Справа № 677/544/22
Провадження № 1-кп/677/17/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2023 року м.Красилів

Красилівський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участі секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в місті Красилові кримінальне провадження № 0000319, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23 квітня 2022 року по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Губаха, Пермської області, зареєстрованого та проживаючого у АДРЕСА_1 , пенсіонера, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

22 квітня 2022 року близько 16:00 год. в с. Заслучне Заслучнеської сільської ОТГ Хмельницького району у ОСОБА_5 , який перебував на городі домогосподарства АДРЕСА_2 , під час сварки із ОСОБА_7 через постріл останньою у його курку із пневматичної гвинтівки, виник умисел на спричинення їй тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_5 , 22 квітня 2022 року близько 16 год. 02 хв. в АДРЕСА_1 , діючи умисно, схопивши руками ОСОБА_7 за волосся, потягнув за нього, в результаті чого ОСОБА_7 впала на землю. В подальшому. ОСОБА_5 , взявши у праву руку дерев`яну палицю, наніс, нею не менше п`яти ударів по ногах та не менше двох ударів по лівій руці потерпілої ОСОБА_7 .

Внаслідок вищевказаних протиправних дій ОСОБА_5 , потерпілій ОСОБА_7 спричинено тілесні ушкодження у вигляді крововиливів по передньою-внутрішній поверхні правого суглобу, по зовнішній поверхні лівого гомілково-ступневого суглобу, по зовнішній поверхні лівої гомілки в верхній третині, в нижньому квадранті лівої сідниці, по зовнішній поверхні лівого плеча в верхній третині, по зовнішній поверхні лівого передпліччя в верхній третині, що за своїм характером відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Своїми умисними діями, які виразилися в умисному заподіяні легкого тілесного ушкодження, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 хоч не заперечив факт нанесення потерпілій ударів, однак заявив, що не вважає себе винуватим в пред`явленому обвинуваченні, оскільки захищався від нападу зі сторони потерпілої, цивільний позов не визнав, а також дав показання суду про те, що 22 квітня 2022 року близько 16 години був в себе на городі та підрізав малину, але ОСОБА_7 його не бачила і була в себе на подвір`ї. Через деякий час почув хлопок і почала кричати курка, тому він побіг до неї. Оскільки це вже був не перший раз, коли вона вбивала його курей ( до цього ще були випадки знищення двох курок), то він розізлився і почав кричати «що ти робиш» , на що ОСОБА_7 відповіла «робила і буду робити», що розізлило його ще більше. Тому він хотів також завдати шкоду і почав обламувати гілки дерева на їх городі, на що підбігла до нього ОСОБА_7 і хотіла бити палкою. Він вирвав цю палку і почав наносити їй удари палкою ззаду по сідницям, щоб провчити її за такі жорстокі дії. Визнав нанесення близько 6 ударів по ногам, по рукам не бив, але можливо вона прикривалась руками, тому попадало. Наполягає на тому, що був в нервовому збудженому стані через її протиправні дії, зокрема вбивство його двох курок раніше і в черговий раз ще одну курку. Вважає, що це не побиття, а акт виховання, і що шкода по вбивству його трьох курей більша, ніж нанесення ним тілесних ушкоджень.

Не дивлячись на невизнання обвинуваченим своєї вини, висновок суду про винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України ґрунтується на сукупності наведених нижче доказів, досліджених судом з урахуванням положень ст.ст. 22, 23 КПК України, які суд визнає належними, допустимими та достовірними, і які узгоджуються між собою щодо часу, місця та способу вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення.

