"29" грудня 2023 р. Єдиний унікальний № 371/1626/17
Номер провадження № 1-кп/371/10/23
В И Р О К
29 грудня 2023 року м. Миронівка
Провадження № 1-кп/371/10/23
Миронівський районний суд Київської області в складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Києві, має повну загальну середню освіту, одружений, адреса зареєстрованого місця проживання: будинок під номером АДРЕСА_1 , служить пастором релігійної громади місцевої християнської церкви повного Євангелія «Божа ріка», раніше не судимий,
за ст. 286 ч. 2 КК України,
1. Встановлені обставини кримінального правопорушення
За обставинами кримінального правопорушення, 08 січня 2015 року ОСОБА_8 , не перевіряючи технічну справність транспортного засобу, придбав автомобіль марки «OPEL», моделі «SINTRA», який в подальшому, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 зареєстрував на свою доньку ОСОБА_12 (після реєстрації шлюбу ОСОБА_13 ) В ході реєстрації вказаному автомобілю присвоєно реєстраційний номер НОМЕР_2 . Після проведення державної реєстрації транспортний засіб перебував у володінні ОСОБА_8 , експлуатувався лише ним.
Приблизно в кінці червня місяця 2017 року, точної дати та часу органом досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_8 звернувся до свого знайомого ОСОБА_14 , який є автослюсарем, з метою проведення обслуговування експлуатованого ним автомобіля марки «OPEL», моделі «SINTRA». В ході проведення діагностування та заміни сайлентблоку в місці кріплення траверсу задньої вісі з правого заднього боку вказаного автомобіля ОСОБА_14 спільно з ОСОБА_8 виявлено, що металевий корпус сайлентблоку, в якому знаходиться резинова втулка, з боку кріплення траверсу задньої вісі, з використанням зварювального апаратуру був заварений, що свідчило про проведені зварювальні роботи кустарним способом, не заводського походження.
В подальшому ОСОБА_8 , усвідомлюючи та знаючи про проведення кустарним способом зварювальних робіт деталей ходової частини автомобіля марки «OPEL», модель «SINTRA», спільно з ОСОБА_14 за допомогою болгарки та шліфувального диску здійснили зняття рельєфного сліду зварювального шва з важелю траверсу задньої вісі до місця кріплення сайлентблоку. Після проведених робіт ОСОБА_8 продовжив експлуатацію вказаного автомобіля.
16 липня 2017 року приблизно о 12 годині 25 хвилин водій ОСОБА_8 за сприятливих погодних умов, на сухому асфальтному покритті, знаючи про технічну несправність використовуваного ним автомобіля марки «OPEL», модель «SINTRA», реєстраційний номер НОМЕР_2 , належного його доньці ОСОБА_12 відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 , яка полягала у перебуванні його ходової частини внаслідок внесених кустарним способом конструктивних змін у непрацездатному стані, нехтуючи встановленими правилами заборони щодо експлуатації транспортного засобу, усвідомлюючи факт настання можливих наслідків у вигляді виникнення дорожньо-транспортної події, у порушення вимог Правил дорожнього руху, продовжив експлуатацію вказаного транспортного засобу, рухаючись з міста Корсунь-Шевченківський Черкаської області в напрямку міста Києва.
Під час руху автомобільною дорогою «Київ - Знам`янка» в напрямку міста Києва, на відрізку дороги 117 км + 150 м, відбувся розлом заднього правого важеля траверсу задньої вісі в місці кріплення сайлентблоку до важеля, де знаходиться зварний шов, та деталей елементів механізму кріплення задньої підвіски, що спричинило зміну напрямку кочення задніх коліс автомобіля марки «OPEL», модель «SINTRA», реєстраційний номер НОМЕР_2 , та призвело до його неконтрольованого руху з подальшим з`їздом за межі проїзної частини в кювет і перекиданням, тобто виникненням дорожньо-транспортної пригоди.
Таким чином, ОСОБА_8 своїми діями порушив вимоги наступних пунктів Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року та введених в дію з 01 січня 2002 року (далі ПДР):
Пункту 1.5 розділу 1 «Загальні положення», згідно з яким дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;
Підпунктів а), б) пункту 2.3 розділу 2 «Обов`язки і права водіїв механічних транспортних засобів», згідно з якими для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний перед виїздом, перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу; бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
Пункту 31.1 та підпункту а) пункту 31.3 розділу 31 «Технічний стан транспортних засобів та їх обладнання», згідно з якими технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації; забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством у разі їх виготовлення або переобладнання з порушенням вимог стандартів, правил і нормативів, що стосуються безпеки дорожнього руху.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля марки «OPEL», модель «SINTRA», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_15 померла, пасажир ОСОБА_11 отримала тілесні ушкодження.
Висновком експерта № 69 від 07 вересня 2017 року встановлено, що при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виявлено ушкодження: крововилив під м`яку мозкову оболонки півкуль головного мозку; розрив капсули та тканини печінки та селезінки; забій тканини лівої легені; перелом тіла грудини; переломи 2-8-го ребер по лівій середньо-підпахвовій лінії; перелом 3-5-го ребер по лівій середні-ключичній лінії; перелом тіл 11,12-го грудних хребців; розрив міжреберних м`язів в 3-му міжребір`ї від зони перелому грудини до лівої передньо-підпахвової лінії; розрив діафрагми зліва, розрив передньої стінки навколосерцевої сорочки; садка перехідної кайми нижньої губи, лівої та правої лопаткових ділянок, правої надлопаткової, правого плеча, правого плечового та ліктьового суглобів, поперекової ділянки справа та зліва, правої та лівої бокової поверхні живота, лівого плеча з переходом на лівий коновий суглоб, тильної поверхні правої кисті, лівої та правої гомілки; синці перехідної кайми верхньої губи з переходом на шкіру, кінчика носа, крило носа правої виличної, правої і пічної, правої скроневої, навколо вушної справа, правої щелепної та правої бокової поверхні шиї, поперекової та крижової зліва з переходом на ліву бокову поверхню живота, лівого плеча, лівого та правого ліктьового суглобу, ладонної поверхні лівої та правої кисті, лівої молочної залози, грудинної ділянки, правого променевозап`ясткового суглобу, лівого та правого стегна, правої гомілки, лобкової ділянки; крововиливи в м`які покриви потиличної та правої тім`яної ділянок голови з боку їх внутрішньої поверхні, 9-11-го ребер, між правою задньо-підпахвовою та середньо-підпахвовою лініями, мін правою середньо-ключичною лінією з розповсюдженням вліво до лівої задньо-підпахвової лінії. Тілесні ушкодження утворилися від поєднаної ударної дії тупого(-их) предмета(-ів) з дією сил стискання, розтягнення та тертя, в час та за обставин вказаних вище, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень і знаходять в причинному зв`язку з настанням смерті. Смерть ОСОБА_15 настала внаслідок поєднаної травми голови, тулуба та кінцівок з ушкодженням внутрішніх органів.
Відповідно до висновку експерта № 132/Е від 13 вересня 2017 року, при судово-медичній експертизі, згідно наданої медичної документації і заключення консультанта-рентгенолога Київського обласного бюро судово-медичних експертиз, у ОСОБА_11 мали місце ушкодження у вигляді: струсу головного мозку, забоїв лівої половини грудної клітини, м`яких тканин обличчя, а також закритий перелом променевої кістки в типовому місці зі зміщенням відломків; які утворилися від дії тупого(-их) предмету(-ів), по давності відповідають строку та обставинам події і відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості, так як для зрощення перелому необхідний термін більше 21- го дня.
Порушення водієм автомобіля марки «OPEL», модель «SINTRA», реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_8 , вимог пункту 31.1 та підпункту а) пункту 31.3 розділу 31 ПДР перебувають у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення смерті потерпілої ОСОБА_15 та спричинення потерпілій ОСОБА_11 середньої тяжкості тілесних ушкоджень.
2. Цивільний позов потерпілої особи
Потерпіла ОСОБА_10 заявила до обвинуваченого ОСОБА_8 цивільний позов у кримінальному провадженні.
За результатами розгляду кримінального провадження потерпіла ОСОБА_10 просила стягнути з обвинуваченого ОСОБА_8 150 000 грн моральної шкоди, завданих кримінальним правопорушенням.
3. Позиції учасників судового провадження
