сильно впливає на її психологічний стан, якість її життя істотно погіршився, у зв`язку з такою поведінкою обвинуваченої, і вона страждає психологічно, хоча до лікарів не звертається, бо знає які ліки їй допомагають у таких випадках. Від зловживання алкоголем у 2019 році стан здоров`я обвинуваченої істотно погіршився. Але вона вилікувала та виходила обвинувачену. Незважаючи на це, обвинувачена знову почала зловживати алкогольними напоями та так себе поводити. Вважає, що обвинувачена не здатна самостійно кинути вживати алкоголь.

8.Показання потерпілої ОСОБА_6 повністю підтвердила свідок ОСОБА_7 , яка доводиться донькою обвинуваченої та онукою потерпілої. Так, ОСОБА_7 під час судового розгляду пояснила, що останні два роки вона проживає окремо від матері та бабусі, яких вона обох любить. Але її мати постійно приходить додому у стані алкогольного сп`яніння, вона також хворіє, у зв`язку з чим приймає таблетки, які у взаємозв`язку з алкоголем призводять до посилення ефекту від сп`яніння. У такому стані її мати постійно ображає її бабусю. Мати постійно висловлюється на адресу своєї матері нецензурною лайкою та психологічно давить на неї. Вона приходить у стані сп`яніння та чіпляється з будь-якого приводу. Це вона спостерігає останні два роки. Це відбувалося також і у листопаді грудні 2022 року, коли почався блек-аут. Останнім часом, з червня 2023 року, мати навіть почала бити бабусю. Причиною такої поведінки матері є саме зловживання нею алкогольними напоями, а не її хвороба, при якій обвинувачений зовсім заборонено вживати алкоголь.

9.З протоколів прийняття заяв від ОСОБА_6 від 05.12.2022, від 19.12.2022 та від 20.12.2022 вбачається, що ОСОБА_6 неодноразово повідомляла про те, що її донька ОСОБА_3 систематично вчиняє відносно неї домашнє насильство (а.п. 46 49). Зокрема, відповідно до протоколу від 19.12.2022, ОСОБА_6 повідомила про те, що у той день, приблизно об 11:00 годині, її донька ОСОБА_3 влаштувала скандал з нею, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, принижувала її, ображала її, висловлювалася нецензурною лайкою на її адресу.

10.Вказані заяви стали підставою для внесення відомостей до ЄРДР 21.12.2022 за №0001227 та початку досудового розслідування (а.п. 43).

11.З постанови Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 11.11.2022 вбачається, що ОСОБА_3 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП за те, що вона 06.11.2022, 07.11.2022 та 08.11.2022 повторно протягом року вона вчинила домашнє насильство психологічного характеру щодо своєї матері ОСОБА_6 , а саме висловлювалася на її адресу нецензурною лайкою, за що на неї було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу (а.п. 61).

12.Вказаною постановою ОСОБА_3 також була притягнута до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП за порушення умов термінового заборонного припису.

13.А відповідно до постанови Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 16.12.2022, ОСОБА_3 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП за те, що 10.12.2022 вона у черговий раз повторно протягом року вона вчинила домашнє насильство відносно своєї матері ОСОБА_6 , висловлювалася на її адресу нецензурною лайкою, чим вчинила домашнє насильство психологічного характеру, за що на неї у черговий раз було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу (а.п. 62).

14.Вказані досліджені судом докази, зокрема, показання потерпілої ОСОБА_6 , свідка ОСОБА_7 , протоколи прийняття заяв від ОСОБА_6 , протоколи про адміністративні правопорушення, а також постанови суду про накладення на ОСОБА_3 адміністративних стягнень повністю узгоджуються між собою та повністю спростовують показання обвинуваченої ОСОБА_3 про те, що на таку поведінку завжди її провокує її мати ОСОБА_6 . Суд пов`язує такі показання ОСОБА_3 з обраною нею позицією захисту з метою уникнути відповідальності за вчинене нею кримінальне правопорушення.

