Провадження № 1-кс/752/5850/23
У Х В А Л А

Іменем України

07 серпня 2023 року м. Київ

Слідчий суддя Голосіївського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Києва клопотання прокурора Київської міської прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000375, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.07.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України, про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді надійшло клопотання прокурора Київської міської прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000375, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру судових розслідувань 14.07.2022, в якому вона просить накласти арешт на тимчасово вилучене майно, а саме на автомобіль марки та моделі INFINITI QX70, д.н.з. НОМЕР_1 , 2014 року випуску, чорного кольору, номер кузову НОМЕР_2 .

В обгрунтування клопотання прокурор зазначає, що у провадженні Слідчого управління Головного управління у м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження №0000375 від 14.07.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. ст. 191 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що службові особи

КК «Київавтодор» та КП Шляхово-експлуатаційного управління Подільського, Печерського та Солом`янського району за попередньою змовою вчиняють привласнення бюджетних коштів шляхом забезпечення підпорядкованим та наближеним підприємствам перемоги під час проведення державних закупівель на послуги з капітального ремонту доріг, благоустрою та ліквідації аварійної ямковості за державні кошти.

21.07.2023 на підставі ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва (1-кс/752/5640/23) за адресою: Київська обл., Васильківський р., смт. Глеваха, вул. Пимоненка, буд. 84, земельна ділянка за кадастровим номером :01:056:0093, у період часу з 09 години 30 хвилин по 10 годину 05 хвилин, проведено обшук з метою вилучення документів щодо фінансово-господарської діяльності (тендерна, реєстраційна, первинна, бухгалтерська, банківська документація тощо), в тому числі договорів з додатками та додатковими угодами до них, проектно-кошторисної документації, дефектних актів, підтверджуючих документів про залучені субпідрядні організації до виконання робіт, актів приймання-передачі виконаних робіт форми КБ-2в, довідок про вартість виконаних робіт форми КБ-3 в рамках договорів, паспортів та сертифікатів якості на будівельні матеріали використані під час виконання робіт (асфальтобетонну суміш, бетон, бар`єрні огородження, опори тощо), протоколів випробувань, висновків експертиз, журналів ведення технічного нагляду, журналів ведення робіт, розливу в`яжучих матеріалів, ущільнення при влаштуванні вирівнюючого шару, ущільнення асфальтобетонну, укладання асфальтобетонної суміші; актів закриття прихованих робіт, товарно-транспортних накладних на будівельні матеріали, паспортів на асфальтобетонну суміш тощо; листування, чернеток, записних книжок, нотаток, записів «чорної бухгалтерії», звітів та інших документів; документів про легалізацію отриманих грошових коштів, а також інших предметів та документів, що мають значення речових доказів у кримінальному провадженні, що стосується взаємовідносин між замовниками, підрядниками, субпідрядниками та іншими по держаним закупівлям №№ UA-2021-04-12-006683-b, UA-2021-01-06-000673-a, UA-2019-04-03-000583-а, UA-2020-02-20-002141-a, UA-2021-12-02-016193-c, UA-2022-08-04-008781-a, UA-2022-08-08-004597-a, UA-2022-08-04-006982-a, у період часу з 2019 року по теперішній час, а також статутно-реєстраційних документів, положень, посадових інструкцій, наказів (розпоряджень) про призначення, особових справ службових осіб указаного суб`єкта господарської діяльності, а також з метою виявлення та вилучення інформації, яка може міститися на окремому комп`ютерному обладнання (серверах), накопичувачах інформації, інших носіях інформації, комп`ютерній техніці, відповідному обладнання та устаткуванні, мобільних телефонах, планшетах, ноутбуках та інших електронних засобах збереження інформації, яка має значення для досудового розслідування.

У ході проведення вказаного обшуку серед вилучених речей, які входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, слідчим вилучено предмети, які мають значення для кримінального провадження. Однак, в переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, не надано дозвіл на їх вилучення, тобто, наразі автомобіль марки та моделі INFINITI QX70, д.н.з. НОМЕР_1 , 2014 року випуску, чорного кольору, номер кузову НОМЕР_2 , вважається тимчасово вилученим майном.

Вилучені предмети є доказом фактів та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження за № 0000375 від 14.07.2022, на підставі постанови слідчого від 21.07.2023 визнано речовим доказом.

У клопотанні прокурор посилається на те, що з метою всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, збереження речових доказів та проведення необхідних експертних досліджень у кримінальному провадженні, виникла необхідність у накладенні арешту на вищевказане майно.

Прокурор у судове засідання не з`явилася. Про день та час розгляду клопотання повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила.

Вивчивши вказане клопотання та додані до нього документи, заслухавши прокурора, слідчий суддя вважає необхідним відмовити в задоволенні клопотання, виходячи з наступного.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

У відповідності до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно із ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Як вбачається з матеріалів клопотання, в цьому кримінальному провадженні необхідність у накладенні арешту на майно пояснюється тим, що в органу досудового розслідування наявні підстави вважати, що майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України вбачається, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 2 ст. 173 КПК України передбачено перелік обставин, які підлягають врахуванню при вирішенні питання про арешт майна, в тому числі, якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу, врахуванню підлягає: 1) правова підстава для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; 3) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 4) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У відповідності до практики Європейського Суду з прав людини, володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Вимога щодо законності в розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», «Кушоглу проти Болгарії»). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»).

Накладаючи арешт на майно з підстав, передбачених п. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України, слідчий суддя не тільки має переконатися в тому, що майно відповідає критеріям зазначеним у ст. 98 КПК України, а й врахувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; 3) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 4) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, оскільки винесення постанови про визначення майна речовим доказом не може бути єдиною підставою для арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Так, прокурор у клопотанні вказує на необхідність накласти арешт на майно, як на речові докази у кримінальному провадженні, але при цьому не приводить жодного належного доказу на підтвердження вказаного та не обгрунтовує мету накладення арешту.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для арешту майна, тому клопотання не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 170, 172, 173, 372, 376 КПК України,-

УХВАЛИВ:

1. Клопотання залишити без задоволення.

2. Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1