Справа 556/2747/23
Номер провадження 1-кп/556/219/2023
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Рядок статзвіту № 369

31.10.2023

Володимирецький районний суд в складі

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю державного обвинувача ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в смт Володимирець кримінальне провадження №0000261 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Республіки Азербайджан, без постійного місця проживання на території України, азербайджанця, громадянина Республіки Азербайджан, раніше судимого 28.12.2021 Тернопільським міськрайонним судом за ст. 186 ч. 5 КК України до 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 25.03.2022 вирок Тернопільського міськрайонного суду від 28.12.2021 в частині призначеного покарання змінено. Вважається засудженим за ст. 186 ч. 5 КК України до 8 років позбавлення волі із конфіскацією майна, відбуваючого покарання у ДУ «Полицька виправна колонія №76»,-

за ст.391 КК України, -

в с т а н о в и в:

Ібішов Камран, будучи засуджений вироком від 28.12.2021 Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за ч. 5 ст. 186 КК України до 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 25.03.2022 вирок Тернопільського міськрайонного суду від 28.12.2021 в частині призначеного покарання змінено та засуджено за ч. 5 ст. 186 КК України до 8 років позбавлення волі із конфіскацією майна, відбуваючи покарання у ДУ «Полицька виправна колонія №76», систематично порушував встановлений режим відбування покарання, за що дев`ятнадцять разів притягувався до дисциплінарної відповідальності із яких чотири рази поміщався до дисциплінарного ізолятора установи (далі ДІЗО).

Зокрема, засуджений ОСОБА_6 допустив грубе порушення встановленого порядку відбування покарання, за що на підставі ухвали Володимирецького районного суду Рівненської області від 29.12.2022, справа №556/2211/22, яка ніким не оскаржена і не скасована та постанови начальника ДУ «Полицька виправна колонія (№76)» від 05.01.2023 був переведений до приміщення камерного типу строком на 14 (чотирнадцять) діб.

Після відбуття призначеного покарання у приміщенні камерного типу засуджений позитивних висновків для себе не зробив та продовжував грубо порушувати встановлений режим утримання.

Так, 18.08.2023 о 06 годині 20 хвилин, начальник ДУ «Полицька виправна колонія (№76)» ОСОБА_7 у присутності членів дисциплінарної комісії установи, у камері ДІЗО №5, що в с. Іванчі Вараського району Рівненської області, де відбував дисциплінарне покарання засуджений ОСОБА_6 , доведено, що згідно затвердженого графіка чергувань засуджених у дисциплінарно ізоляторі, відповідно до вимог ч. 5 ст. 118 Кримінально- виконавчого кодексу України, в порядку черговості в неробочий час, без оплати праці він є черговим по благоустрою та поліпшення житлово-побутових умов засуджених у камері №5 ДІЗО установи.

Начальником ДУ «Полицька виправна колонія (№76)» ОСОБА_7 дано встановлену законодавством вимогу засудженому ОСОБА_8 здійснити прибирання камери №5 ДІЗО установи, для цього було виділено віник, совок, відро з теплою водою, швабра, ганчірка, гумові рукавиці та фартух.

Однак, всупереч вимог частини 5 статті 118 Кримінально-виконавчого кодексу України, неодноразово висловлену законну вимогу начальника державної установи «Полицька виправна колонія (№76)» ОСОБА_7 , який завдяки своєму службовому становищу має право висувати такі вимоги та віддавати розпорядження, засуджений ОСОБА_9 , умисно, протиправно, без поважних на те причин, маючи можливість виконати законну вимогу (по стану здоров`я працездатний, забезпечений засобами індивідуального захисту та відповідними матеріалами), у відкритій, демонстративній та вираженій у зухвалій формі категорично відмовився виконувати поставлені перед ним вимоги та виконувати у подальшому не збирався. Будь-яких поважних причин для відмови від роботи засуджений не висловлював.

Таким чином своїми умисними діями, які виразились в злісній непокорі законним вимогам адміністрації установи виконання покарань особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, якщо ця особа за порушення вимог режиму відбування покарання була піддана протягом останнього року стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу (одиночної камери), засуджений ДУ «Полицька виправна колонія №76» ОСОБА_6 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 391 КК України.