15.Відповідно до даних висновку судово- психіатричної експертизи №349 від 26.07.2023, ОСОБА_3 у період часу, який відноситься до інкримінованого їй діяння, та у теперішній час страждала та страждає психічним розладом у вигляді «Органічного психічного розладу змішаного генезу з помірно вираженим інтелектуально-мнестичним зниженням та емоційно-вольовими порушеннями» (що відповідає діагностичним критеріям рубрики «F06.8» МЛХ-10), який за ступенем виразності не досягає психотичного рівня, недоумства, проте обмежує здатність обвинуваченої усвідомлювати свої дії та керувати ними. Внаслідок наявного психічного розладу ОСОБА_3 не була здатною повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними при скоєнні інкримінованого їй кримінального правопорушення. На теперішній час обвинувачена ОСОБА_3 за своїм психічним станом здатна усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_3 не потребує застосування примусових заходів медичного характеру (а.п. 74 77).

16.Таким чином, виходячи з наведеного висновку експерта, обвинувачена ОСОБА_3 визнається судом обмежено осудною, у зв`язку з чим вона підлягає кримінальні відповідальності відповідно до ч. 1 ст.20 КК, відповідно до якої підлягає кримінальній відповідальності особа, визнана судом обмежено осудною, тобто така, яка під час вчинення кримінального правопорушення, через наявний у неї психічний розлад, не була здатна повною мірою усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та (або) керувати ними.

17.Таким чином, аналіз вищезазначених доказів дає підстави суду дійти висновку, що кожний доказ є належним, допустимим та достовірним. У сукупності всі вищезазначені докази є взаємопов`язаними та достатніми для висновку про те, що ОСОБА_3 поза розумним сумнівом 06.11.2022, 07.11.2022, 05.12.2022, 10.12.2022 та 19.12.2022 вчинила домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо своєї матері ОСОБА_6 , з якою винна перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи. Отже, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_3 у вчиненні нею кримінального правопорушення, та кваліфікує її дії за ст. 126-1 КК.

18.Разом за цим суд, суд, діючи відповідно до вимог ст. 337 КПК в межах висунутого обвинувачення згідно обвинувального акту, не може прийняти до уваги дані протоколу прийняття заяви від ОСОБА_6 від 20.08.2023 (а.п. 49), як неналежний доказ, оскільки дані в ньому стосуються обставин, які у провину ОСОБА_3 відповідно до обвинувального акту не висувались, а тому не стосуються розглядуваного провадження.

19.Крім того, судом також не можуть бути прийняті до уваги дані про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП за порушення умов термінового заборонного припису, оскільки ці обставини не утворюють склад кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК, у зв`язку з тим, що не становлять його об`єктивної сторони, а тому не впливають на наявність чи відсутність цього складу кримінального правопорушення. З цієї ж підстави відомості про притягнення ОСОБА_3 до відповідальності за це підлягають виключенню з формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання

20.Обставин, які відповідно до ст. 66 КК пом`якшують покарання ОСОБА_3 , суд не вбачає. Така обставина, як щире каяття, що вказана в обвинувальному акті, не знайшла свого підтвердження під час судового розгляду, оскільки обвинувачена фактично не визнала вину у висунутому обвинуваченні та наполягала на тому, що ініціатором конфліктів завжди виступала саме потерпіла, а не вона. За таких обставин щире каяття, як акт усвідомлення винною особою своєї протиправної поведінки та висловлювання щирого жалю з приводу цього, відсутнє.

21.До обставин, які відповідно до ст. 67 КК обтяжують покарання ОСОБА_3 суд відносить вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку, оскільки обвинуваченій достеменно був відомий вік постраждалої особи, як матері. Про наявність інших обставин, які відповідно до ст. 67 КК обтяжують покарання обвинуваченого та які відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 91, ч. 1 ст. 92 КПК підлягають доказуванню саме прокурором, в обвинувальному акті не зазначено. У силу положень ст.337 КПК суд позбавлений можливості додатково встановлювати та враховувати обставини, які обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_3 та які в обвинувальному акті не зазначені, а також які прокурором не доказувалися, оскільки це погіршить становище обвинуваченої.

