Справа № 738/2121/23
№ провадження 1-в/738/158/2023
УХВАЛА

іменем України

18 грудня 2023 року місто Мена Чернігівської області

Менський районний суд Чеpнiгiвської областi в складi судді ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні подання Державної установи «Менська виправна колонія (№ 91)» та Спостережної комiсiї Менської міської ради про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_2 ,

за участю: секретаря судового засіданняОСОБА_3 ,
учасників судового розгляду: прокурораОСОБА_4 ,
представника установи виконання покаранняОСОБА_5 ,
захисникаОСОБА_6 ,
засудженогоОСОБА_2 ,

встановив:

Суть питання, що вирішується ухвалою.

08 грудня 2023 року до Менського районного суду Чернігівської області надійшло подання Державної установи «Менська виправна колонія (№ 91)» та Спостережної комiсiї Менської міської ради про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_2 .

Виклад позиції учасників судового провадження.

Прокурор заперечував проти задоволення подання.

Представник установи виконання покарання, захисник, засуджений у судовому засіданні подання підтримали.

Представник спостережної комісії у судове засідання не з`явилися, що відповідно до положень частини п`ятої статті 539 КПК України, не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Встановлені судом обставини.

Згідно з вироком Іллічівського міського суду Одеської області від 27 листопада 2018 року, ОСОБА_2 засуджений за пунктами 4, 7 частини 2 статті 115, частиною 1 статті 296, частиною 1 статті 70 КК України до 15 років позбавлення волі; на підставі частини 5 статті 72 КК України зараховано до строку покарання строк його попереднього ув`язнення, а саме знаходження його під вартою під час досудового розслідування з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за період з 02 травня 2016 року до набрання вироком законної сили.

Згідно з ухвалою Одеського апеляційного суду від 23 лютого 2021 року, вирок Іллічівського міського суду Одеської області від 27 листопада 2018 року залишений без змін.

Згідно із постановою Верхового суду від 23 листопада 2021 року, касаційні скарги засудженого ОСОБА_2 та захисника ОСОБА_7 залишені без задоволення; у порядку частини другої статті 433 КПК України вирок Іллічівського міського суду Одеської області від 27 листопада 2018 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 23 лютого 2021 року щодо ОСОБА_2 в частині його засудження за частиною першою статті 296 КК України змінено; на підставі статті 49, частини п`ятої статті 74 КК України звільнено ОСОБА_2 від призначеного покарання за частиною першою статті 296 КК України у в`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності; виключено із вироку Іллічівського міського суду Одеської області від 27 листопада 2018 року та ухвали Одеського апеляційного суду від 23 лютого 2021 року рішення про призначення ОСОБА_2 покарання на підставі частини першої статті 70 КК України; у решті судові рішення залишені без змін.

Строк вiдбування покарання обчислюється з 02 травня 2016 року.

Станом на 18 грудня 2023 року невідбута частина покарання у виді позбавлення волі становить 2 роки 6 місяців 23 днів.

У характеристиці, затвердженій начальником ДУ «Менська виправна колонія (№ 91)» 16 листопада 2023 року вказано, що засуджений ОСОБА_2 перебуває в місцях позбавлення волі з 02 травня 2016 року. За час перебування в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» засуджений ОСОБА_2 характеризувався негативно, допускав порушення вимог встановленого режиму тримання, розпорядок дня виконував, одинадцять разів притягувався до дисциплінарної відповідальності, стягнення погашені у встановленому законом порядку, заходи заохочення не застосовувалися. З 20 квітня 2021 року відбуває покарання в ДУ «Менська ВК (№91)», де характеризується позитивно, дотримується вимог, що визначають порядок та умови відбування покарання, порушень розпорядку дня установи не допускає, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, на профілактичних обліках не перебуває. З 08 вересня 2023 року працевлаштований робітником контрагентського об`єкту ФОП ОСОБА_8 , до виконання обов`язків ставиться добре, має чотири заохочення. Приймає участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу на засуджених «Фізкультура і спорт», яку виконує за планом, залучається до проведення ремонтних робіт відділу охорони, відвідує заходи виховного-та культурно-масового характеру.

У Висновку щодо ступеня виправлення засудженого, складеного з використанням матеріалів особової справи та підсистеми «КАСАНДРА» зазначено, що за підсумком (загальним балом оцінювання розділу VI -28, загальним балом оцінювання розділів ІІ- VI - 93), отриманим внаслідок аналізу критеріїв оцінки виправлення засудженого, характеристики під час відбування покарання, психологічної характеристики засудженого, підсумкової оцінки ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та результатів індивідуальної програми соціально-виховної роботи, засуджений став на шлях виправлення (довів своє виправлення).

Згідно із Витягом з рішення комісії МВК № 91 з питань застосування пільг до засуджених установи, згідно зі статтями 100, 101 КВК України від 17 червня 2021 року, ОСОБА_2 не став на шлях виправлення та не заслуговує на застосування до нього статтей 100, 101 КВК України.

Згідно із Витягом з рішення комісії МВК № 91 з питань застосування пільг до засуджених установи, згідно зі статтями 100, 101 КВК України від 28 лютого 2023 року, ОСОБА_2 став на шлях виправлення та заслуговує на застосування до нього статтей 100, 101 КВК України.

