Справа №642/354/23
Провадження № 1-кс/642/339/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2024 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю слідчого ОСОБА_3 ,

розглянувши клопотання слідчого Другого слідчого відділу (із дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, старшого лейтенанта ОСОБА_3 поданого у кримінальному провадженні за №0000285 від 23 квітня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, про надання дозволу на проведення обшуку, -

ВСТАНОВИВ:

Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000285 від 23.04.2022 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 18.04.2022 громадянин ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обіймає посаду начальника відділення воєнізованої охорони ЮЖД пожежного потягу Харків Сортувальний, рухався на власному автомобілі марки «Chevrolet» модель «Lacetti» з д.н.з. « НОМЕР_1 » по трасі «Харків-Київ» з м. Харкова до м. Полтави, у зв`язку з передислокацією його робочого місця до залізничної станції «Полтава Південна».

В населеному пункті Коротич Харківської області, ОСОБА_4 був зупинений працівниками поліції. Під час зупинки, поліцейський жестом руки показав автомобілю прийняти праворуч та зупинитися на узбіччі. Після зупинки ОСОБА_4 , до нього підійшов поліцейський вдягнутий у формений одяг у бронежилеті з автоматом, на обличчі якого була одягнута маска. Не представившись, він висунув вимогу пред`явити паспорт громадянина України та технічний паспорт на автомобіль. Після перевірки документів, працівник поліції попросив відчинити багажник для перевірки, після чого був перевірений і він-код автомобіля.

В той же час, працівник поліції повідомив ОСОБА_4 , що від нього йде запах алкоголю та запропонував пройти тест на наявність алкогольного сп`яніння. ОСОБА_4 підійшов до поліцейського автомобілю та сів на переднє пасажирське сидіння. На водійському кріслі вже знаходився співробітник поліції. Поліцейський, який знаходився у автомобілі, також задав йому питання щодо вживання алкоголю в цей день або напередодні, на що ОСОБА_4 повідомив, що алкоголь не вживав. Поліцейський дістав коробок в якому знаходився, нібито, алкотестер (назву пристрою поліцейський не повідомляв), вставив пластикову колбу у пристрій, надав ОСОБА_4 , щоб він подихав. Після цього поліцейський повідомив його, що алкотестер показав наявність у організмі алкоголю - 0,3 проміле. Самі результати тесту він не показав та одразу почав стверджувати, що ОСОБА_4 ввів його в оману. Після заперечень ОСОБА_4 , працівник поліції повідомив, що за вказане правопорушення передбачено стягнення штрафу у розмірі 51000 грн., який він повинен буде сплатити, а до того ж, його автомобіль заберуть у «Тероборону», або заберуть туди і самого ОСОБА_4 . Почувши це, ОСОБА_4 показав йому додаткові документи та повідомив, що не можу бути у алкогольному сп`янінні, оскільки зараз прямує на роботу та показав посвідчення працівника воєнізованої охорони ЮЖД, посвідчення рятівника, військовий квиток та посвідчення про відстрочку від призову.

Між собою, поліцейські обговорювали питання необхідності вилучення трьох автомобілів до Територіальної оборони і в подальшому, поліцейський, який знаходився у автомобілі, запропонував ОСОБА_4 надати їм грошові кошти. З`ясувавши, що у ОСОБА_4 відсутня готівка, поліцейський сказав показати баланс картки «ПриватБанк» і сказав, щоб він перевів на вказану ним карту 40 000 гривень. ОСОБА_4 відмовився, проте, поліцейський висунув погрозу про вилучення автомобілю, через що, ОСОБА_4 надав свою згоду на перерахування коштів. Поліцейський продиктував 16 цифр карти, на яку необхідно було здійснити відповідний переказ (при цьому, він знав ці цифри напам`ять). Після перерахування грошей, ОСОБА_4 віддали назад документи та сказали, щоб він швидко їхав.

Під час досудового розслідування потерпілим ОСОБА_4 була надана роздруківка з мобільного додатку «Приват24» та квитанція про здійснену транзакцію, завдяки чому було встановлено, переведення 40000 на протиправну вимогу працівників поліції було здійснено на картку АТ КБ «ПриватБанк» з номером НОМЕР_2 , відкриту на ім`я « ОСОБА_5 ».