Фактичні обставини кримінального правопорушення обвинувачений ОСОБА_8 заперечив, не визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, від надання показань не відмовився.
Прокурор та потерпілі не заперечили встановлених досудовим розслідуванням обставин.
Захисник встановлені досудовим розслідуванням обставини заперечив.
Заслухавши позиції учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, суд прийняв рішення про дослідження зібраних в ході досудового розслідування доказів у повному обсязі.
4. Показання обвинуваченого
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 викладені прокурором фактичні обставини кримінального правопорушення заперечив, не визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, на спростування встановлених в ході досудового розслідування обставин надав показання.
З показань обвинуваченого вбачається, що 16 липня 2017 року він разом з дружиною ОСОБА_16 та друзями ОСОБА_11 і ОСОБА_15 повертались з відпочинку на базі «Золотий карасик», що розташована на річці Рось. Перед виїздом він перевірив автомобіль: рівень масла, гальма, охолоджувальну рідину, підкачав колеса. Виїхали з бази відпочинку близько 12 години, всіх попросив пристебнути ремені безпеки, їхали з допустимою швидкістю, навіть якби і захотів їхати з більшою швидкістю, то не зміг, оскільки на дорозі було багато ям. Дорога була чиста, день ясний, машин майже не було. Він уважно слідкував за дорогою, не відволікався, почував себе добре. Подія відбулася так не очікувано, що він не зрозумів, що сталося. Прийшов до свідомості у медичному закладі. Момент ДТП не пам`ятає, пам`ятає як вже були в лікарні та з дружиною дізнавались про стан здоров`я ОСОБА_11 і ОСОБА_15 .
З часу придбання автомобіля постійно слідкував за його технічним станом, перевіряв його, звертався за допомогою до ОСОБА_14 . Востаннє ремонт автомобіля проводив десь за 3-4 місяці до пригоди разом з ОСОБА_14 , виконували роботи по заміні сайлентблоку. ОСОБА_14 знає близько 10 років, були членами однієї церкви, він ремонтує машини вже досить довго, є кваліфікованим слюсарем, проводить зварювальні роботи.
Під час заміни сайлентблоку ніякого зварювального шва не було, на старому сайлентблоці було декілька крапель, зроблених напівавтоматом, який відрізняється від зварювального апарату. Різниця в тому, що коли напівавтоматом відбувається зварювання, метал плавиться в держаку напівавтомата і скріплюється як клеєм, такий спосіб зварювання не міняє структуру металу. Було декілька краплин, зроблених напівавтоматом, вони зачистили ці краплі для того, щоб вийняти старий сайлентблок, встановили новий і ніяких пошкоджень не було. Сама тяга розміщена в такому місці, що для того, щоб замінити сайлентблок потрібно ставити автомобіль на підйомник, візуально нічого не було видно. Коли замінили сайлентблок, ОСОБА_14 поставив дві краплі напівавтоматом, ніякого шва там не було. Заміна сайлентблока відбувалась приблизно на 10 см від місця пошкодження. Місце пошкодження було на самій тязі, ніхто б не почав проводити зварювальні роботи, оскільки вони міняють структуру металу і ніякий зварювальник не візьметься за це, тяга тримає вісь задній міст, а там дуже велике навантаження.
Тому, ніяких зварювальних робіт не було, там було лише декілька краплин, які прихвачують сайлентблок, тому що сайлентблок складається з двох металевих втулок та присовується в тягу за рахунок того, що між цими двома втулками резинова прослойка, яка амортизує машину і цей сайлентблок кріпиться до тяги болтом, для того, щоб він стояв і не випадав, його прихватили двома крапками. Це єдині роботи, які ні один спеціаліст не назве зварювальними.
В результаті події йому провели два оперативні втручання, у нього був вивих ключиці з переломом та струс головного мозку, зараз проходить курс масажу для відновлення плеча. Внаслідок події стан його стан здоров`я значно погіршився.
Після ДТП, коли він був ще в лікарні, за проханням слідчого та з дозволу лікаря він поїхав на огляд автомобіля, який перебував на штафмайданчику в місті Миронівка, взяв з собою слюсаря, присутніми були слідчий та два експерта. Коли робили огляд автомобіля експерти бачили, що навіть при обірваному задньому мосту гальма були справні, люфта не було, тиск в колесах був нормальний. Коли почали оглядати пошкоджену ділянку тяги, він помітив, що на зламі був свіжий метал не окислений, крапка була невелика, темна, що свідчило про те, що скоріше за все там була тріщина із-за втоми металу, він це показав слідчому і експерт підтвердив. Розлом деталі може статися з різних причин, може бути і заводський дефект і втома металу, яка поступово приводить до пошкодження. Ця тяга розміщена внизу автомобіля та прилягає до пального бака, візуально відстежити тріщину було не можливо. Конструктивні зміни до автомобіля не вносив.
Показання надавав під час перебування в медичному закладі, коли з ними ознайомлювався пізніше, то бачив, що деякі показання були змінені, зокрема щодо порушення швидкісного режиму. Факт порушення кожного з пунктів ПДР заперечив, оскільки стежив за дорожньою обстановкою, рухався з дозволеною швидкістю, заперечив, що створював небезпеку для пасажирів, оскільки автомобіль перебував у справному стані, водійський стаж має 25 років і за весь час не було жодного ДТП, переобладнання та зварювальних робіт не було.
5. Показання потерпілих
Потерпілий ОСОБА_9 надав показання, з яких слідує, що з обвинуваченим знайомий давно, товаришували, раніше знав як порядну людину, на даний час ніяких відносин не має. Коли дізнався про дорожньо-транспортну подію, невідкладно приїхав зі знайомим в медичний заклад до міста Миронівка, де зустрів ОСОБА_8 та його дружину ОСОБА_16 . В лікарні дізнався, що дружина ОСОБА_15 перебуває в тяжкому стані, але ще не розумів наскільки все серйозно. Через хвилин 30 вийшла медсестра та повідомила, що його дружина загинула. Йому добре відомо в якому стані перебував автомобіль, яким керував обвинувачений. Він не слідкував за його технічним станом. Після ДТП та до даного часу уникає будь-якого спілкування з ним як потерпілим.
Потерпіла ОСОБА_10 надала показання, з яких слідує, що з обвинуваченим ніяких стосунків не має, знає як пастора релігійної громади, з яким батьки ОСОБА_15 та ОСОБА_9 підтримували дружні відносини. В день, коли трапилась дорожньо-транспортна пригода, вона відпочивала з друзями. В першій половині дня їй зателефонував батько ОСОБА_9 та повідомив, що її мати ОСОБА_15 потрапила в ДТП, коли поверталась з відпочинку. Коли вона зателефонувала на номер телефону матері їй відповіла ОСОБА_16 та повідомила, що стан здоров`я її матері критичний, швидка доставила її до лікарні. Потім батько ОСОБА_9 повідомив, що їде в місто Миронівку в лікарню, а через півтори години батько повідомив, що мама загинула. Після цієї події бачила обвинуваченого декілька раз, одного разу запросила до себе в гості,щоб поговорити про дану подію, але ніякої згоди не дійшли, від обвинуваченого не було ніяких пропозицій.
Після ДТП, в наслідок якої загинула її мама ОСОБА_15 , вона перенесла значний емоційний стрес, від якого страждає і на даний час, оскільки смерть матері - це дуже велика втрата для неї. Внаслідок стресу не було нормального сну, приймала ліки від безсоння, зник апетит, не могла нормально працювати. Просила задовольнити заявлений нею цивільний позов.
Потерпіла ОСОБА_11 надала показання, з яких слідує, що з обвинуваченим перебуває у дружніх відносинах. Він є людиною, до якої вона може звернутись у будь-який момент за допомогою. Між ними всіма були дуже теплі і дружні відносини. Родина ОСОБА_17 запросила її та ОСОБА_15 відпочити разом на річці Рось. В той день, коли трапилась ДТП, вони виїхали з бази відпочинку на річці Рось. В автомобілі спереду сидів водій ОСОБА_8 та його дружина ОСОБА_16 , вона сиділа ззаду за водієм, а ОСОБА_15 - за пасажиром ОСОБА_16 . Під час руху водій не відволікався, вони навіть не розмовляли, все було добре. Хвилин через 20 дороги в якийсь момент автомобіль кинуло в сторону і далі пам`ятає як приїхала машина швидкої допомоги і відвезли її в лікарню. В лікарні зробили рентген, в неї була зламана рука і її залишили лікуватися. Сім`я ОСОБА_17 матеріально допомагала їй після ДТП, оплачували ліки, возили до лікаря. Їй відомо, що коли ОСОБА_8 виїздить за межі Києва він завжди перевіряє автомобіль, щоб він гарно працював.
6. Показання свідків
ОСОБА_18 показань допитаного в ході розгляду кримінального провадження свідка ОСОБА_19 вбачається, що він з обвинуваченим та потерпілими перебуває у дружніх відносинах. Обвинуваченого знає з 1999 року. Як водій він був дуже уважний, постійно слідкував за автомобілем. Показав, що працює автослюсарем 6-го розряду на телебаченні, у нього в обслуговуванні 200 автомобілів, коли є можливість, то ремонтує автомобілі своїх клієнтів. З часу як обвинувачений придбав автомобіль марки «OPEL» він постійно ремонтував вказаний автомобіль. З питань ремонту ходової обвинувачений звертався лише до нього. Останній раз, за декілька місяців до події, ремонтував ходову, замінював сайлентблок, який вийшов з ладу. Під час заміни сайлентблоку слідів зварювальних робіт на важелі не було, будь-яких пошкоджень, тріщин, деформацій він не бачив, якби щось побачив, то обов`язково сказав би про це ОСОБА_8 і замінив би всю деталь. Важелі і бензобаки він не варить, а замінює повністю. Після ДТП деталей не бачив, бачив тільки на фото. Його показання на досудовому розслідуванні були такими ж.
Свідок ОСОБА_16 показала, що є дружиною обвинуваченого ОСОБА_8 . Коли точно придбали автомобіль марки «Опель» не пам`ятає, автомобілем постійно керував тільки чоловік, який постійно стежив, щоб автомобіль був у справному стані, оскільки вони постійно возять онуку. Того дня вони з чоловіком ОСОБА_8 та друзями ОСОБА_11 і ОСОБА_15 вони повертались з відпочинку. Коли їхали, вона почула якийсь удар ззаду в автомобілі і автомобіль почало клонити в сторону та знесло в кювет. Після ДТП вона була при свідомості, двері автомобіля заклинило і вона вилізла через розбите лобове скло. Обвинувачений був без свідомості, дівчат в машині не було, вона побігла на дорогу та почала зупиняти автомобілі, просила викликати поліцію та швидку допомогу. Все було як в тумані. Швидка першою забрала ОСОБА_15 , потім їх трьох і всіх відвезли до лікарні. В приймальному відділенні, коли вона дізнавалась про стан здоров`я ОСОБА_11 та ОСОБА_15 , їй повідомили, що ОСОБА_15 померла.
Свідок ОСОБА_13 (дошлюбне прізвище ОСОБА_17 ) показала, що є донькою обвинуваченого ОСОБА_8 , вона є власником автомобіля марки «Опель» лише по документах. Оскільки в неї немає посвідчення водія, автомобілем вона не користувалась, ним постійно керував тільки батько, який має 25 років водійського стажу, розбирається в автомобілях, є дуже відповідальною людиною. Перед кожною поїздкою він перевіряє справність автомобіля, також проходить планове ТО. Про обставини ДТП знає лише зі слів батьків.
На підтвердження події кримінального правопорушення та винуватості ОСОБА_8 у його вчиненні прокурором надані письмові докази, які досліджені судом.
Фактичні дані наданих стороною обвинувачення письмових доказів є наступними.
Факт дорожньо-транспортної пригоди підтверджується даними протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 16 липня 2017 року, схеми до протоколу огляду місця події ДТП (а.с. 74-102 т. 2).
З протоколу вбачається, що на автомобільній дорозі сполученням «Київ - Знам`янка» в напрямку міста Києва, на відрізку дороги 117 км + 150 м, за межами населеного пункту, з виїздом за межі дороги в кювет, сталася дорожньо-транспортна пригода. Огляд проводився при денному освітленні.
Оглядом встановлено, що проїзна частина є горизонтальною прямою, без ухилу, сухою, чистою, без пошкоджень, дорожнє покриття для руху у двох напрямках, шириною 3,8 м кожної із смуг, покриття дороги асфальтобетон.
Оглядом зафіксовані пошкодження дорожнього покриття у вигляді забоїн та подряпин, а також сліди бокового юзу коліс автомобіля марки «OPEL», модель «SINTRA», реєстраційний номер НОМЕР_2 , які є переривчастими, по асфальтованій ділянці дороги, асфальтованій ділянці узбіччя та по травянисто-грунтовому узбіччю. Зафіксовані сліди зрихлення ґрунту та вибоїн ґрунту на узбіччі та в кюветі до місця розташування транспортного засобу, які вказують на перекидання транспортного засобу.
На місці пригоди виявлено автомобіль марки «OPEL», модель «SINTRA», реєстраційний номер НОМЕР_2 , з повною деформацією кузова, механічними пошкодженнями правого боку транспортного засобу внаслідок перекидання, пружину, яка відірвалася від місця її кріплення, а саме з балки задньої вісі в місці кріплення заднього правого колеса. У салоні транспортного засобу коробка передач механічна, важіль перемикання передач увімкнений в положенні п`ятої передачі.
Оглядом транспортного засобу встановлено зовнішні пошкодження: загальна деформація кузова, задня вісь на конструктивному місці кріплення відірвана від місця свого кріплення відірваний повздовжній важіль задньої підвіски в місці кріплення заднього правого колеса. Деформація кузова з правого боку транспортного засобу із скосами, направленими із переду назад, відірване праве дзеркало заднього вигляду із нашаруванням ґрунту та трави.
Такі обставини підтверджені даними протоколу огляду транспортного засобу від 02 серпня 2017 року (а.с. 137-157).
У кримінальному провадженні була призначена та проведена комплексна судова інженерно-технічна експертиза за інженерно-транспортними спеціалізаціями «Дослідження технічного стану транспортного засобу», «Дослідження деталей транспортних засобів», «Металознавча експертиза» та «Дослідження обставин та механізму ДТП».
За наслідками експертного дослідження встановлено таке.
Проведеним дослідженням технічного стану рульового керування та стану робочої гальмової системи автомобіля марки «OPEL», модель «SINTRA», установлено, що на момент огляду вони перебувають в працездатному стані.
Проведеним дослідженням технічного стану ходової частини автомобіля марки «OPEL», модель «SINTRA», установлено, що на момент огляду вона знаходиться в непрацездатному стані та не відповідає технічним вимогам ПДР.
На запитання якою є причина розломів деталей елементів механізму кріплення задньої підвіски автомобіля марки «OPEL», модель «SINTRA», реєстраційний номер НОМЕР_2 , та їх механізм виникнення, чи маються несправності, коли вони могли виникнути - у момент ДТП чи до неї і як вони могли вплинути на ДТП та чи могло це стати причиною ДТП, чи міг їх водій ОСОБА_8 виявити завчасно перед початком руху чи в процесі експлуатації даного т/з, яким він керував, висновок експертів є наступним.
Дослідженням розломів деталей елементів механізму кріплення задньої підвіски автомобіля марки «OPEL», модель «SINTRA», встановлено, що причиною руйнації важеля траверсу задньої вісі із відокремленням від нього фрагменту став розвиток в металі деталі втомних тріщин, що утворились до ДТП у зонах-концентраторах напружень і розвивались під впливом багатоциклових, переважно згинних експлуатаційних навантажень, суттєво ослабивши несучу спроможність деталі (зменшили на понад 80 % її переріз і утворили гострі концентратори напружень).
Кінцевий долом з відокремленням фрагменту міг відбутись у будь-який момент часу від дії у тому числі звичайних експлуатаційних навантажень.
Деформація та злам амортизатора виникнули під час зміщення зі свого конструкційного місця кріплення траверса задньої осі, за рахунок відокремлення його точки кріплення від кузова автомобіля, до ДТП або під час ДТП в процесі перекидання транспортного засобу.
Зміна напрямку кочення задніх коліс автомобіля призвела до його неконтрольованого руху, що могло стати причиною даної дорожньо-транспортної пригоди.
Втомні тріщини, які ослабили несучу спроможність важелю траверсу задньої вісі автомобіля, відносяться до прихованих дефектів і, враховуючи їх дислокацію і відсутність розкриття, а також тривалість їх розвитку, не могли бути виявлені водієм перед початком руху чи процесі експлуатації транспортного засобу. Сліди ремонтних робіт не заводського походження, які є причиною утворення та розвитку втомних тріщин в металі важеля траверсу задньої вісі автомобіля марки «OPEL», модель «SINTRA», реєстраційний номер НОМЕР_2 , водій міг виявити завчасно перед початком експлуатації даного транспортного засобу під час контрольних оглядів ходової частини.
На запитання як повинен був діяти водій автомобіля марки «OPEL», модель «SINTRA», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_8 перед початком руху на автомобілі з врахуванням обставин механізму розвитку даної пригоди, та у даній обстановці, яка виникла, згідно вимог ПДР України, чи мав він технічну можливість уникнути обставин механізму розвитку даної пригоди у даній обстановці, яка виникла, якщо так то яким чином, чи вбачаються з технічної точки зору невідповідності вимог ПДР у діях водія у даній обстановці, яка виникла, якщо так, то які саме, експерти надали два варіанти відповіді.