Мотиви призначення покарання

22.При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , суд у відповідності до ст.ст. 65 67 КК враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

23.Обвинувачена ОСОБА_3 вчинила умисний нетяжкий злочин.

24.Водночас, як обставина, що має враховуватися судом при призначенні покарання, ступінь тяжкості злочину є оціночною ознакою, яка визначає межі судової дискреції.

25.Як зазначив Верховний Суд у постанові від 22.03.2018 р. у справі № 207/5011/14-к, поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

26.Підставами для судового розсуду при призначенні покарання виступають: кримінально-правові, відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважуючі норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин (ст. 66, ст. 67 КК), визначенні «інших обставин справи», можливості виправлення засудженого без відбування покарання, що має значення для застосування ст. 75 КК тощо; індивідуалізація покарання конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта.

27.Суд враховує те, що за ступенем суспільної небезпечності (тяжкості) склад вчиненого ОСОБА_3 злочину відноситься до простого (основного) складу злочину, оскільки він містить у собі основні ознаки злочину і не містить обтяжуючих (кваліфікуючих) обставин, але внаслідок нього потерпілій були завдані психологічні страждання та погіршення якості її життя. Характер злочину, вчиненого ОСОБА_3 , свідчить про її високу суспільну небезпечність, оскільки вона не ситуативно, а свідомо систематично вчиняє домашнє насильство відносно своєї матері. Слід також врахувати і те, що на ОСОБА_3 раніше судом неодноразово накладалися адміністративні стягнення у виді штрафів, які не призвели до усвідомлення нею своєї протиправної поведінки, до її зміни та до виправлення обвинуваченої ОСОБА_3 . Про підвищену суспільну небезпеку обвинуваченої також свідчить і та обставина, що вона попри очевидні обставини категорично заперечує свою винуватість, звинувачуючи в цьому виключно потерпілу. Крім того, незважаючи на те, що відносно обвинуваченої ще 21.12.2022 було розпочате кримінальне провадження, у якому їй було повідомлено про підозру ще 07.07.2023, але обвинувачена продовжує свою протиправну поведінку відносно своєї матері.

28.Відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю.

29.Згідно медичних довідок, ОСОБА_3 на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває. При призначенні покарання судом відповідно до ч. 2 ст. 20 КК також враховується те, що обвинувачена ОСОБА_3 визнається обмежено осудною, але суд не вбачає підстав для застосування до неї примусових заходів медичного характеру з огляду на те, що вона їх не потребує (а.п. 74 77).

30.При цьому хвороба обвинуваченої ОСОБА_3 не може бути перешкодою для призначення їй покарання у виді позбавлення волі, оскільки особи, які перебувають під вартою, та є хворими, отримують медичну допомогу (консультування, обстеження, лікування) в умовах медичних частин у присутності їх персоналу, а тому перешкоди для лікування ОСОБА_3 під час відбування покарання відсутні. З цим висновком погодився і Верховний Суд у постанові від 18.01.2023 у справі № 686/7636/22.

31.Суд також враховує те, що відповідно до ч. 3 ст. 56, ч. 3 ст. 61 КК, з огляду на інвалідність ІІ групи обвинуваченої ОСОБА_3 , їй не можуть бути призначені такі покарання як громадські роботи та обмеження волі.

32.Згідно абз. 17 ч. 1 ст. 368 КПК, ухвалюючи вирок, суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченої ОСОБА_3 , згідно якій ризики вчинення нею повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюється як високі. Орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_3 без позбавлення або обмеження волі можливе без ізоляції від суспільства у винятковому випадку.