Потерпіла ОСОБА_7 в судовому засіданні дала показання суду про те, що 22 квітня 2022 року поралася дома по господарству. По сусідству проживає ОСОБА_5 і його кури постійно приходять на її город, що їй заважає. В цей день кури обвинуваченого також приходили на їх город кожні 15 хвилин, через що вона їх виганяла, а коли їй набридло, то вистрілила в них з із пневматичної рушниці та попала в одну курку.Навіть після цього вони продовжували йти на їх город. Тому в черговий раз вона взяла палку і пішла їх виганяти. Вже розвернулась іти назад, як підбіг ОСОБА_5 , взяв її за волосся і кинув на землю. Після чого, вона продовжувала лежати на спині, а ОСОБА_5 , тримаючи однією рукою за волосся, в другій руці тримав палку, яку вона випустила з рук, коли падала, і бив нею по рукам і ногам. Вона хотіла вирвати палку, але в неї не вийшло. В цей час підбіг її брат, щоб відкинути ОСОБА_5 від неї. Тоді ОСОБА_5 переключився вже на брата, але брат його скинув з себе, притиснув і тримав, щоб він заспокоївся. За весь час сварки вона не наносила і не мала намір наносити удари ОСОБА_5 . Після того, як ОСОБА_5 заспокоївся, останній пішов до себе на подвір`я, а вони викликали поліцію. Також зазначила, що в них і раніше відбувались конфлікти через курей ОСОБА_5 , однак він не застосовував насильство. Повідомила, що на ОСОБА_5 палкою не замахувалась, йому тілесних ушкоджень не заподіювала. Натомість вона після отриманого стресу і фізичного болю, протягом тривалого часу не могла нормально ходити, сидіти, погано спала, бо боялась сусіда, чим їй була заподіяна моральна шкода, загальний розмір якої оцінює в 15 000 грн., яку разом із матеріальною шкодою в розмірі 382 грн. 07 коп. просить стягнути з обвинуваченого.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні дала показання суду про те, що 22 квітня 2022 року перебувала в будинку і через вікно бачила, як донька ОСОБА_7 на городі виганяла кури ОСОБА_5 , потім у вікно побачила, як ОСОБА_9 лежить на землі, а коли вже вийшла з будинку, то побачила, як ОСОБА_5 сидить на синові ОСОБА_10 , який викрутився і встав. Факт побиття доньки не бачила, але після події у доньки були тілесні ушкодження. Палку вже побачила після події на землі. ОСОБА_5 ще трохи посварився і пішов на свій город.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні дав показання суду про те, що 22 квітня 2022 року перебував в будинку і дивився телевізор. Сестра побачила через вікно, як ОСОБА_5 ламає їх дерева в садку і пішла це припинити. Через певний час (до п`яти хвилин), мати ОСОБА_8 підійшла до вікна і сказала, що Віту б`ють, на що брат ОСОБА_10 побіг на вулицю їх розбороняти. Він також вийшов на двір і побачив, як сусід ОСОБА_5 палкою б`є Віту, яка лежить на землі, в цей час вже підбіг до них брат. Після цього він забрав Віту на кухню, щоб вона вмилась. В сестри були тілесні ушкодження на правому боку, в ОСОБА_5 тілесних ушкоджень не бачив.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні дав показання суду про те, що 22 квітня 2022 року близько 16 години побачив, як ОСОБА_5 ламав гілки на дереві на їх городі. На той момент не знав причину цього, але зараз вже знає він ламав дерево через те, що його сестра вбила з із пневматичної рушниційого курей. Коли він побачив, що ОСОБА_5 тримає одною рукою Віту за волосся, яка знаходилась в напівлежачому положенні на землі, а в другій руці тримає палку і б`є її по ногам ( бачив нанесення близько трьох ударів), то він побіг їх розборонити. Коли біг, то послизнувся і впав, після чого ОСОБА_5 пустив Віту і переключився на нього сів на нього, але ОСОБА_10 зміг викрутитись і перевернути ОСОБА_5 так, що вже сам опинився зверху і просто тримав його, щоб він не бився. Потім відпустив і ОСОБА_12 пішов на своє домоволодіння. Після цих подій У ОСОБА_7 були тілесні ушкодження.

Крім цього, винуватість ОСОБА_5 у вчиненні ним інкримінованого йому кримінального правопорушення також підтверджується письмовими доказами, зокрема:

-Даними протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення потерпілої ОСОБА_7 від 23 квітня 2022 року (а.м.к.п. 77-78), на підставі чого було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 23 квітня 2022 року, та зареєстроване кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 125 КК України № (а.м.к.п. 76), згідно з якими потерпіла повідомила про факт нанесення їй тілесних ушкоджень ОСОБА_5 22 квітня 2022 року близько 16 години;

-даними висновку експерта № 21 від 25 квітня 2022 року, згідно якого у ОСОБА_7 виявлено тілесні ушкодження у вигляді крововиливів по передньою-внутрішній поверхні правого суглобу, по зовнішній поверхні лівого гомілково-ступневого суглобу, по зовнішній поверхні лівої гомілки в верхній третині, в нижньому квадранті лівої сідниці, по зовнішній поверхні лівого плеча в верхній третині, по зовнішній поверхні лівого передпліччя в верхній третині, що за своїм характером відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень (а.м.к.п. 79);

-даними протоколу проведення слідчого експерименту від 27 квітня 2022 року, з фототаблицями, згідно якого потерпіла ОСОБА_7 показала, яким чином відбувались події, механізм нанесення їй тілесних ушкоджень (а.м.кп. 80-88);

-даними протоколу проведення слідчого експерименту від 30 квітня 2022 року, з фототаблицями, згідно якого обвинувачений ОСОБА_5 показав, яким чином відбувались події, зокрема, як він вихопив палку у потерпілої та наніс їй декілька ударів по ногам і сідниці (а.м.кп. 96-100);

Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , що виразилось у спричиненні умисного легко тілесного ушкодження, мало місце. Зазначене діяння містить склад кримінального правопорушення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України. Обвинувачений ОСОБА_5 винний у вчиненні цього кримінального правопорушення і підлягає покаранню за його вчинення.

