Справа № 306/1777/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.02.2024 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря: ОСОБА_4 ,

учасників судового розгляду: прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 11-кп/4806/280/22 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на вирок Свалявського районного суду Закарпатської області від 13 квітня 2022 року відносно обвинуваченої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Абатськ, Тюменської області, Російської Федерації, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , громадянки України, українки, пенсіонерки, одруженої, з середньою освітою, раніше не судимої,

- у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.125 КК України

В С Т А Н О В И В:

Вироком Свалявського районного суду Закарпатської області від 13 квітня 2022 року, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканку АДРЕСА_1 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначено покарання у виді штрафу у розмірі 30 (тридцять) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 510 грн. (п`ятсот десять гривень 00 коп.).

Запобіжний захід ОСОБА_6 не обирався.

Речовий доказ оптичний диск Disc - Recordable, на якому знаходиться відеозапис з камери відеоспостереження ухвалено зберігати при матеріалах кримінального провадження №0000240.

Згідно з вироком, ОСОБА_6 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

12 травня 2020 року близько 07:00 години, ОСОБА_6 знаходячись на подвір`ї дворогосподарства за адресою АДРЕСА_2 на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, під час сварки з сусідом ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканцем АДРЕСА_1 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх караність, маючи на меті умисно спричинити тілесні ушкодження потерпілому, нанесла декілька ударів декоративною огорожею з пластмаси по лівій руці та обличчі та один удар правою рукою по лівій руці, чим спричинила ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді саден лівої щоки та лівого передпліччя.

Згідно висновку експерта № 45 від 14.05.2020 року та відповідно до наказу МОЗ України № 6 від 17.01.1995 року "Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень" тілесні ушкодження у ОСОБА_8 кваліфікуються за п.2.3.5. як легкі тілесні ушкодження, як такі, що не потягли за собою короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності.

Такими своїми діями ОСОБА_6 вчинила кримінальне правопорушення (проступок), передбачене ч.1 ст. 125 КК України.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що оскаржуваний вирок суду підлягає скасуванню з-за неповноти судового розгляду, невідповідності висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження, істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність. Зазначає, що судом не доведено, що його підзахисна вчинила проступок, передбачений ч.1 ст.125 КК України, а перебувала в стані необхідної оборони, що у відповідності до ст.36 КК України не тягне кримінальну відповідальність. Просить суд, оскаржуваний вирок суду скасувати та закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 за ч.1 ст.125 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно оцінив отримані у передбаченому КПК України порядку докази в даному кримінальному провадженні, оцінивши їх в сукупності, зробив правильний висновок про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, що повністю та об`єктивно стверджується зібраними та перевіреними в ході судового розгляду доказами.

Як свідчать матеріали кримінального провадження судом першої інстанції досліджено всі ті обставини, які мали значення для прийняття рішення у справі, а тому посилання в апеляційній скарзі захисника обвинуваченої, не ґрунтуються на матеріалах даного кримінального провадження та спростовуються доказами покладеними в основу обвинувачення визнаного судом доведеним.

Відповідно до ч.1 ст.49 КК України передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: 1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі;

Вказаною нормою встановлено строки давності з огляду на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення відповідно до класифікації, визначеної приписами ст. 12 КК України, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення; правила обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення і переривання. Особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Судом встановлено, що кримінальне правопорушення, яке інкримінується обвинуваченій ОСОБА_6 було вчинено 12 травня 2020 року, також відсутні відомості про те, що ОСОБА_6 у період з 2020 по 01.02.2024 вчинила інше кримінальне правопорушення, не надані такі данні й суду апеляційної інстанції, а тому перебіг строків давності не переривався. Також, відсутні будь-які відомості про зупинення досудового чи судового провадження у зв`язку з ухиленням ОСОБА_6 від досудового розслідування або суду. Тому підстав вважати, що строки давності були зупинені, а отже вони на даний час не спливли, немає.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки - у разі вчинення, зокрема, кримінального проступку, за який передбачено покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

Перевіркою матеріалів кримінальної справи не встановлені об`єктивні дані, які б ставили під сумнів достовірність наведених у вироку доказів, які підтверджують, що ОСОБА_6 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України.

В свою чергу, апеляційний суд звертає увагу на те, що на час апеляційного розгляду закінчився встановлений п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України строк давності притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 125 КК України.

Так, відповідно до положень ч. 5 ст. 74 КК України, особа може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених статтею 49 цього Кодексу.

Закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності не є реабілітуючою підставою, у зв`язку із чим необхідна згода на звільнення особи від кримінальної відповідальності, а за відсутності такої згоди суд вправі звільнити лише від покарання на підставі ч. 5 ст. 74 КК України.

Оскільки відсутня така згода обвинуваченої ОСОБА_6 , апеляційний суд зобов`язаний звільнити особу від призначеного покарання за ч. 1 ст. 125 КК України на підставі ч. 5 ст. 74 КК України.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Свалявського районного суду Закарпатської області від 13 квітня 2022 року відносно обвинуваченої ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.125 КК України, змінити.

Звільнити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , від призначеного судом покарання за ч. 1 ст. 125 КК України на підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

У решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців із дня її проголошення.

Судді