КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря - ОСОБА_4

прокурора - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 31 березня 2023 року про повернення заяви ОСОБА_6 про його звільнення від відбування покарання на підставі ст. 80 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 31.03.2023 року повернуто заяву засудженого ОСОБА_6 про його звільнення від відбування покарання на підставі ст. 80 КК України.

В обґрунтування прийнятого рішення суд, з посиланням на положення ст. 537 КПК України, зазначив, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, проте згідно заяви засудженого ОСОБА_6 останній утримується в ДУ «Вінницька установа виконання покарань (№1), що територіально не відноситься до компетенції Шевченківського районного суду м. Києва.

Також суд зазначив, що заява засудженого ОСОБА_6 подана до Шевченківського районного суду м. Києва через електронну пошту, проте вказана заява не містить електронного цифрового або кваліфікованого електронного підпису особи, що позбавляє суддю можливості встановити особу, що подала скаргу.

Враховуючи вищенаведені обставини, суд дійшов висновку про необхідність повернення заяви особі, яка її подала.

На вказане судове рішення засуджений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 31.03.2023 року та направити справу до Шевченківського районного суду м. Києва для розгляду по суті.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції формально розглянув його заяву та ухвалив незаконне і необґрунтоване судове рішення, оскільки 10.10.2005 року він був засуджений саме вироком Шевченківського районного суду м. Києва до довічного позбавлення волі, і відповідно до вимог КПК України в редакції 1960 року, який діяв на момент винесення вказаного вироку, після набрання вироком законної сили, або повернення матеріалів справи з апеляційної чи касаційної інстанції, головуючий суддя зобов`язана була винести розпорядження про звернення вироку, який набув законної сили до виконання.

Проте, оскільки саме суддя Шевченківського районного суду м. Києва не винесла розпорядження про звернення вироку, який набув законної сили до виконання, чим порушила вимоги ст. 404 КПК України (в редакції 1960 року) та Наказ Державної судової адміністрації від 06.01.2006 року, а вирок не було звернено до виконання, апелянт вважає, що саме Шевченківський районний суд м. Києва має розглядати його заяву.

Крім того вказує, що матеріали кримінальної справи стосовно нього перебувають в архіві Шевченківського районного суду м. Києва, а не за місцем відбування покарання, і саме цей суд може підтвердити або спростувати наявність чи відсутність розпорядження про звернення вироку, який набув законної сили, до виконання.

Апеляційний суд належним чином забезпечував участь засудженого ОСОБА_6 та його захисника під час апеляційного розгляду, однак останні, будучи належним чином повідомленим про дату та час розгляду справи, на організований судом відеоконференцзв'язок з ДУ «Вінницька установа виконання покарань (№1) не з`явились, клопотань про відкладення судового розгляду не подавали, а тому колегія суддів, відповідно до вимог ч.4 ст. 405 КПК України, вважає можливим розглянути апеляційну скаргу без участі останніх.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженого ОСОБА_6 , посилаючись на законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції; перевіривши матеріали провадження за заявою ОСОБА_6 про його звільнення від відбування покарання на підставі ст. 80 КК України та апеляційні доводи, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги засудженого ОСОБА_6 з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів судового провадження №1-в/761/132/2023 засуджений ОСОБА_6 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва із заявою про звільнення його від відбування покарання на підставі ст. 80 КК України.

Згідно заяви ОСОБА_6 останній був засуджений вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 10.10.2005 року до довічного позбавлення волі та на даний час він відбуває покарання в ДУ «Вінницька установа виконання покарань (№1).

Відповідно до вимог ч.1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Приписами пункту 1 частини 2 статті 539 КПК України встановлено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 2-4, 6, 7 (крім клопотання про припинення примусового лікування, яке подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться установа або заклад, в якому засуджений перебуває на лікуванні), 7-1, 13-1, 13-4, 14 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Таким чином, питання, яке порушує засуджений ОСОБА_6 у своїй заяві (клопотанні) підлягає вирішенню місцевим судом, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання.

Отже, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскільки ОСОБА_6 утримується в ДУ «Вінницька установа виконання покарань (№1), суддя Шевченківського районного суду м. Києва не уповноважений вирішувати заяви осіб, які відбувають покарання поза межами територіальної юрисдикції Шевченківського районного суду м. Києва, а тому обґрунтовано повернув заяву засудженого ОСОБА_6 особі, яка її подала.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала Шевченківського районного суду м. Києва від 31.03.2023 року про повернення заяви засудженого ОСОБА_6 про його звільнення від відбування покарання на підставі ст. 80 КК України винесена з додержанням вимог кримінального процесуального закону, є законною та обґрунтованою і підстав для її скасування та призначення нового розгляду заяви ОСОБА_6 , про що ставиться питання в його апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 - залишити без задоволення, а ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 31 березня 2023 року, про повернення заяви засудженого ОСОБА_6 про його звільнення від відбування покарання на підставі ст. 80 КК України - без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: ________________ ________________ ________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3