Згідно з першим варіантом відповіді, в разі, якщо водій ОСОБА_8 був інформований про ремонтні роботи не заводського походження ходової частини автомобіля марки «OPEL», модель «SINTRA», до моменту виникнення дорожньо-транспортної пригоди, то він повинен був відмовитися від експлуатації цього транспортного засобу, тобто повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 31.1 та 31.3. а) ПДР.
У даній дорожній ситуації, з технічної точки зору, водій автомобіля марки «OPEL», модель «SINTRA» ОСОБА_8 мав технічну можливість попередити дану дорожньо-транспортну пригоду, дотримуючись вимог п.п. 31.1 та 31.3 а) ПДР.
У даній дорожній ситуації в діях водія автомобіля марки «OPEL», модель «SINTRA», ОСОБА_8 вбачається невідповідність вимогам п.п. 31.1 та 31.3 а) ПДР, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з настанням події даної дорожньо-транспортної пригоди.
Висновки за другим варіантом є такими.
У разі, якщо водій ОСОБА_8 не був інформований про ремонтні роботи не заводського походження ходової частини автомобіля марки «OPEL», модель «SINTRA», до моменту виникнення дорожньо-транспортної пригоди, то з моменту зламу важеля траверсу задньої осі автомобіля марки «OPEL», модель «SINTRA», фактична дорожня обстановка, яка виникла для водія ОСОБА_8 повинна бути кваліфікована, як аварійна. Дії водія, який знаходиться в аварійній обстановці, вимогами ПДР не регламентуються.
Дії водія, який знаходиться в аварійній обстановці, вимогами ПДР не регламентуються, тому дати оцінку дій водія автомобіля марки «OPEL», модель «SINTRA», ОСОБА_8 з точки зору можливості застосування ним в процесі розвитку даної ДТП додаткових дій, спрямованих на уникнення виїзд на смугу зустрічного руху з подальшим з`їздом транспортного засобу на узбіччя та в кювет, де відбулося його перекидання, тобто відповідної технічної можливості, не вбачається можливим.
Дії водія, який знаходиться в аварійній обстановці, вимогами ПДР не регламентуються, тому відповісти на дане питання експертним шляхом не представляється можливим.
При проведенні дослідження експертами встановлено, що руйнування досліджуваного повздовжнього важелю траверсу задньої вісі відбулось із утворенням прямого злому в місцях умовного перегину і поступовим розвитком втомного руйнування вглиб перерізу деталі. Зазначені місця утворення первинних тріщин є місцем переходу увігнутої ділянки важелю до плоскої, яка за геометричними особливостями є певним концентратором напружень (особливо при дії згинних навантажень) і тому має знижений опір до зовнішнього механічного впливу.
Наявність двох зварювальних швів додатково знижує механічні властивості металу виробу на даній ділянці, оскільки вона є зоною термічного впливу - ділянкою основного металу, що впритул примикає до зварювального шва, в межах якого внаслідок теплової дії зварювального джерела під час нагріву протікають фазові і структурні перетворення в твердому металі.
Детальним оглядом ділянки механічної зачистки біля краю зламу виявлено тріщину довжиною близько 6,0 мм, яка утворилась в місці переходу не обробленої поверхні важелю до механічно обробленої.
Суміщенням і дослідженням місця зламу з торця пластини важеля встановлено, що площини однієї з сторін важеля не співпадають. Виявлена ознака дає підставу стверджувати, що деталь окрім механічної обробки ріжучим інструментом та зварювання, піддавалась рихтувальним роботам. Пластична деформація, яка була наслідком рихтувальних робіт, створила додаткові деформаційні напруження в місці зламу.
Механічна обробка призвела до зменшення товщини основного металу важеля (з 4,0 мм до 3,0 мм). Зменшення товщини металу важеля знизило несучу спроможність деталі та сприяло утворенню концентраторів напруження. Концентратори напруження мають знижений опір до зовнішнього механічного впливу, що стало причиною утворення даної тріщини та місцем роз`єднання деталі на два фрагменти.
Дослідженням зварних швів кріплення сайлентблоку до важеля встановлено, що сайлентблок приварювався до важеля після виконаних на ньому ремонтних робіт (зварювання та механічна обробка) та на попередньо підготовлену механічним шляхом поверхню. Механічна обробка призвела до зменшення товщини металу важеля з 4,0 мм до (2,0 - 3,0) мм.
Зважаючи на значну площу (більше половини площі перерізу деталі в місці руйнації), яка була виключена з роботи механічною обробкою та втомними тріщинами, що виникли до ДТП, а також на те, що дані тріщини у якості надрізів слугували потужними концентраторами напружень під час зовнішнього механічного впливу, у експерта є усі підстави вважати, що кінцева руйнація із розділенням на дві частини важелю траверсу задньої осі відбулась у ході руху автомобіля під впливом звичайних експлуатаційних навантажень до ДТП.
Злам важеля траверсу задньої вісі призвів до зміщення зі свого конструкційного місця кріплення траверсу задньої вісі, елементів задньої підвіски автомобіля та задніх некерованих коліс автомобіля. Зміна напрямку кочення задніх коліс автомобіля призвела до неконтрольованого руху автомобіля, що могло стати причиною даної дорожньо-транспортної пригоди.
Тривалість розвитку втомних тріщин в тілі важеля траверсу задньої вісі залежить від багатьох факторів (інтенсивності і характеру експлуатації, якості дорожнього покриття тощо), тому встановити за який час втомні тріщини набули суттєвого (небезпечного) розвитку не виявляється можливим.
Такі фактичні дані підтверджені висновком експерта № 19/12-1/124/125/126-СЕ/17 від 22 вересня 2017 року (а.с. 163-204 т. 2).
За даними висновку експерта № 69 від 07 вересня 2017 року (а.с. 113-119 т. 2), при судово-медичній експертизи трупа ОСОБА_15 виявлені ушкодження: крововилив під м`яку мозкову оболонки півкуль головного мозку; розрив капсули та тканини печінки та селезінки; забій тканини лівої легені; перелом тіла грудини; переломи 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8-го ребер по лівій середньо-підпахвовій лінії; перелом 3, 4, 5-го ребер по лівій середньо-ключичній лінії; перелом тіл 11,12-го грудних хребців; розрив міжреберних м`язів в 3-му міжребір`ї від зони перелому грудини до лівої передньо-підпахвової лінії; розрив діафрагми зліва, розрив передньої стінки навколосерцевої сорочки; садка перехідної кайми нижньої губи, лівої та правої лопаткових ділянок, правої надлопаткової, правого плеча, правого плечового та ліктьового суглобів, поперекової ділянки справа та зліва, правої та лівої бокової поверхні живота, лівого плеча з переходом на лівий коновий суглоб, тильної поверхні правої кисті, лівої та правої гомілки; синці перехідної кайми верхньої губи з переходом на шкіру, кінчика носа, крило носа правої виличної, правої і пічної, правої скроневої, навколо вушної справа, правої щелепної та правої бокової поверхні шиї, поперекової та крижової зліва з переходом на ліву бокову поверхню живота, лівого плеча, лівого та правого ліктьового суглобу, ладонної поверхні лівої та правої кисті, лівої молочної залози, грудинної ділянки, правого променевозап`ясткового суглобу, лівого та правого стегна, правої гомілки, лобкової ділянки; крововиливи в м`які покриви потиличної та правої тім`яної ділянок голови з боку їх внутрішньої поверхні, 9,10,11-го ребер, між правою задньо-підпахвовою та середньо-підпахвовою лініями, мін правою середньо-ключичною лінією з розповсюдженням вліво до лівої задньо-підпахвової лінії. Вище перераховані тілесні ушкодження утворилися від поєднаної ударної дії тупого(-их) предмета(-ів) з дією сил стискання, розтягнення та тертя, в час та за обставин, вказаних в описовій частині постанови.
Вище перераховані тілесні ушкодження мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень і знаходяться в причинному зв`язку з настанням смерті.
Смерть ОСОБА_15 настала внаслідок поєднаної травми голови, тулуба та кінцівок з ушкодженням внутрішніх органів.
При судово-токсикологічній експертизи крові трупа ОСОБА_15 виявлено етиловий спитр 0,42 проміле. Метиловий спирт, а також пропіловий, бутиловий, аміловий спирти та їх ізомери не виявлено. Виявлена концентрація етилового спирту в крові, за життя, може відповідати незначному алкогольному сп`янінню.
