Справа № 583/450/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" лютого 2024 р. Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

з фіксацією розгляду справи підсистемою «ВКЗ», розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Охтирка кримінальні провадження № 0001102 від 29.12.2023 щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , неодруженого, непрацюючого, раніше несудимого,

за обвинуваченням у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,-

установив:

ОСОБА_4 ,умисно, систематично вчиняв психологічне насильство щодо своєї співмешканки ОСОБА_5 , що виразилося у систематичних словесних образах нецензурними словами, погрозах фізичною розправою, нанесенні ударів, що не спричинили тілесних ушкоджень, внаслідок чого остання зазнала психологічних страждань та шкоди фізичному здоров`ю.

Так 23.02.2023 приблизно о 19.30 год. по АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 вчинив домашнє насильство відносно своєї співмешканки ОСОБА_5 , а саме ображав її нецензурною лайкою, внаслідок чого була завдана шкоди психологічному здоров`ю потерпілої. Постановою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 07.03.2023 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді 30 годин громадських робіт.

Крім того, будучи протягом року підданим адміністративному стягненню за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, ОСОБА_4 03.05.2023 приблизно о 19.40 год. по АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство відносно своєї співмешканки ОСОБА_5 , а саме ображав її нецензурною лайкою, внаслідок чого була завдана шкоди психологічному здоров`ю потерпілої. Постановою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 25.05.2023 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 грн.

Продовжуючи свою протиправну діяльність, будучи протягом року підданим адміністративному стягненню за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, ОСОБА_4 08.10.2023 приблизно о 15.00 год. по АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство відносно своєї співмешканки ОСОБА_5 , а саме ображав її нецензурною лайкою, внаслідок чого була завдана шкоди психологічному здоров`ю потерпілої. Постановою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 05.12.2023 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 грн.

Крім того, 21.11.2023 приблизно о 20.00 год. по АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 повторно протягом року вчинив домашнє насильство відносно своєї співмешканки ОСОБА_5 , а саме ображав її нецензурною лайкою, внаслідок чого була завдана шкоди психологічному здоров`ю потерпілої. Постановою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 30.11.2023 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 грн.

Не зупиняючись на вчиненому, будучи протягом року підданим адміністративному стягненню за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, ОСОБА_4 28.12.2023 близько 19.00 год. по АДРЕСА_1 , діючи умисно, з мотивів явної неповаги до існуючих норм співжиття в сім`ї, продовжив вчиняти відносно своєї співмешканки ОСОБА_5 дії психологічного насильства, що виразилися в словесних образах потерпілої нецензурною лайкою, з метою її приниження та вчиненні фізичного насилля, що виразилося у нанесенні хаотичних ударів в ділянку голови потерпілої ОСОБА_5 , що не спричинили тілесних ушкоджень. Внаслідок систематичного вчинення ОСОБА_4 домашнього насилля потерпіла ОСОБА_5 зазнала психологічних страждань, що призвели до погіршення якості її життя, викликали у неї побоювання за свою безпеку, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе та завдали шкоди її психічному здоров`ю.

Такі діїОСОБА_4 кваліфіковано за ст. 126-1 КК України домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо іншої особи (співмешканки), з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні свою вину визнав повністю, щиро розкаявся, підтвердив викладені в обвинувальному акті фактичні обставини, пояснив, що на даний час з потерпілою примирилися, прохав суворо не карати.

Потерпіла у судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлена у встановленому законом порядку, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, зазначила, що претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, цивільний позов заявляти не планує, при призначенні міри покарання покладалася на розсуд суду, що також нею стверджено і у судовому засіданні 06.02.2024.

Враховуючи, що ОСОБА_4 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції, роз`яснивши йому положення ч. 3 ст. 349 КПК України, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорені.

Таким чином суд приходить до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_4 у домашньому насильстві, тобто в умисному систематичному вчиненні психологічного насильства щодо іншої особи (співмешканки), з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи та такі його дії кваліфікує за ст.126-1 КК України.

Відповідність покарання ступеню тяжкості злочину та особі правопорушника визначена насамперед ст. 61 Конституції України, відповідно до якої юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, а також з принципу правової держави, з суті конституційних прав та свобод людини і громадянина.

За приписами ст. 8 Конституції в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Верховенство права вимагає від держави його втілення шляхом запровадження ідей соціальної справедливості, свободи, рівності тощо.

Правову позицію щодо дотримання справедливості Конституційний Суд України висловив у рішенні від 30.01.2003 № 3-рп/2003 у справі «Про розгляд судом окремих постанов слідчого і прокурора», правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

З наведених положень закону про кримінальну відповідальність і роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України вбачається, що в усякому випадку призначення покарання суди повинні враховувати перелічені в законі обставини і керуватись лише загальними засадами призначення покарання, призначаючи покарання конкретній особі за конкретне кримінальне правопорушення, максимально індивідуалізуючи покарання, а визначення міри покарання, що може бути призначене обвинуваченому, та потреби у його відбуванні, є важливою вимогою принципового характеру, якою передбачається, що кримінальна відповідальність персоніфікована: вона настає лише щодо певної особи, яка вчинила злочин.

Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

За статтею 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

До визначених ч.1 ст. 66 КК України обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд відносить щире каяття, яке виразилося у виді щирого жалю та осуді власної поведінки, активне сприяння розкриттю злочину шляхом надання правдивих показань про обставини його вчинення.

Обставин, визначених ч.1 ст.67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

При призначенні покарання суд, у відповідності до ст.ст. 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який, відповідно до ст. 12 КК України, є нетяжким злочином, характер, ступінь суспільної небезпечності та наслідки скоєного, відомості про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікаря-нарколога та під динамічним спостереженням у лікаря-психіатра не перебуває, офіційно не працює, однак має тимчасові заробітки, має постійне місце проживання, проживає з потерпілою з потерпілою без реєстрації шлюбу, інформації про негативну характеристику матеріали справи не містять, наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, позицію потерпілої, яка претензій до обвинуваченого не має. Тому суд, керуючись принципом індивідуалізації покарання та справедливості, вважає за можливе призначити ОСОБА_4 покарання у межах санкції ст. 126-1 КК України у виді громадських робіт.

Обраний обвинуваченому ОСОБА_4 видпокарання, на переконання суду, відповідає не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, але й особі обвинуваченого, є обґрунтованим, відповідає цілям покарання та вимогам справедливості.

Клопотання про обрання обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком суду законної сили не надходило.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Судові витрати та речові докази у справі відсутні.

Керуючись ст. ст. 374-376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України та призначити йому за цим законом покарання у виді 150 годин громадських робіт.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу ОСОБА_4 не обирати.

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Охтирський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Роз`яснити учасникам судового провадження їх право на отримання в суді копії вироку.

Суддя Охтирського міськрайонного суду

Сумської області ОСОБА_1