Справа № 577/6145/23
Провадження № 1-кп/577/137/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2024 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

адвоката ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду в м. Конотопі обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001041 від 13.10.2023 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Попівка Конотопського району Сумської області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня, одруженого, непрацюючого, інвалід 2-ї групи, раніше судимого 07.09.2023 року Конотопським міськрайонним судом за ч.3 ст.28 ч.1 ст.204, ч.3 ст.28 ч.2 ст.204, ст.69, ст.70 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 170000 грн. (штраф сплачений 07.09.2023 р.),

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

12 жовтня 2023 року близько 17 год. 55 хв. ОСОБА_5 , керуючи технічно справним автомобілем «SKODA Superb», державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснив виїзд з прибудинкової території будинку АДРЕСА_2 та зупинився перед виїздом на проїзну частину вул. Лазаревського в м. Конотопі для виконання маневру повороту ліворуч.

У цей час по головній дорозі вул. Лазаревського в бік пр. Миру в м. Конотопі на мотоциклі «YAMAHA FAZER», держаний номерним знак НОМЕР_2 , рухався ОСОБА_6 .

Перед початком руху та зміною напрямку руху ліворуч ОСОБА_5 , на порушення вимог пунктів 10.1, 10.2 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, і введених в дію з 01.01.2002 року (далі по тексту ПДР), проявив неуважність, не переконався що це буде безпечно, не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам, що рухаються по головній дорозі, не надавши перевагу в русі ОСОБА_6 , розпочав маневр автомобілем ліворуч, внаслідок чого допустив зіткнення з мотоциклом «YAMAHA FAZER», держаний номерним знак НОМЕР_2 .

За висновком судово-медичної експертизи №359 від 06.11.2023 року в результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_6 отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження, а саме у вигляді: деформації правої ключиці, садна правого коліна та гомілки. Знаходився на стаціонарному лікуванні у КНП КМР КЦРЛ відділення 69 з 12.10.2023 по 19.10.2023 року з діагнозом: закритий перелом правої ключиці зі зміщенням, садна правої гомілки та колінного суглобу. Згідно із заключенням рентгенолога: перелом середньої третини правої ключиці зі зміщенням (повне зміщення уламків по ширині). За критеріями наведеними у Правилах судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень - садна відносяться до легких тілесних ушкоджень, а перелом ключиці, який не є небезпечним для життя, але потягнув за собою тривалий розлад здоров`я, - до середньої тяжкості.

Відповідно до висновку судової авто-технічної експертизи №258/248 від 11.11.2023, ОСОБА_5 , керуючи автомобілем «SKODA Superb», державний номерний знак НОМЕР_1 , допустив порушення вимог ПДР України, а саме пунктів:

10.1. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

10.2. Виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправочних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній, а з`їжджаючи з дороги - велосипедистам і пішоходам, напрямку руху яких він перетинає.

ОСОБА_5 мав технічну можливість попередити зіткнення автомобіля «SKODA Superb», державний номерний знак НОМЕР_1 , з мотоциклом «YAMAHA FAZER», держаний номерним знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_6 . Порушення ОСОБА_5 вимог п.10.1, п.10.2 ПДР України перебувають у причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди.

Отже, ОСОБА_5 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винним себе визнав повністю та підтвердив обставини викладені вище. У вчиненому кається і просить суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_6 подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, а позов залишити без розгляду, оскільки збитки відшкодовані добровільно. Крім того, просить не карати підсудного суворо.

Врахувавши, що показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ніким не оспорюються, суд, з урахуванням відсутності заперечень учасників судового провадження і положень ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав не доцільним дослідження доказів щодо обставин обвинувачення викладених в обвинувальному акті, роз`яснивши, що у такому випадку відсутнє право оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Переконавшись у добровільності повного визнання винуватості та правильному розумінні суті обвинувачення, суд приходить до висновку про необхідності призначення покарання.

Положеннями ст. 50 КК визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Визначені у ст. 65 КК загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору покарання, ця функція за своєю правовою природою є дискреційною.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 65 КК суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обтяжуючих відповідальність обставин не встановлено.

До пом`якшуючих - слід віднести щире каяття у вчиненному та активне сприяння розкриттю злочину, позитивно характеризується за місцем мешкання, добровільно відшкодував завдані потерпілому збитки, має незадовільний стан здоров`я у зв`язку з чим є інвалідом 2-ї групи.

З урахуванням викладеного, вчинення злочину з необережності, щирого каяття про що свідчить, окрім визнання підсудним факту скоєння кримінального протиправного діяння, ще й щирий жаль з цього приводу та осуд своєї поведінки, висновку органу пробації за яким виправлення обвинуваченого можливо без позбавлення або обмеження волі на певний строк та не становить високої небезпеки для суспільства, суд дійшов переконання, що відповідно вчиненому буде покарання в межах санкції ч.1 ст.286 КК України у вигляді мінімального штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік.

Щодо пропозиції адвоката про застосування до підсудного ст. 69 КК України, яка, на його переконання, надає можливість не позбавляти прав керування транспортними засобами, то суд зауважує, що у постанові від 16.03.2023 року у справі № 185/1030/22 ККС ВС виснував таке.

Відповідно до вимог 2 ст. 69 КК, на підставах, передбачених у ч. 1 цієї статті, суд може не призначати додаткового покарання, що передбачене в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу як обов`язкове, за винятком випадків призначення покарання за вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Тобто, з вищевикладеного убачається, що ч. 1 ст. 69 КК може бути застосована лише при призначенні особі основного виду покарання, а ч. 2 надає суду можливість не призначати особі додаткове покарання, яке є обов`язковим, проте за винятком вищевикладеного випадку.

В даному кримінальному провадженні особа визнана винуватою і засуджена за ч. 1 ст. 286 КК, санкція якої передбачає одне з основних покарань у виді штрафу від трьох до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що виключає можливість застосування ч. 2 ст. 69 КК при вирішенні питання щодо призначення засудженому додаткового покарання, яке є обов`язковим.

З огляду на викладене пропозиція сторони захисту не відповідає вимогам діючого законодавства, а тому не підлягає задоволенню.

Процесуальні витрати відшкодовані добровільно.

Позов потерпілого слід залишити без розгляду на підставі поданої ним заяви.

Керуючись: ст.ст. 368, 370, 371 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Визнати винним ОСОБА_5 за ч.1 ст.286 КК України та призначити покарання у вигляді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51000 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік.

Позов потерпілого ОСОБА_6 залишити без розгляду на підставі поданої ним заяви.

Скасувати арешт накладений за ухвалою слідчого судді від 19.10.2023 року на автомобіль «SKODA Superb», державний номерний знак НОМЕР_1 , належний ОСОБА_7 , та мотоцикл «YAMAHA FAZER», держаний номерним знак НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_8 . Вказані транспортні засоби повернути зазначеним особам.

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Конотопський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку. Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1