В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 542/240/24

Кримінальне провадження № 1-кп/542/44/24

21 лютого 2024 року Новосанжарський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

з участю прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт Нові Санжари, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.12.2022 за № 0000096 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, непрацюючого, одруженого, відповідно до ст. 89 КК Ураїни раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушеннь, передбачених частиною1 та частиною 2 статті 190 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи злочинність своїх дій та їх правові наслідки, з корисливих спонукань, у грудні 2022 року вирішив шляхом обману незаконно заволодіти грошовими коштами не визначеного кола незнайомих йому людей, а саме: з використанням засобів зв`язку зателефонувати випадковій особі, ввійти до неї в довіру, представившись близьким родичем чи знайомим, після чого повідомити про термінову потребу в грошових коштах. З метою реалізації свого плану, ОСОБА_4 придбав декілька сім - карт оператора мобільного зв`язку «Лайфсел» з різними абонентськими номерами.

Так, 28 грудня 2022 року близько 11:00 год ОСОБА_4 , який перебував поблизу магазину «Лідер» по вулиці Шевченка, 51 в селищі Нові Санжари Полтавського району Полтавської області, з використанням власного мобільного телефону марки Nokia 2310 RM-189, IMEI: НОМЕР_1 та придбаної сім-карти мобільного оператора «Лайфселл» з абонентським номером НОМЕР_2 зателефонував на випадковий абонентський номер для зв`язку НОМЕР_3 , який належить та перебуває у користуванні раніше йому не знайомому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканцю с. Кутин Вараського району Рівненської області. Після цього, ОСОБА_4 назвався йому особою, яку потерпілий давно знає. Під час вказаної телефонної розмови ОСОБА_6 впізнав по голосу як свого родича ОСОБА_7 , після цього ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_6 , що потрапив у неприємну ситуацію та йому потрібні грошові кошти у сумі 5000,00 грн і ОСОБА_6 , будучи введеним в оману, об 11:00 год 26.12.2022 за допомогою мобільного додатку «Приват24» перерахував одним платежем зі своєї банківської картки АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_4 на банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_5 , власником якої є ОСОБА_8 , що перебувала у тимчасовому користуванні ОСОБА_4 , грошові кошти у розмірі 5000,00 грн. Отримавши від ОСОБА_6 вказані грошові кошти, ОСОБА_4 зняв із банківської картки АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_5 грошові кошти у банкоматі «Приватбанку», розташованому за адресою: Полтавська область, Полтавський район, селище Нові Санжари, вулиця Незалежності, 33. У подальшому ОСОБА_4 привласнив та розпорядився грошовими котами на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_6 майнової шкоди на загальну суму 5000,00 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайстві), тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Не зупинившись на цьому, близько 18:00 год 27 березня 2023 року ОСОБА_4 , який перебував за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , діючи повторно, з використанням власного мобільного телефону марки Nokia 2310 RM-189, IMEI: НОМЕР_1 та придбаної сім-карти мобільного оператора «Лайфселл» з абонентським номером НОМЕР_6 зателефонував на випадковий абонентській номер для зв`язку НОМЕР_7 , який належить та перебуває у користуванні раніше йому не знайомої ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканки м. Києва. ОСОБА_4 назвався їй особою, яку потерпіла давно знає. Під час вказаної телефонної розмови ОСОБА_9 впізнала по голосу свого знайомого. У подальшому ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_9 , що йому потрібні грошові кошти для придбання військової амуніції. ОСОБА_9 , будучи введеною в оману, об 18:08 год та 18:23 год 27.03.2023 за допомогою мобільного додатку «ПУМБ Онлайн» перерахувала двома платежами зі своєї банківської картки AT «ПУМБ» № НОМЕР_8 на банківську картку AT «ОЩАДБАНК» № НОМЕР_9 , власником якої є брат ОСОБА_4 - ОСОБА_4 , що перебувала у тимчасовому його користуванні, грошові кошти у розмірі 5000,00 грн та 4000,00 грн. Отримавши від ОСОБА_9 вказані грошові кошти, ОСОБА_4 зняв із банківської картки AT «ОЩАДБАНК» № НОМЕР_9 , грошові кошти у банкоматі «Приватбанку», розташованому за адресою: Полтавська область, Полтавський район, селище Нові Санжари, вулиця Незалежності, 33. У подальшому, ОСОБА_4 привласнив та розпорядився грошовими коштами на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_9 майнової шкоди на загальну суму 9000,00 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайстві), вчиненому повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