Відповідно до даних висновку експерта № 132/Е від 13 вересня 2017 року (а.с. 127, 128 т. 2), згідно наданої медичної документації і заключення консультанта-рентгенолога Київського обласного бюро судово-медичних експертиз, у ОСОБА_11 мали місце ушкодження у вигляді струсу головного мозку, забоїв лівої половини грудної клітини, м`яких тканин обличчя, а також закритий перелом променевої кістки в типовому місці зі зміщенням відломків.
Ушкодження утворилися від дії тупого(-их) предмету(-ів), по давності відповідають строку та обставинам вказаним у постанові, і відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості, так як для зрощення перелому необхідний термін більше 21- го дня.
8. Мотиви суду та кваліфікація дій обвинуваченого
Мотиви обвинуваченого про можливу наявність дефектів заводського походження, які могли призвести до події, суд вважає безпідставними.
Згідно з даними наведеного висновку експерта, дефектів металургійного характеру в металі складових елементів досліджуваного важеля траверсу задньої вісі у ході фрактографічних досліджень не було виявлено. Якихось дефектів заводського походження, або експлуатаційного характеру, що могли сприяти пошкодженню амортизатора до моменту ДТП, в матеріалі деталі та в елементах кріплення не виявлено.
При проведенні дослідження було встановлено, що причиною утворення та розвитку втомних тріщин в металі важеля траверсу задньої осі автомобіля марки «OPEL», модель «SINTRA», стали ремонтні роботи не заводського походження.
Технічне обслуговування - це заходи, які спрямовані на перевірку і забезпечення надійної роботи автомобіля в цілому, а також його комплектуючих. Нехтування такою процедурою призводить до погіршення якості автомобіля, а також до зменшення безпеки автомобіля.
Для забезпечення надійної роботи і зменшення випадків поломок авто, необхідний не тільки регулярний, але і кваліфікований технічний огляд. Якісні зварювальні роботи автомобіля вимагають особливої ??кваліфікації майстрів автосервісу, необхідних знань, спеціалізованого професійного інструменту та дотримання всіх відповідних норм та умов.
Вирішуючи питання про те, чи був інформований водій ОСОБА_8 про ремонтні роботи не заводського походження ходової частини автомобіля марки «OPEL», модель «SINTRA», до моменту виникнення дорожньо-транспортної пригоди суд зазначає таке.
Згідно експертного висновку, сліди ремонтних робіт не заводського походження, які є причиною утворення та розвитку втомних тріщин в металі важеля траверсу задньої вісі автомобіля марки «OPEL», модель «SINTRA», водій міг виявити завчасно перед початком експлуатації даного транспортного засобу під час контрольних оглядів ходової частини.
Показання обвинуваченого, надані в ході досудового розслідування, різняться з показаннями, наданими ним при розгляді кримінального провадження.
За мотивами прокурора, в ході досудового розслідування обвинувачений надавав показання про обізнаність з тими обставинами, що металевий корпус сайлентблоку з боку кріплення траверсу задньої вісі був заварений з використанням зварювального апарату.
При розгляді кримінального провадження ці обставини обвинувачений заперечив, показав, що не бачив жодних зварних швів та тріщин при ремонті ходової частини автомобіля.
Однією з загальних засад кримінального провадження є безпосередність дослідження показань, речей і документів (п. 16 ч. 1 ст. 7 КПК України).
Відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.
Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Сторона обвинувачення зобов`язана забезпечити присутність під час судового розгляду свідків обвинувачення з метою реалізації права сторони захисту на допит перед незалежним та неупередженим судом (ст. 23 КПК України).
З огляду на вказані положення, суд обґрунтовує свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання.
В судовому засіданні встановлено, що з часу придбання транспортного засобу марки «OPEL», модель «SINTRA», він перебував у користуванні обвинуваченого ОСОБА_8 , іншими особами не використовувався.
З показань обвинуваченого слідує, що він постійно слідкував за технічним станом автомобіля і звертався за допомогою до ОСОБА_14 , який кваліфіковано виконує роботи з ремонту транспортних засобів, ремонтує ходові частини, має значний досвід роботи, є досвідченим автослюсарем.
Свідок ОСОБА_14 підтвердив ті обставини, що як водій обвинувачений був дуже уважний, слідкував за автомобілем. З часу придбання автомобіля він постійно ремонтував його. З питань ремонту ходової частини обвинувачений звертався лише до нього. Востаннє він ремонтував ходову частину автомобіля за декілька місяців до події, замінював сайлентблок, який вийшов з ладу. Вказані роботи проводив за участю обвинуваченого.
В ході проведення комплексного експертного дослідження встановлено, що у наданому на дослідження фрагменті виявлено сліди ремонту не заводського походження, а саме наявність слідів зварного шва на центральній ділянці зламу, зварні шви кріплення сайлентблоку до важеля траверсу задньої осі та механічна зачистка абразивним колом. Ділянки перегрівання гумової вставки сайлентблоку розташовані в місці накладання зварних швів.
Наведені експертами обставини вказують на те, що ходова частина керованого обвинуваченим автомобіля піддавалася ремонту не заводського походження, мав місце зварний шов на центральній ділянці зламу та зварні шви кріплення сайлентблоку до важеля траверсу задньої осі та механічна зачистка абразивним колом, при цьому ділянки перегрівання гумової вставки сайлентблоку розташовані в місці накладання зварних швів.
При дослідженні зварних швів кріплення сайлентблоку до важеля встановлено, що сайлентблок приварювався до важеля після виконаних на ньому ремонтних робіт (зварювання та механічна обробка) та на попередньо підготовлену механічним шляхом поверхню. Механічна обробка призвела до зменшення товщини металу важеля з 4,0 мм до (2,0 - 3,0) мм.
Встановлені обставини спростовують показання обвинуваченого про те, що при ремонті ходової частини автомобіля та заміні сайлентблоку не було жодних зварних швів, не проводилось ремонтних робіт щодо зварювання та механічної обробки сайлентблоку, сайлентблок не приварювався до важеля після виконаних на ньому ремонтних робіт.
З огляду на наведене, суд розцінює показання обвинуваченого як такі, що направлені на ухилення від відповідальності за скоєне.
Водій ОСОБА_8 був інформований про ремонтні роботи не заводського походження ходової частини автомобіля марки «OPEL», модель «SINTRA», до моменту виникнення дорожньо-транспортної пригоди, тому він повинен був відмовитися від експлуатації цього транспортного засобу з метою попередження даної дорожньо-транспортної пригоди, тобто повинен був діяти відповідно до вимог пункту 31.1 та підпункту а) пункту 31.3. ПДР. У даній дорожній ситуації, з технічної точки зору, водій ОСОБА_8 мав технічну можливість попередити дану дорожньо-транспортну пригоду, дотримуючись вимог наведених пунктів ПДР.
Тому, суд дійшов висновку, що у даній дорожній ситуації в діях водія автомобіля марки «OPEL», модель «SINTRA», ОСОБА_8 вбачається невідповідність вимогам пункту 31.1 та підпункту а) пункту 31.3 ПДР, суд застосовує висновки за першим варіантом відповіді на поставлені експертам питання, викладені у висновку експерта № 19/12-1/124/125/126-СЕ/17 від 22 вересня 2017 року.
В ході судового розгляду кримінального провадження судом не встановлено факту порушення водієм ОСОБА_8 правил підпункту в) пункту 2.3 розділу 2 «Обов`язки і права водіїв механічних транспортних засобів» ПДР, згідно з яким на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки, оскільки в судовому засіданні не встановлено, що пасажири керованого ним автомобіля були не пристебнутими.
Також не встановлено факту порушення обвинуваченим правил підпункту г) пункту 12.6 розділу 12 «Швидкість руху» ПДР, згідно з яким поза населеними пунктами на всіх дорогах та на дорогах, що проходять через населені пункти, дозволяється рух із швидкістю іншим транспортним засобам: на інших автомобільних дорогах не більше 90 км/год.
Стороною обвинувачення не доведено, що швидкість, з якою рухався автомобіль обвинуваченого під час події, перевищила максимально дозволу швидкість на вказаній ділянці дороги.
Згідно з даними висновку експерта № 19/12-1/124/125/126-СЕ/17 від 22 вересня 2017 року, у рамках винесеної постанови 02 серпня 2017 року на території майданчику тимчасового утримування транспортних засобів Миронівського ВП ГУНП в Київській області, за участю старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту капітана поліції ОСОБА_20 , водія автомобіля марки «OPEL», модель «SINTRA», ОСОБА_8 , автослюсаря ОСОБА_21 та судових експертів ОСОБА_22 і ОСОБА_23 був здійснений огляд та дослідження автомобіля «OPEL SINTRA». У ході проведення огляду були вилучені речові докази, а саме: правий задній амортизатор автомобіля «OPEL SINTRA», який був опечатаний у спеціальний пакет № 3219816 та фрагмент повздовжнього правого важеля задньої підвіски з гумовою втулкою автомобіля марки «OPEL», модель «SINTRA», який був опечатаний у спеціальний пакет № 3219813. Указані вище речові докази слідчим були направлені на адресу ДНДЕКЦ МВС України відповідним супровідним листом (вих. від 03.08.2017 № 4438).
Факт такого вилучення правого заднього амортизатора транспортного засобу та фрагменту повздовжнього важеля задньої підвіски правого важеля з гумовою втулкою з транспортного засобу автомобіля марки «OPEL», модель «SINTRA», підтверджується даними протоколу огляду транспортного засобу від 02 серпня 2017 року.
За клопотанням учасників судового провадження суд прийняв рішення про огляд наданих на експертизу елементів. Такий огляд не було проведено з тих підстав, що вони не були надані суду стороною обвинувачення.
За вказаним фактом складено комісійний висновок від 15 серпня 2023 року, за змістом якого 26 вересня 2017 року після проведення експертизи, вилучені 03 серпня 2017 року правий задній амортизатор та фрагмент правого повздовжнього важеля траверсу задньої вісі у спецпакеті № 0721196 разом із висновком експерта були повернуті старшому слідчому ОСОБА_20 , який отримав їх власноручно.
Проведеним службовим розслідуванням встановлено, що старшим слідчим ОСОБА_20 отримані ним речові докази, а саме правий задній амортизатор та фрагмент правого повздовжнього важеля траверсу задньої вісі до камер збереження речових доказів слідчого управління ГУ НП в Київській області, а також Миронівського відділення поліції Обухівського відділу поліції (наразі відділу поліції № 2 Обухівського районного управління поліції) ГУ НП в Київській області не передавались.
У ході проведення службового розслідування встановити місце знаходження вищевказаних речових доказів не надалось можливим, оскільки старший слідчий ОСОБА_20 17 грудня 2021 року звільнений з органів поліції та на даний час проходить службу в Збройних силах України, у зв`язку з чим відібрати пояснення у останнього не надалось можливим.
Той факт, що суд був позбавлений можливості оглянути в судовому засіданні частини транспортного засобу, які піддавались експертному дослідженню, не спростовує наведених судом висновків.
Судом беззаперечно встановлено, що експертному дослідженню піддавались: правий задній амортизатор автомобіля марки «OPEL», модель «SINTRA», який був опечатаний у спеціальний пакет № 3219816, та фрагмент повздовжнього правого важеля задньої підвіски з гумовою втулкою автомобіля марки «OPEL», модель «SINTRA», який був опечатаний у спеціальний пакет № 3219813. Указані речові докази слідчим були вилучені під час огляду транспортного засобу за участю обвинуваченого та направлені на адресу ДНДЕКЦ МВС України відповідним супровідним листом (вих. від 03.08.2017 № 4438). Ці обставини підтверджені даними наведених доказів.
Судом оцінено наведені докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення (ч. 1 ст. 94 КПК).
Встановлено, що зібрані в ході досудового розслідування та досліджені судом докази стосуються предмету доказування; зібраних доказів достатньо для достовірного висновку про обставини, які становлять предмет доказування; докази становлять собою достовірну і повну інформацію про вчинене кримінальне правопорушення.
За встановлених обставин, суд дійшов висновку, що дії обвинуваченого органом досудового розслідування за ст. 286 ч. 2 КК України кваліфіковані вірно. Пред`явлене ОСОБА_8 обвинувачення знайшло своє підтвердження в судовому засіданні при розгляді кримінального провадження.
Вина обвинуваченого ОСОБА_8 в порушенні вимог пункту 1.5 розділу 1, підпунктів а), б) пункту 2.3 розділу 2, пункту 31.1 та підпункту а) пункту 31.3 розділу 31 ПДР, як особи, яка своєю бездіяльністю створила небезпеку для руху, яка загрожувала життю та здоров`ю громадян; для забезпечення безпеки дорожнього руху перед виїздом не перевірила та не забезпечила технічно справний стан транспортного засобу; не стежила за технічним станом транспортного засобу; експлуатувала транспортний засіб, який мав переобладнання не заводського походження, тобто здійснені з порушенням вимог стандартів, правил і нормативів, що стосуються безпеки дорожнього руху, повністю доведена.
Внаслідок наведених порушень ПДР під час відбувся розлом заднього правого важеля траверсу задньої вісі в місці кріплення сайлентблоку до важеля, де знаходиться зварний шов, та деталей елементів механізму кріплення задньої підвіски, що спричинило зміну напрямку кочення задніх коліс автомобіля марки «OPEL», модель «SINTRA», реєстраційний номер НОМЕР_2 , та призвело до його неконтрольованого руху з подальшим з`їздом за межі проїзної частини в кювет і перекиданням, тобто виникненням дорожньо-транспортної пригоди.
Допущені обвинуваченим грубі порушення правил безпеки дорожнього руху, зокрема пункту 31.1 та підпункту а) пункту 31.3 розділу 31 ПДР, перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у виді смерті потерпілої ОСОБА_15 та спричинення потерпілій ОСОБА_11 середньої тяжкості тілесних ушкоджень.
За вчинені дії обвинувачений має нести кримінальну відповідальність за ст. 286 ч. 2 КК України.
9. Мотиви призначення покарання
Під час розгляду кримінального провадження, судом не встановлено обставин, які, у відповідності до ст.ст. 36 - 43 КК України, виключають кримінальну протиправність діяння обвинуваченого, а також підстав для звільнення від кримінальної відповідальності, передбачених ст.ст. 44 - 49 КК України.
Судом не встановлено обставин, які свідчать про необхідність застосування до обвинуваченого примусових засобів виховного чи медичного характеру, та обставин, які свідчать про те, що обвинувачений вчинив кримінальні правопорушення у стані неосудності чи обмеженої осудності.
Судом досліджено письмові докази, що характеризують обвинуваченого.
ОСОБА_8 за місцем проживання та місцем служби характеризується з позитивної сторони, у побуті ввічливий, тактовний, за характером спокійний, врівноважений, розсудливий, розбіжностей та суперечок з представниками влади не мав, з сусідами підтримує добрі взаємини, компроментуючі матеріли щодо нього відсутні, у лікаря психіатра та лікаря нарколога на обліку не перебуває, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності.
Такі фактичні обставини підтверджуються даними характеристики з місця проживання, виданої Вишневою міською радою № 176 04 жовтня 2017 року, характеристик з місця служби, виданих Релігійною організацією (Релігійна Громада) Місцевої церкви повного Євангелія у голосіївському районі міста Києва «Божа ріка» № 26 від 16 вересня 2017 року та старшим пастором Незалежної Помісної Церкви (Релігійна Громада) Християн Нового Заповіту «Живе Слово» № 44 03 серпня 2017 року, довідок Вишнівської міської лікарні від 01 серпня 2017 року, вимоги УІПКП «102» ГУ Національної поліції в Київській області № 24/50-395 від 20 липня 2017 року.
Ухвалюючи вирок, суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.
Відповідно до досудової доповіді Києво-Святошинського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в місті Києві та Київській області від 01 квітня 2019 року, органом пробації ризик вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення та ризик його небезпеки для суспільства оцінено як низькі.
З огляду на інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, спосіб його життя, а також низький рівень ризику вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_8 без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (у т.ч. окремих осіб).
Органом пробації, згідно зібраних характеризуючих матеріалів, встановлено, що обвинувачений характеризується позитивно, раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, алкогольними напоями не зловживає, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, в колі спілкування особи з антисоціальною поведінкою відсутні.
Покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого (ч. 1 ст. 50 КК України). Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також для запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами (ч. 2 ст. 50 КК України).
Керуючись загальними засадами призначення покарання (ст. 65 КК України), суд має призначати покарання конкретній особі за конкретний злочин, максимально індивідуалізуючи покарання.
При цьому покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю кримінального правопорушення, обставинами скоєного, особою винного.
Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину та передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину.
Суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення означає з`ясування судом, насамперед, питання про те, до кримінальних правопорушень якої категорії тяжкості відносить закон (ст. 12 КК України) вчинене у конкретному випадку злочинне діяння. Беручи до уваги те, що у ст. 12 КК України дається лише видова характеристика ступеня тяжкості кримінального правопорушення, що знаходить своє відображення у санкції статті, встановленій за кримінальне правопорушення цього виду, суд при призначенні покарання на основі всебічного, повного та неупередженого врахування обставин кримінального провадження в їх сукупності визначає тяжкість конкретного кримінального правопорушення, враховуючи його характер, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, тяжкість наслідків, спосіб посягання, форму і ступінь вини, наявність або відсутність кваліфікуючих ознак тощо.
Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 20 та п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», у кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст. 286 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами.
При призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК України, суд має враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.
При цьому, згідно з п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», додаткові покарання мають важливе значення для запобігання вчиненню нових злочинів як самими засудженими, так і іншими особами, тому суд при постановленні вироку має врахувати питання про застосування поряд з основним покаранням відповідного додаткового.
Судом враховується, що обвинувачений вчинив хоча і з необережності, проте тяжкий злочин, допустив грубі порушення ПДР, додатковим об`єктом якого є життя та здоров`я особи, його дії мали суспільно небезпечні наслідки у виді смерті однієї потерпілої та спричинення середньої тяжкості тілесних ушкоджень іншій потерпілій, до вчинення даного кримінального правопорушення мав поведінку, яка відповідає приписам правових норм та не суперечить основним принципам права, не відшкодував родичам загиблої ОСОБА_15 спричинену шкоду.
За змістом обвинувального акту, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, що вказує на ті обставини, що в ході досудового розслідування обвинувачений визнавав провину у вчиненні кримінального правопорушення.
При розгляді кримінального провадження судом не встановлено обставин, передбачених ч. 1 ст. 66 КК України, що пом`якшують покарання.
В судовому засіданні обвинувачений не визнав свою провину у вчиненні правопорушення, не повідомив правдиво про обставини, що мали місце.
Активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення як обставина, що пом`якшує покарання, означає добровільну допомогу слідству будь-яким чином, воно має бути активним, тобто певним чином ініціативним, підтвердженим певними засобами доказування.
Судом не встановлено у чому саме полягала активність та ініціативність обвинуваченого у сприянні правоохоронним органам. Визнання обвинуваченим своєї провини в ході досудового розслідування не підтверджує наявності такої обставини, що пом`якшує покарання, як активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставин, передбачених ч. 1 ст. 67 КК України, що обтяжують покарання, суд також не вбачає.
У кримінальному провадженні № 167/341/16-к у постанові від 24 травня 2018 року, Верховний суд вказав, що загальні засади призначення покарання (стаття 65 КК) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує урахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування статті 75 КК, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду і розміру, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання або призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, застосовуючи ст. 69 КК.
Суд враховує характер та мотиви допущених обвинуваченим порушень правил безпеки дорожнього руху, його ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину. Суд встановив, що поведінка обвинуваченого після вчинення правопорушення не є позитивною. Після вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_8 уникав спілкування з потерпілими ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , навіть на прохання обговорити подію не став спілкуватися з ними, не намагався донести свою позицію щодо каяття.
Поряд з цим його поведінка щодо потерпілої ОСОБА_11 була іншою, вказаній особі він відшкодував спричинену шкоду.
Потерпілі ОСОБА_9 та ОСОБА_10 вказують на наявність претензій до обвинуваченого, на його поведінку після вчинення кримінального правопорушення та впродовж строку перебування кримінального провадження у провадженні суду, доносять до суду позицію щодо бажання реального покарання для обвинуваченого.
При призначенні покарання судом враховується позиція потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , а також конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення, незворотні наслідки скоєного.
При цьому суд наголошує, що думка потерпілих щодо даного питання не є вирішальною, оскільки це відноситься до дискреційних повноважень суду.
Ураховуючи встановлені при розгляді кримінального провадження обставини, суд дійшов висновку, що покарання обвинуваченому ОСОБА_8 необхідно призначити у виді позбавлення волі, яке потрібно відбувати реально, застосування до засудженого інституту умовного звільнення суперечить загальним засадам призначення покарання і не забезпечить досягнення його мети.
Суд враховує, що хоча по відношенню до наслідків вина обвинуваченого є необережною, однак він грубо порушив ПДР, що призвело до тяжких наслідків у виді смерті людини та отримання потерпілою середньої тяжкості тілесних ушкоджень. Життя людини є особливим об`єктом кримінально-правової охорони, а настання смерті людини є тяжким і незворотнім наслідком.
Покарання обвинувачений має відбувати реально, у тому числі, враховуючи суспільну небезпеку кримінального правопорушення, що стосується інтересів не лише потерпілих, а й усіх учасників дорожнього руху.
Звільнення обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку не буде відповідати принципам справедливості, індивідуалізації призначення покарання, не сприятиме виправленню засудженого й попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та не буде таким, що відповідатиме вимогам статті 65 КК України. Позитивна характеристика обвинуваченого, за обставин цієї справи не свідчать про можливість виправлення останнього без відбування покарання.
Суд також вважає доцільним застосувати до винного додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.
Суд вважає, що з урахуванням встановлених обставин вчинення кримінального правопорушення та характеру допущених обвинуваченим ОСОБА_8 грубих порушень вимог ПДР, у даному випадку покарання без позбавлення права керувати транспортними засобами не сприятиме досягненню його мети, яка серед іншого полягає у запобіганні вчиненню обвинуваченим нових правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху.
Крім вирішення питання щодо необхідності та доцільності призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, потрібно визначити і справедливий розмір такого покарання.
Встановлені обставини та дані в їх сукупності, дають підстави зробити висновок про те, що позбавлення водія права керувати транспортними засобами на строк три роки, який є максимальним строком, буде справедливим та необхідним покаранням у такому випадку.
10. Вирішення цивільного позову, заявленого до обвинуваченого
На підставі ч. 2 ст. 127 КПК України, шкода завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Ухвалюючи обвинувальний вирок, суд, залежно від доведеності підстав і розміру позову, задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому (ч. 1 ст. 129 КПК України).
Рішення за цивільним позовом суд приймає після того, як вирішить загальні питання щодо обвинувачення та визначення покарання. Суд задовольняє цивільний позов повністю або частково, якщо в судовому засіданні були доведені підстави цивільного позову.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу.

