ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/2115/23 Справа № 183/9859/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2023 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого, судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора (в режимі відеоконференції) ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

підозрюваної ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 , що діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 серпня 2023 року про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки м. Миколаїв, яка не працює, одружена, має на утриманні неповнолітніх дітей, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А:

В апеляційній скарзі захисник просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, у виді домашнього арешту в нічний час доби.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що оскаржувана ухвала слідчого суддів є необґрунтованою, незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Вважає, що прокурором не доведено, що у даному випадку до підозрюваної неможливо застосувати більш м`який запобіжних захід, і те, що він не здатен буде забезпечити дотримання покладених на неї обов`язків.

Вказує, що є недоведеним існування ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК України, зокрема того, що підозрювана може переховуватися і продовжити свою злочинну діяльність, а слідчим суддею поверхнево здійснено обгрунтування заявлених ризиків.

Зазначає, що слідчим суддею належним чином не розглянуто можливості застосування до ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу.

Вважає, що слідчим суддею не було враховано дані стосовно особи ОСОБА_8 , а саме те, що вона одна виховує двох дітей, доглядає свою матір-пенсіонерку, яка має ряд хронічних захворювань, також не враховано, що вона вперше притягується до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання, характеризується позитивно, її чоловік перебуває в лавах ЗСУ.

Вказує, що слідчим суддею призначено ОСОБА_8 розмір застави, який є непомірним для неї.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді задоволене клопотання слідчого СВ Новомосковського РУП ГУНП в Дніпропетровській області про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, та застосовано до останньої запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб. Строк тримання під вартою ухвалою визначено до 29 жовтня 2023 року. Визначено альтернативну заставу у розмірі 134 200 гривень.

Відмовлено у задоволенні клопотання захисника про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Обгрунтовуючи прийняте рішення, слідчий суддя вказав, що ОСОБА_8 обгрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого злочину, при цьому враховується тяжкість покарання, що загрожує підозрюваній у разі визнання її винуватою, відсутність легального джерела доходу, та факт вчинення злочину за місцем мешкання. Також зазначає, що існують ризики з числа передбачених ст. 177 КПК України, а саме переховування від органів слідства та суду, здійснення впливу на свідків у кримінальному провадження, а також вчинення іншого злочину з огляду на відсутність у підозрюваної легального джерела доходу.

Зазначено, що більш м`який запобіжний захід не здатен достатньою мірою забезпечити виконання підозрюваною покладених на неї обов`язків та забезпечити попередження встановлених ризиків.

З урахуванням положень ст. 182 КПК України та майнового стану підозрюваної визначено, що достатнім буде розмір застави в сумі 134 200 гривень.

Заслухавши суддю-доповідача; підозрювану та захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, посилаючись на її безпідставність; дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Так, згідно із п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції при обрані запобіжного заходу щодо ОСОБА_8 належним чином виконав вказані вимоги кримінального процесуального закону.

Так, колегія суддів вважає правильним висновок слідчого судді про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого їй злочину зважаючи на те, що вона достатньою мірою підтверджується доказами, доданими до клопотання слідчого.

З викладених у них обставин слідчий суддя суду першої інстанції дійшов правильного висновку про обґрунтованість підозри щодо останньої в обсязі, достатньому для застосування у відношенні неї запобіжного заходу, з яким колегія суддів погоджується.

При цьому враховується, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин. Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії», зазначено, що не можна ставити питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою.

Також необхідно зазначити, що на даному етапі провадження суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх допустимості і достатності для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчинені кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.

Є правильними також висновки слідчого судді щодо наявності відносно ОСОБА_8 ризику з числа передбачених ст. 177 КПК України у виді переховування від органів досудового розслідування та суду з огляду на те, що відносно останньої існує обґрунтована підозра у скоєні кримінального правопорушення, яке за правилами ст. 12 КК України є тяжким злочином, за яке передбачена кримінальна відповідальність у виді позбавлення волі на строк від 4 до 8 років, що може спонукати останню до спроби уникнути покарання шляхом переховування від органів слідства та суду.