У подальшому, 01 квітня 2023 року, в другій половині дня, ОСОБА_4 , який перебував за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , діючи повторно, з використанням власного мобільного телефону марки Nokia 2310 RM-189, IMEI: НОМЕР_1 та придбаної сім-карти мобільного оператора «Лайфселл» з абонентським номером НОМЕР_10 зателефонував на випадковий абонентській номер для зв`язку НОМЕР_11 , який належить та перебуває у користуванні раніше йому не знайомої ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканки с. Озерці Вараського району Рівненської області. Після цього ОСОБА_4 представився їй особою, яку потерпіла давно знає. Під час вказаної телефонної розмови ОСОБА_10 впізнала по голосу свого родича. У подальшому ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_10 , що йому потрібні грошові кошти на лікування друга. ОСОБА_10 , будучи введеною в оману, о 16:31 год та 16:51 год 01.04.2023 за допомогою мобільного додатку «Приват24» перерахувала двома платежами зі своєї банківської картки АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_12 на банківську картку AT «ОЩАДБАНК» № НОМЕР_9 , власником якої є брат ОСОБА_4 , що перебувала у тимчасовому користуванні ОСОБА_4 , грошові кошти у розмірі 2000,00 грн та 3000,00 грн. Отримавши від ОСОБА_10 вказані грошові кошти, ОСОБА_4 зняв із банківської картки АТ КБ «ОЩАДБАНК» № НОМЕР_9 , грошові кошти у банкоматі «Приватбанку», розташованому за адресою: Полтавська область, Полтавський район, селище Нові Санжари, вулиця Незалежності, 33. У подальшому, ОСОБА_4 привласнив та розпорядився грошовими коштами на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_10 майнової шкоди на загальну суму 5000,00 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайстві), вчиненому повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 22 травня 2023 року о 13:42 год ОСОБА_4 , який перебував за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , діючи повторно, з використанням власного мобільного телефону марки Nokia 2310 RM-189, IMEI: НОМЕР_1 та придбаної сім-карти мобільного оператора «Лайфселл» з абонентським номером НОМЕР_13 , зателефонував на випадковий абонентській номер для зв`язку НОМЕР_14 , який належить та перебуває у користуванні раніше йому не знайомої ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , мешканки м. Косів Івано-Франківської області. Після цього, ОСОБА_4 представився їй особою, яку потерпіла давно знає. Під час вказаної телефонної розмови ОСОБА_11 впізнала по голосу свого родича ОСОБА_12 . У подальшому ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_11 , що йому потрібні грошові кошти на військову амуніцію. ОСОБА_11 , будучи введеною в оману, о 13:48 год 22.05.2023 за допомогою мобільного додатку «Приват24» перерахувала одним платежем зі своєї банківської картки АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_15 на банківську картку АТ «ПУМБ» № НОМЕР_16 , власником якої є ОСОБА_4 грошові кошти в розмірі 5000,00 грн. Отримавши від ОСОБА_11 вказані грошові кошти, ОСОБА_4 зняв із банківської картки AT «ПУМБ» № НОМЕР_16 , грошові кошти у банкоматі «Приватбанку», розташованому за адресою: Полтавська область, Полтавський район, селище Нові Санжари, вулиця Незалежності, 33. У подальшому, ОСОБА_4 привласнив та розпорядився грошовими коштами на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_11 майнової шкоди на загальну суму 5000,00 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайстві), вчиненому повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Своїми сукупними умисними діями, що виразились у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайстві), вчиненими повторно, ОСОБА_4 обвинувачується у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 190 КК України.

12 лютого 2024 року між начальником Новосанжарського відділу Решетилівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні та ОСОБА_4 за участю захисника - адвоката ОСОБА_5 укладена угода про визнання винуватості у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 та ч. 2 ст. 190 КК України.

В судовому засіданні прокурор просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримали укладену угоду про визнання винуватості, просили її затвердити, при цьому обвинувачений підтвердив свою згоду на застосування узгодженої в угоді міри покарання.

Потерпілі ОСОБА_13 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 в судове засідання не з`явилися, до суду надали заяви, у яких вказали, що згодні на затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним. Просили розгляд справи проводити за їх відсутності.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні свою вину у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 190КК України, визнав беззастережно, пояснив, що обставини кримінального провадження, кваліфікацію своїх дій не оспорює, укладення угоди є добровільним, будь-яких заходів морального чи фізичного впливу до нього не застосовувалося, просив суд затвердити угоду про визнання винуватості між ним та прокурором.

Розглядаючи кримінальне провадження згідно зі ст. 337 КПК України в межах висунутого обвинувачення, дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 1 та ч. 2 ст. 190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненим повторно. Враховуючи, що між прокурором та підозрюваним досягнуто угоди, суд розглядає справу відповідно до положень статтей 474, 475 КПК України.

Судом встановлено, що дана угода про визнання винуватості за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам статтей 468-470, 472 КПК України, Закону України про кримінальну відповідальність, у тому числі щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення та щодо узгодженої міри покарання. Суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто згідно з ч. 6 ст. 474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, які полягають у швидкому здійсненні правосуддя, призначення особі узгодженого покарання, запобігання вчинення обвинуваченим та іншими особами кримінального правопорушення, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Потерпілі надали прокурору згоди на укладення угоди, про що свідчать їх письмові заяви.

Крім цього, обвинуваченому роз`яснені положення ч. 4 ст. 474 КПК України, які йому зрозумілі, ним усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є його відмова від здійснення прав, передбачених пунктом 1 частини четвертої статті 474 КПК України. Наслідки невиконання угоди обвинуваченому зрозумілі. Після таких роз`яснень обвинувачений просив затвердити угоду.

Судом вивчалась особа обвинуваченого ОСОБА_4 та встановлено, що він не перебуває під наглядом у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра, відповідно до ст. 89 КК Ураїни раніше не судимий, характеризується задовільно, на утриманні має малолітню дитину, визнав вину, що ґрунтується на належній критичній оцінці ним своєї протиправної поведінки, її осуді.

Розглядаючи питання щодо можливості затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно із ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 цілком розуміє права, передбачені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, наслідки невиконання угоди, визначені ст. 476 КПК України, а також характер обвинувачення та вид покарання.

Укладення угоди сторонами є добровільним, умови угоди відповідають вимогам ст. 472 КПК України.

Суд вважає, що узгоджені прокурором та обвинуваченим вид та міра покарання є такими, що відповідають ступеню тяжкості кримінальних правопорушень, які відповідно до положень ст. 12 КК України за ч. 1 ст. 190 КК України є кримінальним проступком, а за ч. 2 ст. 190 КК України - нетяжким злочином.

Обставинами, які пом`якшують покарання, відповідно до ст. 66 КК України є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставини, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України відсутні.

Зі змісту угоди вбачається, що сторонами угоди узгоджено покарання ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 190 КК України у вигляді одного року обмеження волі та за ч. 2 ст. 190 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покаранням більш суворим сторони погодили остаточне покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі. Вказано, що для виправлення підозрюваного та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, враховуючи особу винного, який працездатний, під наглядом у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, а також обставини, що пом`якшують покарання, сторони вважали за можливе виправлення підозрюваного без ізоляції від суспільства та звільнення його від відбування покарання з випробовуванням в порядку ст. 75 КК України, і у зв`язку з чим просили суд застосувати вказані норми та звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Приймаючи до уваги наведене, суд дійшов висновку щодо можливості затвердження укладеної між прокурором і підозрюваним угоди про визнання винуватості, призначення останньому узгодженого сторонами покарання та на підставі ст. 75 КК України звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням на 1 рік 6 місцяів з покладенням обов`язків, визначених ст. 76 КК України.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Водночас відповідно до ч. 1 ст. 96-1 КК України, спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а так само передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 96-2 КК України, спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Суд звертає увагу, що положення ст. 96-1, 96-2 КК України є імперативними, а тому суд зобов`язаний застосувати спеціальну конфіскацію до речей, які є знаряддям вчинення злочину.

Оскільки мобільний телефон марки Nokia 2310 серійний номер НОМЕР_1 з встановленою сім картою з абонентським номером НОМЕР_17 був використаний під час вчинення кримінальних правопорушень та є знаряддям вчинення злочину, то він підлягає спеціальній конфіскації у власність держави.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Цивільний позов не заявлений.

Під час судового провадження клопотань від прокурора про застосування запобіжного заходу не надходило, підстави для його обрання до вступу вироку в законну силу відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 373, 374, 474, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 12 лютого 2024 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.12.2022 за № 0000096, укладену у присутності захисника - адвоката ОСОБА_5 між начальником Новосанжарського відділу Решетилівської окружної прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 про визнання ним винуватості у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 190 КК України.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190 КК України та ч. 2 ст. 190 КК України.

Призначити ОСОБА_4 узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання:

за ч. 1 ст. 190 КК України у вигляді 1 (одного) року обмеження волі;

за ч. 2 ст. 190 КК України у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покаранням більш суворим остаточно призначити покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, або навчання.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Речові докази:

- банківські картки № НОМЕР_16 та № НОМЕР_9 - залишити в матеріалах кримінального провадження;

- мобільний телефон марки Nokia 2310 серійний номер НОМЕР_1 з встановленою сім картою з абонентським номером НОМЕР_17 - конфісувати у власність держави.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений:

обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

Роз`яснити учасникам провадженням, що згідно зі ст. 476 КПК України, у разі невиконання угоди про примирення або про визнання винуватості потерпілий чи прокурор відповідно мають право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок суду подається до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Новосанжарський районний суд Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити прокурору, обвинуваченому, захиснику, потерпілим.

Копію судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1