З метою отримання відомостей про користувача вказаної банківської карти та номеру його мобільного телефону, прокурором винесено постанову про проведення тимчасового доступу до речей і документів АТ КБ «ПриватБанк». В ході проведеного тимчасового доступу встановлено, що користувачем банківської карти є громадянка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 і користується номером мобільного телефону НОМЕР_3 .

В ході тимчасового доступу до виписки про рух грошових коштів по розрахунковому рахунку картки з номером НОМЕР_2 , відкритої на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також відеозаписів з камер відеоспостереження, було встановлено, що фактичним користувачем картки є ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Крім того, встановлено, що вказана особа є чоловіком доньки ОСОБА_5 - ОСОБА_7 , а також у період з 09.12.2008 по 27.02.2018 працювала в системі МВС України, зокрема, на посаді інспектора дорожньо-патрульної служби батальйону дорожньо-патрульної служби відділу Державтоінспекції з обслуговування м. Харкова та автомобільно-технічної інспекції ГУ МВС України в Харківській області.

Крім того, допитаний під час досудового розслідування громадянин ОСОБА_8 повідомив, що 19.12.2022 він рухався по трасі «Київ-Харків» на власному автомобілі марки «Audi» модель «А4» з д.н.з. « НОМЕР_4 ». Приблизно о 10 год. 30 хв., коли він рухався поблизу населеного пункту Пісочин Харківської області, його зупинив співробітник Національної поліції та під приводом перебування ОСОБА_8 у стані алкогольного сп`яніння (чого в дійсності не було), висунув останньому вимогу перевести на вказаний номер банківської карти НОМЕР_5 , власником якої є громадянка ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . При цьому, у разі не направлення ним грошових коштів, співробітник Національної поліції погрожував вилучити транспортний засіб. Побоюючись безпідставного вилучення транспортного засобу, ОСОБА_8 перевів на вказаний номер банківської карти грошові кошти у сумі тридцять дев`ять тисяч чотириста п`ятдесят шість гривень.

В ході тимчасового доступу до речей і документів, а саме - відомостей про рух банківської карти НОМЕР_5 , відкритої на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 встановлено, що 24.12.2022, з вказаної банківської карти було переслано всю суму грошових коштів, у тому числі - 39456 грн, що були попередньо відправлені ОСОБА_8 , на банківську карту НОМЕР_6 .

Під час тимчасового доступу до відомостей АТ «УніверсалБанк» щодо банківської карти НОМЕР_6 встановлено, що її власником є громадянка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Одночасно, в ході проведення негласних слідчих (розшукових) дій отримано відомості, що фактично банківські карти НОМЕР_5 та НОМЕР_6 перебувають у користуванні ОСОБА_6 , який обговорював у телефонному режимі здійснення транзакцій за ними з ОСОБА_10 . При цьому, під час досудового розслідування ОСОБА_8 впізнав ОСОБА_10 , як працівника Національної поліції, що вимагав у нього неправомірну вигоду.

В ході виконання доручення слідчого про проведення слідчих (розшукових) дій, оперативними співробітниками другого оперативного відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, встановлено, що фактично ОСОБА_10 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 та проживає за двома адресами: АДРЕСА_5 - спільно з дружиною ОСОБА_11 , 1985 р.н. та двома неповнолітніми дітьми та за адресою: АДРЕСА_6 , де проживає спільно з коханкою - громадянкою ОСОБА_12 , 2000 року народження.

Встановлено, що квартира АДРЕСА_7 перебуває у спільній частковій власності громадянки ОСОБА_13 .

Підставою для проведення обшуку є достатні відомості, зібрані у ході досудового розслідування, про те, що за вказаною адресою можуть знаходяться предмети, речі та документи які мають істотне значення у кримінальному провадженні і самі по собі та в сукупності з іншими доказами, можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

У разі виявлення мобільних телефонів, спеціальних пристроїв для вимірювання стану алкогольного сп`яніння осіб, вони також мають бути предметом проведення судових експертиз, оскільки у мобільних телефонах можуть зберігатися електронні документи, графічні файли, месенджери з відповідною інформацією про спілкування ОСОБА_10 з ОСОБА_6 та/або іншими особами, причетними до вчинення кримінального правопорушення, а спеціальні пристрої - містити ознаки штучного втручання з метою заздалегідь запрограмованого встановлення результатів тестування.

Таким чином, у органу досудового розслідування є достатньо підстав вважати, що доступ до зазначених речей, документів та відомостей, які у них містяться, неможливо отримати у добровільному порядку, шляхом їхнього витребування згідно ст.. 93 КПК України або за допомогою інших процесуальних дій, передбачених КПК України, оскільки зазначена вимога надасть можливість заінтересованим особам знищити або зіпсувати вищевказані речі, документи та відомості, які у них містяться.

Зважаючи, що органом досудового розслідування здобуто достатньо доказів, які підтверджують обставини можливого вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_10 , на даний час, потреба у досягненні завдань кримінального провадження обґрунтовує необхідність такого ступеня втручання у приватне життя, як проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_10 , оскільки у вказаному місці можуть бути відшукані предмети, речі, документи, які мають істотне значення для кримінального провадження.

Отже, слідчий звернувся до суду із клопотанням про надання дозволу на проведення зазначеного обшуку в порядку ч.3 ст.234 КПК України.

Слідчий у судовому засіданні клопотання підтримав.

Слідчий суддя, вислухавши слідчого, дослідивши додані до клопотання документи матеріалів кримінального провадження вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, що спрямовані на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Згідно ч.1 ст.233 КПК України, ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті.

Відповідно зі ст. 234 КПК України обшук проводиться на підставі ухвали слідчого судді з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також місце встановлення розшукуваних осіб.

Відповідно до ч.3 вказаної статті клопотання про проведення обшуку повинно містити, зокрема, короткий виклад обставин кримінального правопорушення, у зв`язку з розслідуванням якого подається клопотання; підстави для обшуку; особу, якій належить житло чи інше володіння, та особу, у фактичному володінні якої воно знаходиться; індивідуальні або родові ознаки речей, документів, іншого майна або осіб, яких планується відшукати, а також їхній зв`язок із вчиненим кримінальним правопорушенням; обґрунтування того, що доступ до речей, документів або відомостей, які можуть у них міститися, неможливо отримати органом досудового розслідування у добровільному порядку шляхом витребування речей, документів, відомостей відповідно до частини другої статті 93 цього Кодексу, або за допомогою інших слідчих дій, передбачених цим Кодексом, а доступ до осіб, яких планується відшукати, - за допомогою інших слідчих дій, передбачених цим Кодексом. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими прокурор, слідчий обґрунтовує доводи клопотання, а також витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання.

Відповідно до ч.5 ст. 234 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про обшук, якщо прокурор, слідчий не доведе наявність достатніх підстав вважати, що:

1) було вчинено кримінальне правопорушення;

2) відшукувані речі і документи мають значення для досудового розслідування;

3) відомості, які містяться у відшукуваних речах і документах, можуть бути доказами під час судового розгляду;

4) відшукувані речі, документи або особи знаходяться у зазначеному в клопотанні житлі чи іншому володінні особи;

5) за встановлених обставин обшук є найбільш доцільним та ефективним способом відшукання та вилучення речей і документів, які мають значення для досудового розслідування, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб, а також заходом, пропорційним втручанню в особисте і сімейне життя особи.

Стаття 30 Конституції України гарантує кожному недоторканність житла чи іншого володіння особи. Так, згідно із цією статтею не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду. У невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину, можливий інший, встановлений законом, порядок проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду і обшуку.

Слідчий суддя враховує, що згідно з ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (Конвенція) кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідно до Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014р. - з метою належного дотримання вимог, закріплених у Конвенції, слідчим суддям під час розгляду клопотань про обшук слід враховувати правові позиції Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), сформульовані ним у рішеннях "Ратушна проти України", "Поліщук проти України", "Васильчук проти України", "Головань проти України", "Смирнов проти Росії".

