В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.12.2023 року місто Львів

Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 461/10546/23, внесеному 08 серпня 2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002247, відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Львова, українки, громадянки України, з середньою спеціальною освітою, не одруженої, маючої на утриманні неповнолітню дитину 2011 р.н., не депутата, інваліда 3 групи з дитинства, не працюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , згідно ст. 89 КК України раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України

де сторонами кримінального провадження є

зі сторони обвинувачення - прокурор ОСОБА_4 ,

зі сторони захисту

обвинувачена ОСОБА_3 ,

учасник провадження:

потерпіла особа - ОСОБА_5 (подала заяву про розгляд справи без її участі),

за участю прокурора та обвинуваченої,

ВСТАНОВИВ:

07 серпня 2023 року, приблизно о 22:15 год., ОСОБА_3 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), діючи з корисливих мотивів та з метою власного безпідставного збагачення, вважаючи, що її дії є непомітними для сторонніх осіб, усвідомлюючи протиправний та суспільно небезпечний характер вчинюваних дій, передбачаючи суспільно - небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану, введеного відповідно до Указу Президента №64/2022, у зв`язку із збройною агресією російської федерації на території України з 05:30 год. 24.02.2022, який неодноразово продовжувався, востаннє Указом президента України №734/2023 від 06 листопада 2023, перебуваючи в приміщенні магазину «Сім-23», що за адресою м. Львів, пр. Міцкевича, 5 , шляхом вільного доступу, таємно викрала мобільний телефон, марки «Iphone Xs», золотистого кольору, з терміналом Іmеі: НОМЕР_1 , із сім картою оператора «Водафон» (м.н. НОМЕР_2 ) загальною вартістю 7000 грн., належний ОСОБА_5 , та який вона залишила на без нагляду на прилавку касової зони, після чого із викраденим покинула місце вчинення кримінального правопорушення.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_3 спричинила ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 7000 грн.

Таким чином, ОСОБА_3 , обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, визнала у повному обсязі, щиро розкаялась у вчиненому та надала пояснення аналогічні тим, що вказані в обвинувальному акті та пояснила свої дії тим, що хотіла мати гарний телефон, а викрадена річч перебувала без нагляду. Вказала, що близько 22.00 години на початку серпня 2023 року вона зайшла в магазин у м. Львові на проспекті Міцкевича, де придбала продукти, а потім побачила на прилавку телефон золотистого кольору в чохлі рожевого кольору і вирішила забрати його собі, взяла його в руки та вийшла з магазину, виключивши при цьому звук на телефоні. В подальшому викрадений телефон вона зберігала вдома, поки його не вилучили працівники поліції в грудні цього року. Додатково вказала суду, що їй дуже прикро та соромно за вчинене і вона дуже шкодує, що вчинила крадіжку.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, суд, за згодою всіх учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано чи правильно учасники судового провадження розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Суд встановив, що своїми діями, ОСОБА_3 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України і її дії кваліфіковані вірно.

В судових дебатах прокурор просив призначити обвинуваченому покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі з іспитовим строком один рік шість місяців.

При визначенні міри покарання суд враховує приписи ч. 2 ст. 50 КК України, за якими покарання має на меті не тільки кару і виправлення засудженого, а й запобігання вчиненню нових злочинів як самим засудженим, так і іншими особами.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , на підставі ст.ст.65-67 КК України суд враховує ступінь тяжкості злочину який здійснила обвинувачена ОСОБА_3 , який згідно із ст.12 КК України, є тяжким злочином та проти власності, особу обвинуваченої, яка раніше згідно ст. 89 КК України не судима, офіційно не працевлаштована, але працює, є інвалідом 3 групи з дитинства, є не одруженою, має постійне місце проживання, на її утриманні перебуває неповнолітня донька 2011 року народження, а також те, що обвинувачена хронічними захворюваннями не страждає; на обліку в реєстрі психіатричних хворих не перебуває, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує; щиро розкаюється у вчиненому, що є обставиною, яка пом`якшує покарання; обтяжуючих вину обставин не встановлено; - відповідно до принципу індивідуалізації покарання, суд дійшов висновку про необхідність призначення ОСОБА_3 покарання в межах санкції статті, за якою кваліфіковано її дії у вигляді позбавлення волі. Саме такий вид покарання та його розмір - на строк п`ять років з урахуванням вчиненого - є необхідним і достатнім для виправлення засудженої і попередження вчинення нею нових злочинів, інший, більш м`який вид покарання, з урахуванням особи засудженої, не відповідатиме меті покарання.

Проте, за умовами ч.1 ст.75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням. Тому з урахуванням особи обвинуваченої, яка щиро кається, має постійне місце проживання, є інвалідом 3 групи з дитинства, просить вибачення за вчинений злочин, та співставляючи суть того, що викрала обвинувачена із можливістю реального відбуття покарання на строк п`ять років, суд дійшов висновку про можливість звільнення ОСОБА_3 на підставі ст.75 КК України від відбування призначеного покарання з випробовуванням, якщо вона протягом визначеного судом іспитового строку (одного року) не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї, відповідно до ст.76 КК України, обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. Вказані обов`язки відповідно до ступеня тяжкості злочину та винної особи будуть необхідними та достатніми для її виправлення.

Ухвалюючи вирок, суд відповідно до ст.368 КПК України зобов`язаний вирішити питання щодо того, що належить вчинити з майном, на яке накладено арешт, речовими доказами і документами; на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі; як вчинити із заходами забезпечення кримінального провадження.

Цивільний позов не заявлявся.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Долю речових доказів по справі, вирішити у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

Клопотань про обрання або продовження запобіжного заходу обвинуваченій прокурором не заявлялось.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 370, 374, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України і призначити покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України обвинувачену ОСОБА_3 звільнити від відбуття основного покарання з випробуванням, встановивши їй іспитовий строк 1 (один) рік та на підставі ст. 76 КК України зобов`язати періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Речові докази:

- компакт диск DVD-R із відеозаписами із камер внутрішнього та зовнішнього відеоспостереження, що знаходяться в магазині « Сім23 » за адресою: м. Львів, пл. Міцкевича, 5 від 07.08.2023 року, який визнаний речовим доказом про справі постановою від 09.08.2023 року - залишити в матеріалах кримінального провадження;

- мобільний телефон марки «iPhone Xs 64GB», IMEI: НОМЕР_1 , НОМЕР_3 золотистого кольору та сім-карту мобільного оператора ПРАТ «ВФ Україна» із абонентським номером НОМЕР_4 , який визнаний речовим доказом по справі постановою від 11 грудня 2023 року та переданий 14.12.2023 року на зберігання власнику - ОСОБА_5 - залишити останній за належністю.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Галицький районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Суддя ОСОБА_1