Згідно з правилами ч. 1 ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Згідно з ч. 5 ст. 1187 ЦК України, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

На підставі ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

При вирішенні цивільного позову суд виходить із факту встановлення винуватості обвинуваченого у вчиненні злочину, спричиненні моральної шкоди потерпілій ОСОБА_10 , завданні шкоди безпосередньо тим злочином, що вчинив обвинувачений. Суд зазначає про наявність підстав для відшкодування позивачу моральної шкоди, завданої загибеллю матері.

Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року передбачено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні та з чого він при цьому виходить.

Суд вважає, що вчиненим кримінальним правопорушенням потерпілій ОСОБА_10 завдано значної моральної шкоди.

При визначені розміру відшкодування моральної шкоди позивачу суд враховує ті обставини, що потерпіла втратила матір, що унаслідок ДТП та її наслідків у неї змінився та був порушений нормальний спосіб життя, вона зазнала значного потрясіння, страждання через смерть близької і любимої людини, що змусило докладати значних зусиль для нормалізації свого життя.

Враховуючи ступінь вини обвинуваченого, тривалість та глибину душевних страждань потерпілої ОСОБА_10 , суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з обвинуваченого моральної шкоди, повязаної зі смертю ОСОБА_15 , підлягають задоволенню.

З метою захисту порушених прав потерпілої, враховуючи характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань потерпілої, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, суд дійшов висновку, що в рахунок відшкодування спричиненої ОСОБА_10 моральної шкоди, кошти в сумі 150 000 гривень підлягають стягненню з ОСОБА_8 на користь потерпілої ОСОБА_10 .

11. Мотиви суду щодо процесуальних витрат, речових доказів та заходів забезпечення кримінального провадження

Відповідно до п.п. 12-14 ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про те, що належить вчинити з майном, на яке накладено арешт, речовими доказами і документами; на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі; як вчинити із заходами забезпечення кримінального провадження.

Питання про розподіл процесуальних витрат суд вирішує на підставі ст. 124 КПК України.

Згідно правил вказаної статті, вартість проведеної у кримінальному провадженні експертизи, що документально підтверджена довідкою про процесуальні витрати щодо залучення експерта у кримінальному провадженні, підлягає відшкодуванню обвинуваченим.

Долю речових доказів суд вирішує, керуючись правилами ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 124, 349, 368, 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України, і призначити покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки.

Цивільний позов ОСОБА_10 до ОСОБА_8 про стягнення завданої кримінальним правопорушенням моральної шкоди задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 завдану кримінальним правопорушенням моральну шкоду в розмірі 150 000 (сто п`ятдесят тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати у кримінальному провадженні в розмірі 9896 (дев`ять тисяч вісімсот дев`яносто шість) гривень.

Керуючись правилами ст. 100 КПК України, після набрання вироком чинності вирішити долю речових доказів:

Автомобіль марки «OPEL», модель «SINTRA», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який знаходиться на зберіганні на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів Відділу поліції № 2 Обухівського РУП ГУ НП в Київській області, повернути власнику ОСОБА_13 .

Відповідно до ч. 6 ст. 376 КПК України копія вироку підлягає негайному врученню обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Миронівський районний суд Київської області протягом 30 днів з дня його оголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1