Так, Європейським судом з прав людини у справі «Ратушна проти України» в рішенні від 02.12.2010 відзначено, що для санкціонування проведення обшуку житла чи іншої власності суд має бути переконаний у наявності достатніх підстав вважати, що речі, які розшукуються, можуть бути знайдені там.

В своєму рішенні у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 Європейський суд з прав людини зазначив, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий і надмірний тягар для особи.

Європейський суд з прав людини, неодноразово підкреслював, що в разі, коли держави вважають за потрібне вдаватися до таких заходів, як обшуки з метою отримання доказів вчинення протиправних діянь, вилучення майна або арешт майна, Суд оцінюватиме, чи були підстави, наведені для виправдання таких заходів, відповідними та достатніми, і чи було дотримано принцип пропорційності, а також, зокрема, чи були у справі також інші докази на той час вчинення протиправних діянь та на рішення ЄСПЛ у справі «Новоселецький проти України» (Заява №47148/99, рішення від 22.02.2005 року, остаточне рішення від 22.05.2005 року) Європейський суд з прав людини вказує, що у кожній справі, в якій йде мова про порушення вищезгаданого права (володіння своїм майном), суд повинен перевірити дії чи бездіяльність держави з огляду на дотримання балансу між потребами загальної суспільної потреби та потребами збереження фундаментальних прав особи, особливо враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та непомірний тягар .

Відповідно до пунктів 69,73 рішення Європейського суду з прав людини від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції" (Sporrong and Lonnroth v. Sweden) будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.

Суд вважає, що матеріали клопотання та доводи слідчого в обґрунтування підстав для проведення обшуку не містять об`єктивних відомостей (даних) та достатніх підстав вважати, що відшукувані документи, речі, інші предмети й документи, що мають значення для встановлення істини по даному кримінальному провадженню, можуть знаходитись у вказаному приміщенні за вказаною адресою, вказане є припущенням слідчого та жодним належним доказом не підтверджено.

Слідчим не доведено, що є обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що є підставою для застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження, цей захід повністю виправдовується потребою досудового розслідування.

Слідчий суддя вважає, що зазначені в клопотанні підстави для проведення обшуку є сумнівними, застосування даної слідчої дії не є виправданим та може призвести до порушення прав, свобод і інтересів осіб, які не мають відношення до даного кримінального провадження.

Також слідчим не вказано причин неможливості отримати відомості органом досудового розслідування у добровільному порядку шляхом витребування речей, документів, відомостей відповідно до ч. 2 ст. 98 КПК України, або за допомогою інших слідчих дій, передбачених цим Кодексом.

На підставі наведеного, оцінюючи надані слідчим докази в їх сукупності, з урахуванням наведених правових норм, приймаючи до уваги роз`яснення, що містяться в п. 1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05.04.2013 року №223-558/0/4-13 "Про деякі питання здійснення слідчим суддею суду першої інстанції судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб під час застосування заходів забезпечення кримінального провадження», а також те, що надання дозволу на проведення обшуку без достатніх на те підстав спричинить необґрунтоване порушення прав, свобод та охоронюваних законом інтересів осіб, яким належить житло чи інше володіння, а також осіб, у фактичному володінні яких воно знаходиться, суд приходить до висновку щодо відсутності наявних та достатніх підстав для задоволення поданого клопотання слідчого.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 234, 235, 237 КПК України,-

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання слідчого Другого слідчого відділу (із дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, старшого лейтенанта ОСОБА_3 , поданого у кримінальному провадженні за №0000285 від 23 квітня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, про проведення обшуку у квартирі АДРЕСА_7 , яка належить на праві власності громадянці ОСОБА_13 - залишити без задоволення.

Роз*яснити слідчому, прокурору неможливість повторного звернення до слідчого судді з клопотанням про дозвіл на обшук того самого житла чи іншого володіння особи, якщо у клопотанні не зазначені нові обставини, які не розглядалися слідчим суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: