ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 948/1320/23 Номер провадження 11-кп/814/2139/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Машівського районного суду Полтавської області від 06 червня 2023 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою відмовлено у задоволені заяви захисника - адвоката ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчук Полтавської області, із середньою освітою, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого вироком П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 10.01.2022 за ч. 3 ст. 286-1 КК України, який змінений ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 14.04.2022 та призначено покарання у виді 5 років обмеження волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами на 6 років.

Таке рішення суд мотивував тим, що ОСОБА_8 за період відбування покарання сумлінною поведінкою і ставленням до праці не довів своє виправлення, що не дає підстав для застосування ст. 81 КК України.

У поданій апеляційній скарзі захисник просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою задовольнити подання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_8 .

Свої вимоги мотивує тим, що з матеріалів кримінального провадження вбачається, що засуджений своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Зазначає, що за період відбування покарання ОСОБА_8 не має дисциплінарних стягнень, здобув вищу освіту, був засуджений вперше, вину визнав повністю та відшкодував завдані злочином збитки, у зв`язку з чим потерпілі просили пом`якшити йому покарання.

Крім того, місцевий суд при постановленні ухвали не врахував позицію представника колонії, який не заперечував проти звільнення засудженого умовно-достроково.

Колегія суддів заслухавши доповідача, засудженого та захисника в підтримку апеляційної скарги адвоката, прокурора, який просив ухвалу суду залишити без змін, думку представника установи відбування покарань про можливість звільнення засудженого від відбування покарання, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, приходить до висновку, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню.

Інші учасники судового розгляду ухвалу суду не оскаржили.

За змістом положень п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України в редакції, що діяла на момент вчинення ОСОБА_8 злочину, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбула покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_8 засуджений вироком П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 10.01.2022 за ч. 3 ст. 286-1 КК України, який змінений ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 14.04.2022 та засудженому призначено покарання у виді 5 років обмеження волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами на 6 років.

ОСОБА_8 покарання відбуває з 11.04.2021 та на момент звернення до суду із заявою відбув не менше двох третин строку призначеного покарання та має право на застосування положень ст. 81 КК України. Кінець строку покарання засудженого 27.11.2024.

З характеристики вбачається, що засуджений за час перебування в Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань (№4)» та Державній установі «Криворізька установа виконання покарань (№3)», де характеризувалася негативно. Отримав 4 стягнення, які погашені у встановленому законом порядку, заохочень не мав, до праці не залучався.

З 26.08.2022 відбуває покарання у Державній установі «Машівська виправна колонія (№9)», де отримав 3 заохочення, стягнень не має. На теперішній час не працює.

Виконує роботи з благоустрою установи.

Дотримується правомірних відносин з працівниками установи. Підтримує доброзичливі відносини з родиною.

Має охайний зовнішній вигляд.

Відповідно до ст. 123 КВК України бере особисту участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу на засуджених «Правова освіта». Бере участь у виховних заходах, що проводяться в установі.

Рішенням комісії Державної установи «Крюковська виправна колонія (№29)» від 20.01.2023 засудженому відмовлено в застосуванні ст. 82 КК України, як такому, що не став на шлях виправлення.

Рішенням комісії державної установи від 31.03.2023 відповідно до ст. 81 КК України, засудженому відмовлено у застосуванні умовно-дострокового звільнення, як такому що не довів свого виправлення.

За вироком суду вину визнає. До установи виконавчі листи не надходили.

Верховний Суд України в п.17 постанови Пленуму №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» наголошує, що при розгляді питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потреб у наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

При цьому, умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до його дискреційних повноважень.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів вважає, що дійсно, як зазначено у апеляційній скарзі, 4 стягнення, які мав засуджений, були застосовані у період попереднього ув`язнення та на теперішній час погашені у встановленому законом порядку. ОСОБА_8 засуджений вперше, вину визнав повністю, добровільно відшкодував завдані кримінальним правопорушенням збитки. Проте у матеріалах справи відсутні документи, що підтверджують здобуття ОСОБА_8 освіти під час відбування покарання та зазначені у апеляційній скарзі доводи не є беззаперечними доказами того, що засуджений своєю поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Крім того, дотримання порядку та умов відбування покарання, а також, добросовісна поведінка засудженого, відповідно до ст. 9 КВК України, є його обов`язком, а процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, протягом усього часу відбування покарання ОСОБА_8 вчинив злочин у стані алкогольного сп`яніння, не завжди характеризувався позитивно, не працює, рішеннями комісії засудженому було відмовлено у заміні невідбутої частини покарання у вигляді позбавлення волі на більш м`яке, як такому що не став на шлях виправлення та у застосуванні умовно-дострокового звільнення, як такому що не довів свого виправлення, зазначене вказує на нестабільну поведінку та свідчить про недосягнення ОСОБА_8 такого стану, за якого від нього не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових злочинів.

Всупереч доводам захисника, суд першої інстанції належним чином врахував усі обставини справи та дані про особу засудженого, в тому числі і ті, які зазначені в апеляційній скарзі, та обґрунтовано прийняв рішення про відмову у задоволенні клопотання про умовно - дострокове звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання.

Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги захисника.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Машівського районного суду Полтавської області від 06 червня 2023 року, щодо ОСОБА_8 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4