33.Отже, з урахуванням вказаних обставин, відомостей про особу обвинуваченої ОСОБА_3 , того, що вона вперше притягується до кримінальної відповідальності, характеру вчиненого нею злочину, внаслідок якого обвинуваченою ОСОБА_3 свідомо, а не ситуативно, систематично завдаються потерпілій (матері) у похилому віці психологічні страждання та погіршення її якості життя внаслідок домашнього насильства, при цьому обвинувачена ОСОБА_3 вигороджує свою роль у цьому, виправдовує свою протиправну поведінку, заперечує те, що вона зловживає алкогольними напоями, на ґрунті чого і вчиняються нею протиправні дії відносно потерпілої, та раніше застосовані судом заходи адміністративного характеру не вплинули на поведінку обвинуваченої, що свідчить про підвищену суспільну небезпеку обвинуваченої ОСОБА_3 та вчиненої нею злочину, позицію потерпілої ОСОБА_6 , того, що відсутні обставини, які пом`якшують покарання та наявна обставина, що його обтяжує, а саме вчинення злочину щодо особи похилого віку, суд дійшов висновку, що у відповідності до вимог закону України про кримінальну відповідальність та передбачених цим законом санкцій виправлення та перевиховання обвинуваченої ОСОБА_3 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим їй необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі, але в нижніх межах санкції ст. 126-1 КК. Таке покарання як позбавлення волі в нижніх межах санкції ст. 126-1 КК повністю досягне мети його застосування, у зв`язку з чим суд не вбачає підстав для призначення покарання на максимальний строк, що передбачений санкцією ст. 126-1 КК. Перебуваючи в ізоляції від суспільства, обвинувачена буде примусово позбавлена можливості зловживати алкогольним напоями, що позитивно відобразиться і на стан її здоров`я. Тому, з урахуванням встановлених обставин, характеру вчиненого злочину, а також категоричної позиції обвинуваченої ОСОБА_3 щодо заперечення своєї ролі у вчиненому злочині та небажанні виправлятися і вживати самостійно для цього заходів, суд не вбачає підстав для застосування положень ст.ст. 69, 75 КК.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухвалені вироку

34.Судом встановлено, що ОСОБА_3 у даному кримінальному провадженні не затримувалася та під вартою не трималася, ухвалою слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 16.08.2023 відносно неї був застосований запобіжний захід у виді особистого зобов`язання з покладанням певних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК, строк дії якого на теперішній час сплив.

Оскільки суд дійшов висновку про призначення обвинуваченій ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі, яке вона має відбувати реально, з метою виконання вироку, забезпечення виконання обвинуваченою покладених на неї процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам обвинуваченої ухилитися від суду, ризик чого значно підвищується в умовах введеного в Україні воєнного стану, обвинуваченій ОСОБА_3 слід застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили, для чого її слід взяти під варту в залі суду.

35.Інші заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались та процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст.ст. 369 371, 373 375, ч. 15 ст. 615 КПК, суд

ухвалив:

1. ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК, та призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк один рік.

2. ОСОБА_3 застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили, взявши її під варту в залі суду.

3.Строк покарання ОСОБА_3 у виді позбавлення волі обчислювати з моменту її фактичного затримання та взяття під варту, а саме з 23.10.2023, зарахувавши їй таким чином згідно ч. 5 ст. 72 КК строк попереднього ув`язнення в строк покарання у виді позбавлення волі з 23.10.2023 до набрання вироком законної вили, виходячи з розрахунку день за день.

4.Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченою ОСОБА_3 , яка перебуває під вартою, в той самий строк з моменту вручення їй копії вироку.

5.Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.

6.Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді, а обвинуваченій та прокурору вручити копію вироку негайно після його проголошення.

7.Під час судового провадження судом застосовувалися Правила організації ефективного кримінального судочинства, які введені в дію рішенням Ради суддів України № 14 від 28.02.2020, з якими можна ознайомитись на сайті Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області за посиланням: https://iz.od.court.gov.ua/sud1510/, у розділі «Громадянам», вкладка «Проект «Суд, громадяни, суспільство, держава: співпраця заради змін», а також у секретаря судового засідання.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_1