В розумінні практики ЄСПЛ ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Надаючи оцінку можливості переховування підозрюваної від суду, колегія суддів вважає, що існує вагома ймовірність того, що остання з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину, може вдатися до відповідних дій.

Є обгрунтованими і висновки суду про існування щодо обвинуваченої ризику вчинення інших кримінальних правопорушень з огляду на те, що остання не працевлаштована, легального джерела доходу не має, а тому ризик продовження злочинної діяльності є вагомим.

Враховуючи, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні розпочато лише 03 червня 2023 року та органу слідства необхідно провести слідчі дії за участю свідків, ризик незаконного впливу на останніх з боку підозрюваної також існує.

Обговорюючи питання про можливість усунення вказаних ризиків у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання ОСОБА_8 під вартою, колегія суддів враховує, що остання небезпідставно підозрюється у вчиненні тяжкого злочину в період воєнного стану, введеного на території України, за який у разі доведення вини останньої, передбачено суворе покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років, що, на думку колегії суддів, дозволяє ґрунтовно припускати, що остання може спрямувати свої дії на перешкоджання слідству шляхом реалізації встановлених ризиків.

Також приймаються до уваги дані про особу підозрюваної, яка не працевлаштована, легального джерела доходу не має, при цьому одружена та має на утриманні двох неповнолітніх дітей, а також мати похилого віку, втім дані обставини у сукупності не є такими, що могли б стримати її від реалізації вищенаведених ризиків та забезпечити належну процесуальну поведінку.

Доводи апеляційної скарги захисника щодо необгрунтованості судового рішення та недоведеності наявності ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК України - є по суті особистими упередженими міркуваннями та оцінками апелянта як особи, зацікавленої у вирішенні порушеного слідчим питання на користь підзахисної, та не можуть бути прийняті до уваги у зв`язку з вищенаведеним.

Посилання апелянта на те, що слідчим суддею не було розглянуте питання про можливість і достатність застосування до підозрюваної більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів оцінює критично зважаючи на те, що ОСОБА_8 було визначено альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

Доводи апелянта стосовно надмірності розміру призначеної ОСОБА_8 застави, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки висновки суду про необхідність визначення саме такого розміру застави грунтуються на відомостях про фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення та особу підозрюваної.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Положеннями ч. 5 ст. 182 КПК України визначено, що застава щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, визначається у розмірі від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Вимоги вказаних положень кримінального процесуального закону були дотримані слідчим суддею у належному обсязі, та призначено заставу в сумі 134 200 грн., у межах ст. 182 КПК України, з урахуванням тяжкості вчиненого злочину і особи підозрюваної, яка вчинила злочин, пов`язаний із незаконним обігом наркотичних засобів. Зменшення суми застави у даному випадку є недоцільним, оскільки менша сума буде неспіврозмірною тяжкості вчиненого злочину та не зможе стримати підозрювану від реалізації встановлених ризиків і забезпечити належне виконання нею процесуальних обов`язків.

При цьому також приймається до уваги, що застава фактично внесена підозрюваною, а отже відсутні підстав вважати, що її розмір є надмірним.

Аналізуючи наведені обставини, колегія суддів, погоджуючись з думкою слідчого судді, вважає, що встановлені щодо підозрюваної ризики з числа передбачених ст. 177 КПК України, з урахуванням відомостей про її особу та обставини вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, є виключно вагомими та не можуть бути усунуті у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання її під вартою, з визначенням розміру альтернативної застави на рівні 134 200 гривень.

Будь-яких істотних порушень кримінального процесуального закону при постановленні зазначеної ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому за наслідками апеляційного розгляду колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді - залишити без змін. Підстав для визначення підозрюваній більш суворого запобіжного заходу, ніж фактично застосована до неї на даний час застава, як про це порушує питання захисник в апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 серпня 2023 року про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4