Згідно із Витягом з рішення комісії МВК № 91 з питань застосування пільг до засуджених установи, від 14 липня 2021 року, ОСОБА_2 не став на шлях виправлення та не заслуговує на застосування до нього пільги у виді статті 82 КК України.

Згідно із Витягом з рішення комісії МВК № 91 з питань застосування пільг до засуджених установи, від 16 листопада 2023 року, ОСОБА_2 став на шлях виправлення та заслуговує на застосування до нього пільги у виді статті 81 КК України.

Згідно з Постановою № 82, протоколу № 28 від 07 грудня 2023 року засідання Спостережної комісії Менської міської ради, постановлено рішення погодити застосування до засудженого ОСОБА_2 пільги, передбаченої статтею 81 КК України умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Мотиви, з яких суд виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керується.

Відповідно до положень пункту 2 частини першої статті 537, пункту 1 частини другої статті 539 КПК України питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання вирішується судом в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання.

Згідно із положеннями частин першої, другої статті 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання; особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання; умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

З вищенаведених положень закону про кримінальну відповідальність вбачається, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково є не формальний сплив певної частини строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці, а також досягнення цілей покарання.

Застосування до засудженого умовно - дострокового звільнення передбачено дискреційною нормою Кримінального кодексу України, тобто, не є обов`язком суду, а є правом, яке полягає у попередньому вивченні всіх даних про особу для прийняття правильного, законного рішення, з урахуванням власного внутрішнього переконання.

Постановою Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» орієнтовано суди на те, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, і для цього дані беруться в їх сукупності.

Згідно з частиною першою статті 6 КВК України, виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним протягом всього перебування засудженого в установі виконання покарання.

Сумлінна поведінка це не тільки пасивна форма поведінки засудженого, яка полягає в стримуванні від порушень режиму відбування покарання, правил внутрішнього розпорядку, а й активна форма його поведінки: активна участь в суспільному житті, сумлінне виконання громадських доручень, підвищення свого загальноосвітнього рівня, гарна поведінка в побуті, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин.

Під сумлінним ставленням до праці слід розуміти постійну свідому участь в суспільно-корисній праці, систематичне виконання і перевиконання виробничих завдань, якість виконання роботи, відсутність трудових порушень, прогулів, відмов від роботи, додержання правил охорони праці й техніки безпеки.

Суд встановив, що ОСОБА_2 засуджений до покарання у виді позбавлення волі за особливо тяжкий злочин, відбув 3/4 частини строку призначеного судом покарання, з характеристики засудженого, матеріалів особової справи засудженого вбачається, що ОСОБА_2 стає на шлях виправлення, але на час розгляду клопотання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_2 своєю поведінкою не довів своє виправлення.

Так, суд встановив, що під час відбування покарання засуджений до дисциплінарної відповідальності притягувався одинадцять разів, які на даний час погашені, чотири рази заохочувався, працює.

Суд звертає увагу, що передумовою дострокового звільнення є саме «бездоганна» поведінка засудженого протягом всього строку відбування покарання, проте такої «бездоганної» поведінки засудженого протягом строку відбування покарання, судом не встановлено.

Відсутність на даний час діючих стягнень у засудженого, дотримання ним режиму утримання та відбуття визначеної законом частини покарання, не є визначальними під час вирішення питання про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання, оскільки ці обставини не мають виключного значення при прийнятті рішення про застосування до засудженого пільги, передбаченої статтею 81 КК України. Таке рішення ухвалюється судом з врахуванням поведінки засудженого за весь час відбування покарання і якщо останній сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Дотримання засудженим норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня колонії, є обов`язком засуджених, який передбачений положеннями статті 107 КВК України.

Стосовно рішення спостережної комісії, яка погодила застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення, то суд зазначає, що рішення спостережної комісії має рекомендаційний характер і також не є визначальним під час вирішення питання про умовно-дострокове звільнення.

Стосовно Висновку щодо ступеня виправлення засудженого, суд зазначає, що такий висновок є лише підставою для представлення його до умовно-дострокового звільнення або заміни йому невідбутої частини покарання більш м`яким, а не безумовною підставою для задоволення такого клопотання.

Аналізуючи викладене, суд дійшов висновку, що відсутність стягнень у засудженого свідчить про те, що останній стає на шлях виправлення, але не доводять його виправлення та готовність до самокерованої правослухняної поведінки в суспільстві за межами установи виконання покарання.

Враховуючи зазначені вище обставини в сукупності, а також враховуючи те, що процес виправлення та перевиховання засудженого має бути стабільним та послідовним, суд дійшов висновку про передчасність заявленого подання, оскільки відсутні підстави стверджувати про виправлення засудженого, а також відсутні дані про те, що процес виправлення засудженого досяг стадії, на якій відбування покарання у виді позбавлення волі перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в умовах перебування на волі, а відбутий ним строк покарання хоч і узгоджується з вимогами статті 81 КК України, проте є недостатнім для висновку про виправлення засудженого.

За таких обставин, суд дійшов висновку у задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_2 відмовити.

Враховуючи викладене, керуючись статтею 81 КК України, статями 537, 539 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання Державної установи «Менська виправна колонія (№ 91)» та Спостережної комiсiї Менської міської ради про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_2 відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1