При цьому, суд критично оцінює показання ОСОБА_5 в частині того, що спричинення ним тілесних ушкоджень потерпілій було йому необхідним для захисту від нападу останньої, а також суд критично оцінює доводи захисника ОСОБА_6 про необхідність звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності (саме в такому формулюванні зазначається адвокатом результат розгляду справи), оскільки в даному випадку мало місце перевищення меж необхідної оборони, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було перевищення меж необхідної оборони.

Перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту. Перевищення меж необхідної оборони тягне кримінальну відповідальність лише у випадках, спеціально передбачених у статтях 118 та 124 цього Кодексу.

Отже, виходячи з наведеного, право на необхідну оборону виникає лише за певних умов, визначених законом. Згідно з положеннями ст.36 КК ці умови полягають у такому: 1) оборона визнається необхідною лише у випадку, якщо дії, що становлять її зміст, вчинено з метою захисту охоронюваних законом: а) прав та інтересів особи, яка захищається; б) прав та інтересів іншої особи (фізичної чи юридичної); в) суспільних інтересів; г) інтересів держави; 2) оборона може здійснюватись лише від суспільно небезпечного посягання, тобто діяння, ознаки якого передбачені КК; 3) за загальним правилом необхідна оборона має бути своєчасною - право на неї втрачається після того, як посягання було припинено або закінчено, і необхідність застосування засобів захисту відпала; 4) посягання має бути реальним, а не існувати лише в уяві того, хто захищається; 5) шкода при необхідній обороні може бути заподіяна тільки тому, хто посягає; 6) при необхідній обороні допускається заподіяння лише такої шкоди, яка є необхідною і достатньою в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання.

При вирішенні питання про відсутність чи наявність стану необхідної оборони, а також перевищення її меж, суд у кожному випадку, враховуючи конкретні обставини справи, повинен здійснити порівняльний аналіз та оцінити наявність чи відсутність акту суспільно небезпечного посягання й акту захисту, встановити їх співвідношення, відповідність чи невідповідність захисту небезпечності посягання. При цьому стан необхідної оборони існує лише протягом суспільно небезпечного посягання, яке має початковий і кінцевий момент, а також лише за умови необхідності негайного відвернення або припинення такого посягання. Необхідність негайного відвернення або припинення суспільно небезпечного посягання виникає там і тоді, де і коли зволікання з боку того, хто обороняється, в заподіянні шкоди посягальнику загрожує негайною і невідворотною шкодою для охоронюваних інтересів.

Таким чином, з огляду на вищевикладені положення щодо підстав необхідної оборони та умов її перевищення в даному випадку перш за все слід визначити, чи було реальне посягання на ОСОБА_5 зі сторони ОСОБА_7 , тобто чи була потреба у ОСОБА_5 захищатись від її дій.

В ході розгляду справи з допиту потерпілої та свідків судом не було встановлено жодних дій, які б свідчили про намір ОСОБА_7 заподіяти шкоди обвинуваченому. Зокрема судом встановлена послідовність події, з якої вбачається, що саме ОСОБА_5 прийшов на територію домогосподарства потерпілої, а також він почав шкодити деревам, крім цього, у ОСОБА_5 немає жодних тілесних ушкоджень, натомість останній ОСОБА_7 умисно і свідомо наніс близько п`яти ударів палкою, при цьому перебування цієї палки в руках ОСОБА_7 не свідчить про намір останньої наносити удари нею обвинуваченому, оскільки ця палка нею була взята для того, щоб вигнати курей з городу, що підтверджують також усі свідки. Крім цього, сам обвинувачений двічі пояснив, що розцінює свої дії по нанесенню ударів палкою по сідниці та ногам ОСОБА_7 , як акт виховання за попередні протиправні дії потерпілої щодо його курей, що в сукупності аж ніяк не може бути оцінено, як оборона ОСОБА_5 від протиправних дій ОСОБА_7 .

Таким чином, з огляду на усе викладене раніше, суд не вбачає в даному випадку ознак необхідної оборони зі сторони ОСОБА_5 по відношенню до дій ОСОБА_7 .

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання суд, відповідно з вимогами ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини, які обтяжують та пом`якшують його покарання;дані про особу обвинуваченого.

Так, при призначенні покарання суд враховує, що ОСОБА_5 вчинив кримінальний проступок, вперше притягується до кримінальної відповідальності, на обліку в лікарів психіатра не перебуває, перебуває на обліку в лікаря нарколога, за місцем проживання характеризується позитивно, є особою похилого віку.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Тому з урахуванням вимог ст. 65 КК України, враховуючи характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини, за яких він був вчинений, зокрема протиправні дії потерпілої щодо майна обвинуваченого, даних про особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, є особою похилого віку, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання у виді штрафу в межах санкції ч. 1 ст. 125 КК України.

На переконання суду, призначення обвинуваченому такого покарання буде справедливим, співрозмірним і достатнім для його виправлення, кари та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень, як самим обвинуваченим, так і іншими особами, а також буде відповідати таким принципам Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

Потерпіла ОСОБА_7 звернулася з цивільним позовом до обвинуваченого про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_7 посилається на те, що в 22 квітня 2022 року близько 16 год. 02 хв. в АДРЕСА_1 , ОСОБА_5 наніс тілесні ушкодження, які за своїм характером відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Внаслідок спричинених тілесних ушкоджень вона терпіла фізичну біль, змушена була звертатися по медичну допомогу, лікуватися та приймати ліки, на придбання яких нею витрачено 382,07 грн.

Крім того, внаслідок протиправних дій ОСОБА_5 їй було завдано моральну шкоду, яка полягає у моральних та фізичних стражданнях, які позначили негативні зміни у її житті: щоденні думки та спогади про наслідки вчиненого проти неї злочину, душевні страждання, їх тривалість, характер, ступінь тяжкості та суспільної небезпеки вчиненого відповідачем по відношенню до неї злочину, характер, кількість та ступінь тяжкості спричинених їй тілесних ушкоджень та пов`язанні з цим побутові незручності, їх умисне нанесення, що породило відчуття тривоги, почуття образи, обурення, приниження гідності. Розмір моральної шкоди позивачка оцінила в розмірі 15000 гривень.

ОСОБА_5 у судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної шкоди не визнав, щодо стягнення з нього моральної шкоди також заперечив, посилаючись на те, що шкода, завдана потерпілою його майну живій істоті, більша, ніж їй, тому є неспіврозмірність обсягу страждань розміру відшкодування.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) способами захисту цивільних прав та інтересів може бути зокрема відшкодування майнової та моральної шкоди. За змістом ст. 23 цього ж Кодексу особа, має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; моральна шкода відшкодовується грішми, незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування; розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до положень ст. 91 КПК України доказуванню підлягають вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

За приписами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Щодо визначення розміру матеріальної шкоди, суд приймає до уваги розрахунки позивача наведені нею у позовній заяві. Стороною цивільного відповідача не було надано суду будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження відшкодування ним, в тому числі частково, завданої майнової шкоди, доводи позивача жодними доказами не спростовано.

Враховуючи вищевикладене та інформацію, що міститься в оригіналах касових чеків, суд вважає, що цивільний позов ОСОБА_7 у частині стягнення з ОСОБА_5 матеріальної шкоди підлягає задоволенню і з ОСОБА_5 на її користь слід стягнути 382 гривні 07 копійок майнової шкоди.

Згідно зі ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до статей 3, 27 Конституції України людина, її життя і здоров`я визнанні найвищою соціальною цінністю, право на життя є невід`ємним правом людини.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 зі змінами та доповненнями, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (душевних, фізичних, психологічних тощо), яких зазнав потерпілий, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Згідно п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Таким чином, враховуючи усі обставини справи, суд вважає, що ОСОБА_7 неправомірними діями ОСОБА_5 завдано моральної шкоди, оскільки внаслідок заподіяння їй тілесних ушкоджень обвинуваченим, вона відчувала фізичний біль та пережила стрес. Разом з тим, суд приймає до уваги обставини, за яких було спричинено потерпілій ці тілесні ушкодження, а саме попередню провокативну протиправну поведінку потерпілої, яка свідомо та безпричинно вбила живу істоту - курку обвинуваченого, за що була притягнута до адміністративної відповідальності, що відповідно суттєво впливає на оцінку рівня її страждань та справедливої їх компенсації, щоб така компенсація була справедливою сатисфакцією, а не засобом збагачення.

За таких обставин суд вважає необхідним стягнути з обвинуваченого - цивільного відповідача ОСОБА_5 на користь потерпілої - цивільного позивача ОСОБА_7 моральну шкоду в сумі 1000 грн., що відповідатиме вимогам розумності та справедливості й не може вважатися явно заниженою за вищевказаних умов.

Запобіжний захід не застосовувався.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались. Речові докази та процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст.ст.368-371, 373-375 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, призначивши йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Цивільний позов ОСОБА_7 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 382 гривні 07 копійок матеріальної шкоди та 1000 гривень моральної шкоди, а всього 1382 (п`ять тисяч триста вісімдесят дві) гривні 07 копійок.

Речові докази та процесуальні витрати відсутні. Заходи кримінального провадження не застосовувалися.

Вирок набирає законної сили через 30 днів після його проголошення, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду через Красилівський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1