В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2023 року Справа № 608/217/23

Номер провадження1-кп/608/116/2023

Чортківський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого суду судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чорткові кримінальне провадження, відомості про яке 9 лютого 2021 року внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000038, по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня спеціальна, не одруженого, не працюючого, в силу ст. 89 КК України такого, що не має судимості

в вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України,

В С Т А Н О В И В :

В кінці листопада 2020 року в денну пору доби обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи в приміщенні будинку за адресою: АДРЕСА_2 , в якому він проживає, помітив в одній із кімнат піджак потерпілого ОСОБА_5 , який гостював в обвинуваченого, і в одній із кишень якого помітив банківську картку видану АТ КБ «Приватбанк» з номером рахунку НОМЕР_1 за угодою SAMDNWFC8 від 25.11.2019 на ім`я потерпілого ОСОБА_5 , код доступу до якої був відомий обвинуваченому ОСОБА_4 , так як останній за проханням потерпілого ОСОБА_5 неодноразово отримував за карткою кошти, які надходили останньому в виді пенсії. В цей час у обвинуваченого ОСОБА_4 виник умисел на викрадення виявленої ним банківської картки, яка належала потерпілому ОСОБА_5 з метою зняття з її допомогою готівки.

Реалізуючи злочинний умисел, обвинувачений ОСОБА_4 , діючи умисно, з метою особистого збагачення, керуючись корисливим мотивом, викрав із вищевказаного піджака банківську картку, видану АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я потерпілого ОСОБА_5 з номером рахунку НОМЕР_1 за угодою SAMDNWFC8 від 25.11.2019.

В подальшому обвинувачений ОСОБА_4 , реалізовуючи свій злочинний умисел спрямований на заволодіння коштами потерпілого ОСОБА_5 , будучи обізнаним про нарахування пенсії па рахунок останнього після 18 числа кожного місяця, керуючись корисливим мотивом, усвідомлюючи протиправність своїх дій, 19.12.2020 о 21.03 год., діючи умисно, з використанням банкомату АТ КБ «ПриватБанк», який розташований по вул.Липники, 12, смт. Заводське Чортківського району Тернопільської області, із застосуванням банківської картки АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 із номером рахунку НОМЕР_1 , таємно викрав з рахунку НОМЕР_1 , відкритого на ім`я потерпілого ОСОБА_6 кошти в сумі 3 000 гривень, в результаті чого спричинив йому матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Після того як у обвинуваченого ОСОБА_4 закінчились раніше викрадені ним кошти, в нього виник новий умисел на заволодіння коштами потерпілого ОСОБА_5 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел, володіючи банківською карткою потерпілого ОСОБА_5 та знаючи код доступу до неї, керуючись корисливим мотивом, усвідомлюючи протиправність своїх дій, обвинувачений ОСОБА_4 21.12.2020 о 13.46 год. діючи умисно, з використанням банкомату АТ КБ «ПриватБанк», який розташований по вул. Липники, 12. смт Заводське Чортківського району Тернопільської області, із застосуванням банківської картки АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 із номером рахунку НОМЕР_1 таємно викрав з рахунку НОМЕР_1 , відкритого на ім`я потерпілого ОСОБА_5 , кошти в сумі 400 гривень, в результаті чого спричинив йому матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину в інкримінованих кримінальних правопорушеннях визнав повністю, дав суду показання, якими підтверджується те, що в кінці листопада 2020 року він з потерпілим ОСОБА_5 , з яким він раніше часто зустрічався, в будинку в с. Пастуше Чортківського району, вживали алкогольні напої, і під час цього побачив в піджаку потерпілого банківську картку, яку витягнув. Він знав ПІН-код до картки, так як раніше потерпілий неодноразово давав йому цю картку для зняття готівки в банкоматі. 19 та 21 грудня 2020 року він за допомогою цієї картки зняв в банкоматі кошти в сумі 3000 та 400 гривень відповідно. Кошти використав на придбання продуктів харчування. В вчиненому розкаюється.

Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, від нього до суду подана заява про розгляд кримінального провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_4 без його участі. Претензій до обвинуваченого він не має. Просить покарати його згідно закону.

Отже, обвинувачений визнав свою вину і повністю підтвердив обставини кримінального провадження, не оспорюючи доказів щодо цих обставин, наданих органами досудового слідства.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Положення ч. 3 ст. 349 вищезазначеного Кодексу роз`яснені судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи та кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, а тому суд, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 357 Кримінального кодексу України за ознаками викрадення офіційного документа, вчиненого з корисливих мотивів, за ч. 1 ст. 185 Кримінального кодексу України за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка) та за ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно.

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 Кримінального кодексу України, суд призначає покарання у межах, встановлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

В той же час суд зазначає, що згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад кримінального правопорушення та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело права, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року, де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

З врахуванням таких вимог закону при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує характер і ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, даних про особу винного, який в силу ст. 89 КК України є таким, що не має судимості, він позитивно характеризується за місцем проживання, не перебуває на обліку в психіатричному та наркологічному кабінетах Чортківської поліклініки.

Обставинами, згідно з положеннями статті 66 Кримінального кодексу України, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відсутність претензій до обвинуваченого зі сторони потерпілого.

Обставин, що обтяжують покарання згідно з положеннями статті 67 Кримінального кодексу України, в ході судового розгляду кримінального провадження не встановлено.

З урахуванням характеру і ступеня суспільної небезпеки скоєних кримінальних правопорушень, даних про особу обвинуваченого, а також обставин, що пом`якшують покарання, і відсутність обставин, що їх обтяжують, суд визнає можливим застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 положення ч. 1 ст. 69 КК України та призначити йому покарання за ч. 1 ст. 185 КК України в виді штрафу, але нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції цієї частини вказаної статті, а за ч. 2 ст. 185 КК України призначити покарання в виді штрафу, перейшовши до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції цієї частини зазначеної статті; за ч. 1 ст. 357 КК України призначити покарання в межах санкції цієї статті в виді штрафу.

Остаточне покарання за сукупністю злочинів призначити за правилами ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим в виді штрафу.

Питання речових доказів суд вирішує у відповідності із вимогами ст. 100 Кримінального процесуального кодексу України.

Цивільний позов та процесуальні витрати на залучення експертів в кримінальному провадженні відсутні.

З врахуванням наведеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 373-374 Кримінального процесуального кодексу України, суд, --

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 1 та ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України і призначити йому покарання:

за ч. 1 ст. 357 Кримінального кодексу України в вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень;

за ч. 1 ст. 185 Кримінального кодексу України з застосуванням ч. 1 ст. 69 Кримінального кодексу України в вигляді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 (одна тисяча сімсот) гривень;

за ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України з застосуванням ч. 1 ст. 69 Кримінального кодексу України в вигляді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 (три тисячі чотириста) гривень.

Згідно вимог ч. 1 ст. 70 Кримінального кодексу України остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень обвинуваченому ОСОБА_4 призначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим в вигляді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 (три тисячі чотириста) гривень.

Речовий доказ: цифровий носій інформації, диск із матеріалами виїмки АТ КБ "ПриватБанк", упакований в паперовий конверт, залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Чортківський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1