19.09.2023 ОСОБА_10 повідомлено про підозру у вчиненні даного злочину.

У даному кримінальному провадженні №0000261 між прокурором ОСОБА_3 , що на підставі ст.37 КПК України діє як прокурор у кримінальному провадженні, та обвинуваченим укладено угоду про визнання обвинуваченим винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.391 КК України.

Виходячи із змісту даної угоди, ОСОБА_6 повністю визнав свою винуватість у зазначеному в обвинувальному акті діянні, прокурор і обвинувачений узгодили міру покарання за ст.391 КК України та долю речових доказів.

Обвинувачений ОСОБА_6 суду пояснив, що він підтримує укладену між ним та прокурором угоду про визнання винуватості, вину визнає в повному обсязі, з узгодженою мірою покарання згоден, угода є добровільною, він цілком розуміє свої права та наслідки укладення угоди, що передбачені ч.4 ст.474 Кримінального процесуального кодексу України, які йому були роз`яснені прокурором та судом. Викладені в обвинувальному акті та угоді обставини повністю відповідають фактичним обставинам вчинення злочину.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного: відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості. Згідно з ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

В даному кримінальному провадженні, вирішуючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд приймає до уваги що:

? злочин, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_6 визнав себе винуватим, віднесений до умисних нетяжких злочинів;

? внаслідок злісної непокори законним вимогам адміністрації установи виконання покарань, шкоду завдано лише суспільним інтересам та інтересам держави;

? угода укладена сторонами добровільно, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді;

? обвинуваченому належним чином роз`яснено його права та обов`язки при укладенні угоди, наслідки укладення угоди в частині обмеження права на апеляційне оскарження вироку, а також наслідки невиконання угоди. При цьому ОСОБА_10 до підписання угоди ознайомився з її умовами, повністю розуміє її зміст, характер обвинувачення, вид та умови відбування покарання; крім того обвинувачений спроможний виконати взяті на себе зобов`язання за угодою;

? обвинувачений ОСОБА_6 до підписання угоди отримав необхідний рівень інформації щодо змісту угоди, порядку її укладення, інших істотних обставин від свого захисника, на час підписання угоди обвинувачений не страждає жодними захворюваннями, повністю усвідомлює зміст та значення умов угоди;

? умови угоди не суперечать вимогам КПК України та КК України, інтересам суспільства, узгоджена сторонами міра покарання відповідає санкціям ст.391 КК України та загальним засадам призначення покарання, визначеним КК України, в т.ч. в частині призначення остаточного покарання за сукупністю вироків за правилами ст.71 КК України;

? діяння, у вчиненні якого ОСОБА_11 повідомлено про підозру, та у вчиненні якого він визнав себе винуватим, містить ознаки складу злочину, передбаченого ст.391 КК України.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_12 .

Керуючись ст.373, 374, 475 КПК України, суд, -

ухвалив:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 31 жовтня 2023 року у кримінальному провадженні №0000261, укладену між прокурором ОСОБА_3 , який у відповідності до ст.37 КПК України діє як прокурор у кримінальному провадженні з одного боку, та обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_12 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.391 КК України, призначивши покарання у вигляді 1 року позбавлення волі.

Остаточну міру покарання за сукупністю вироків, з урахуванням вироку Тернопільського міськрайонного суду від 28.12.2021, зміненого Тернопільським апеляційним судом від 25.03.2022, призначити у відповідності до вимог ч.1 ст.71 КК України шляхом часткового складання покарань, у вигляді 5 років 3 місяців позбавлення волі із конфіскацією майна.

Початок строку відбування покарання обраховувати з часу набрання вироком законної сили, зарахувати до строку покарання період перебування ОСОБА_4 у виправній установі з дня винесення вироку по день набрання ним законної сили.

Речовий доказ - диск з відеозаписом - зберігати при справі.

Роз`яснити ОСОБА_10 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений.

Вирок може бути оскаржений до Рівненського апеляційного суду через Володимирецький районний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, а обвинуваченим, який перебуває під вартою - протягом тридцяти днів з часу отримання копії вироку, в т.ч. обвинуваченим, виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди.

Прокурором вирок може бути оскаржено виключно з підстав призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: