Житомирський апеляційний суд
Категорія ст.536 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2024 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції в м.Житомирі судове провадження №295/12934/23 за апеляційною скаргою захисника засудженого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 20.11.2023,

в с т а н о в и в:

зазначеною ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_7 , в інтересах засудженого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, як незаконну, а своїм рішенням застосувати умовно-дострокове звільнення від відбування покарання щодо ОСОБА_8 . При цьому, наголошує, що за період відбування покарання в місцях позбавлення волі ОСОБА_8 характеризується добре, має дисциплінарні стягнення, які погашені за плином часу та зняті у встановленому законом порядку, підтримує соціально-корисні зв`язки з рідними, у відношенні до засуджених неконфліктний, вину у скоєному злочині усвідомив, глибоко кається. Зазначає, що виправлення засудженого підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці, також в засудженого є гарантійний лист працевлаштування, що означає в майбутньому сумлінне ставлення до праці, що є необхідним і достатнім доказом виправлення засудженого. Звертає увагу, що опитаний в судовому засіданні помічник начальника установи з питань залучення засуджених до праці пояснив, що засуджений залучається до праці з початку цього року на підставі договору цивільно-правового характеру.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи адвоката ОСОБА_7 на підтримку апеляційної скарги, позицію прокурора, який просив оскаржену ухвалу залишити без змін, перевіривши доводи апеляційних скарг, вивчивши матеріали провадження, а також ухвалу суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КІІК України.

Згідно ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

З ухвали убачається, що приймаючи рішення про відмову в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_7 , діючого в інтересах засудженого ОСОБА_8 , про умовно-дострокове звільнення, суд першої інстанції діяв у відповідності до положень ст.81 КК України та ст.539 КПК України, відповідним чином мотивувавши свої висновки.

Відповідно до ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за умови, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, та після фактичного відбуття ним призначеної судом частини строку покарання, яка визначена у ч.3 ст.81 КК України.

Зі змісту вказаної норми випливає, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання являє собою звільнення засудженого від подальшого відбування покарання за наявності таких обов`язкових умов, як відбування покарання у виді позбавлення волі, доведення засудженим свого виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці, фактичне відбуття встановленої законом частини призначеного покарання в залежності від класифікації злочину за ступенем тяжкості, формою вини та об`єктом суспільно-небезпечного посягання, наявності попередніх судимостей.

Згідно п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно- дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002 року №2 умовно - дострокове звільнення від відбування покарання, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Аналізуючи дані про поведінку засудженого та ставлення його до праці за весь період відбування покарання, суд першої інстанції правильно встановив відсутність відповідних підстав для задоволення клопотання адвоката засудженого.

З таким висновком суду погоджується й апеляційний суд та вважає, що в матеріалах провадження відсутні переконливі докази, котрі свідчать про готовність засудженого до самокерованої правослухняної поведінки, а отже клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого наразі є передчасним.

Так, дослідженням матеріалів судового провадження №295/12934/23 встановлено (а.п.18-19), що ОСОБА_8 засуджено 24.09.2012 вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області за ст.187 ч.4; ст.115 ч.2 п.п.4, 6, 12; ст.70 ч.1 КК України на 14 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого належного йому майна. Вирок набрав законної сили: 25.12.2012.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 03.12.2019 на підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано у строк відбування покарання час попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за період з 29.11.2011 по 25.12.2012 .

Початок строку: 29.11.2011 року. Кінець строку: 03.11.2024 року.

При цьому, рішенням комісії з питань розподілу, направлення та переведення для відбування покарання осіб, засуджених до позбавлення волі в Сумській області (протокол № 10 від 29.04.2013 року) визначено вид колонії: виправна колонія максимального рівня безпеки у приміщеннях камерного типу.

Як убачається з характеристики наданої начальником ДУ «Житомирська установа виконання покарань (№8)», засуджений ОСОБА_8 за час тримання та відбування покарання в місцях попереднього ув`язнення та позбавлення волі допустив вісім порушень вимог режиму тримання, за що 8 разів притягувався до дисциплінарної відповідальності. Заохочень не мав.

В державній установі "Житомирська установа виконання покарань (№8)" засуджений ОСОБА_8 відбуває покарання з 21.09.2019.

За час відбування покарання допустив 1 порушення встановлених вимог режиму тримання, за що один раз притягувався до дисциплінарної відповідальності адміністрацією установи. Заохочень не має.

На даний час працевлаштований робітником на майстерні установи. До своїх обов`язків відноситься добре. Дружні стосунки підтримує із засудженими різної спрямованості. В середовищі засуджених вживчивий. В спілкуванні з представниками адміністрації установи намагається бути тактовним. В особистих бесідах не завжди щирий. До виконання законних вимог персоналу установи ставиться не завжди відповідально через особисту неорганізованість.

Дотримується встановлених правил санітарії та гігієни тільки під контролем представників адміністрації, зовнішній вигляд не завжди охайний.

Приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу Правова освіта. До виконання програми відноситься формально.

За виконавчими листами позову не має.

За вироком суду вину у вчиненому злочині визнає.

З рідних має матір. Соціально-корисні зв`язки з нею підтримує шляхом отримання передач. Взаємовідносини з нею добрі.

Індивідуально-психологічні особливості засудженого ОСОБА_8 :

Риси характеру: врівноважений, скритний, невимогливий, самостійний, рівень розвитку інтелекту достатній.

Згідно до довідки про заохочення та стягнення (а.п.20), засуджений ОСОБА_8 має 9 стягнень (за період 2013-2020 р.р. останнє 11.02.2020, з яких 3-и останні поміщення до карцеру), заохочень не має.

Проаналізувавши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновку, що факт того, що хоча засуджений ОСОБА_8 формально виконує свої прямі обов`язки, свідчить лише про те, що останній виконує їх на підставі закону, оскільки це є прямим обов`язком усіх засуджених, а умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, визнання вини у скоєному злочині, і з огляду на це, такі дії засудженого, за відсутності жодного заохочення, і навпаки протягом попередніх відбуття покарання - 9 стягнень (3 и останні поміщення до карцеру від 7-и до 15-и діб), не можна безумовно розцінювати як сумлінну поведінку та належне ставлення до праці, а тому, суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що засуджений ОСОБА_8 своїм відношенням до праці та поведінкою достатньо ще не довів своє виправлення та перевиховання і обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення його підзахисного від відбування покарання.

При цьому, на думку апеляційного суду, наявність у засудженого в попередньому скоріш посередніх характеристик за місцями відбуття покарання, не допущення ним за останній період порушень вимог режиму, як і погашення дисциплінарних стягнень у встановленому законом порядку, соціально-корисних зв`язків з рідними, усвідомлення вини у скоєному злочині, на противагу кількості накладених стягнень протягом 7-и років відбуття покарання з жовтня 2013 року по лютий 2020 року (безумовно - значна частина строку відбуття покарання), як і відсутність жодного заохочення, об`єктивно не є беззаперечними підставами для умовно-дострокового звільнення останнього.

Визнання, за даних обставин, факту дійсності виправлення засудженого ОСОБА_8 буде передчасним.

Таким чином, аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги у зв`язку з чим вважає за необхідне залишити їх без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду без змін.

Керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 20.11.2023, якою відмовлено у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_7 , в інтересах засудженого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді :