УХВАЛА

Іменем України

17.11.2023 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні

клопотання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою,

подане старшим слідчим СВ відділу поліції №1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області капітана поліції ОСОБА_6 ,

погоджене прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_3 ,

у кримінальному провадженні за №0000441 від 18.07.2023,

відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Студениця, Коростишівського району Житомирської області, громадянина України, офіційно не одруженого, на утриманні має двох малолітніх дітей, офіційно не працює, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 152, ч. 2 ст.152, ч. 3 ст.153, ч.2 ст.153 КК України,

в с т а н о в и в:

Слідчий звернувся з клопотанням, в якому просить продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до 20.12.2023, в межах строку досудового розслідування кримінального провадження №0000441 від 18.07.2023.

Клопотання обґрунтовано тим, що у провадженні СВ відділу поліції №1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000441 від 18.07.2023 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 152, ч. 2 ст. 152, ч. 3 ст. 153, ч. 2 ст. 153 КК України.

Слідчий в клопотанні вказує, що ОСОБА_4 , будучи вітчимом неповнолітньої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , впродовж квітня-червня 2020 року вчинив ряд тяжких та особливо тяжких кримінальних правопорушень проти статевої свободи та статевої недоторканості неповнолітньої особи.

25.09.2023 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 152, ч. 2 ст. 152, ч. 3 ст. 153, ч. 2 ст. 153 КК України, а саме:

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України у вчиненні дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло іншої особи з використання геніталій, без добровільної згоди потерпілої особи (зґвалтуванні), вчинені щодо неповнолітньої особи;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 152 КК України у вчиненні дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло іншої особи з використання геніталій, без добровільної згоди потерпілої особи (зґвалтуванні), вчинені щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 153 КК України у вчиненні насильницьких дій сексуального характеру, не пов`язаних із проникненням в тіло іншої особи, без добровільної згоди потерпілої особи (сексуальне насильство), вчинені щодо неповнолітньої особи;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 153 КК України у вчиненні насильницьких дій сексуального характеру, не пов`язаних із проникненням в тіло іншої особи, без добровільної згоди потерпілої особи (сексуальне насильство), вчинених повторно особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене статтeю 152 КК України щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 152 КК України у вчиненні дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло іншої особи з використання геніталій, без добровільної згоди потерпілої особи (зґвалтуванні), вчинені повторно особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене статтeю 153 КК України щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованих ОСОБА_4 кримінальних правопорушень орган досудового розслідування підтверджує зібраними у кримінальному провадженні доказами:

протоколом прийняття заяви від неповнолітньої ОСОБА_7 від 18.07.2023;

протоколом допиту неповнолітньої потерпілої ОСОБА_7 від 18.07.2023;

протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 18.07.2023;

протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 18.07.2023;

протоколом обшуку за адресою: АДРЕСА_1 від 18.07.2023;

висновком судово-медичної експертизи №1237 від 20.07.2023;

протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 19.07.2023;

протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 20.07.2023;

протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 22.07.2023;

протоколом допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_13 від 22.07.2023;

протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 26.07.2023;

протоколом допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_15 від 21.08.2023;

протоколом допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_16 від 21.08.2023;

протоколом допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_17 від 21.08.2023;

протоколом допиту свідка ОСОБА_18 від 04.08.2023;

протоколом допиту свідка ОСОБА_19 від 03.08.2023;

протоколом допиту свідка ОСОБА_20 від 08.08.2023;

протоколом допиту свідка ОСОБА_21 від 19.07.2023;

протоколом допиту свідка ОСОБА_22 від 22.07.2023;

протоколом допиту свідка ОСОБА_23 від 22.07.2023;

протоколом допиту свідка ОСОБА_24 від 20.07.2023;

протоколом допиту свідка ОСОБА_25 від 22.07.2023;

протоколом допиту свідка ОСОБА_26 від 03.08.2023;

протоколом допиту свідка ОСОБА_27 від 14.08.2023;

висновком за результатами допиту спеціаліста-психолога відділення захисту та соціально-психологічної підтримки у процесі правосуддя дітей, які постраждали або стали свідками насильства (модель Барнахус) Житомирського обласного центру соціально-психологічної допомоги від 01.08.2023;

висновком судової психолого-психіатричної експертизи №365-2023 від 22.08.2023;

довідкою з УОТЗ №798/18/01-2023 від 14.09.2023;

висновком судової комп`ютерно-технічної експертизи №СЕ-19/106-23/10378-КТ від 14.09.2023;

висновком судової комп`ютерно-технічної експертизи №СЕ-19/106-23/10376-КТ від 12.09.2023;

протоколом огляду предметів від 29.08.2023;

протоколом допиту свідка ОСОБА_28 від 16.09.2023;

протоколом допиту свідка ОСОБА_29 від 19.09.2023;

протоколом огляду предметів від 15.09.2023;

протоколом допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_30 від 16.09.2023;

протоколом додаткового допиту неповнолітньої потерпілої ОСОБА_7 від 19.09.2023;

протоколом додаткового допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_30 від 19.09.2023;

протоколом допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_31 від 19.09.2023;

повідомленням про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 152, ч. 6 ст. 152, ч. 3 ст. 153 КК України від 26.09.2023;

висновком наркологічної експертизи від 10.10.2023;

висновком судово психіатричної експертизи від 17.101.2023;

протоколом додаткового допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_13 , від 10.11.2023;

протоколом допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_32 від 10.11.2023;

іншими матеріалами кримінального провадження.

Поряд з наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 152, ч. 2 ст. 152, ч. 3 ст. 153, ч. 2 ст. 153 КК України, орган досудового розслідування вважає, що у кримінальному провадженні існують ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які обумовлюють необхідність застосування до підозрюваного виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Наявність ризику переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду слідчий обґрунтовує тим, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжких та особливо тяжкого злочину, за який передбачена кримінальна відповідальність у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років, та передбачаючи невідворотність покарання за вчинення злочинів у вигляді позбавлення волі на вказаний строк та в подальшому перебування в місцях позбавлення волі, що в майбутньому негативно відобразиться на його стосунках в родині та суспільстві, підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування.

Щодо наявності ризику незаконного впливу на потерпілу, свідків в цьому ж кримінальному провадженні, слідчий вказує, що підозрюваний ОСОБА_4 особисто знайомий із свідками та потерпілою у цьому кримінальному провадженні, а тому існує ризик незаконного впливу на них з метою побудови власної версії захисту та виправдання своїх дій (під час досудового розслідування підозрюваний ОСОБА_4 відповідно до ст.63 Конституції України відмовився надавати будь-які покази), а тому є ґрунтовні підстави вважати, що підозрюваний, з метою уникнення кримінальної відповідальності та перекладання вини на інших осіб, здійснюватиме незаконний вплив на свідків та потерпілу.

Крім того, існує обґрунтована необхідність в недопущенні спілкування підозрюваного зі свідками та потерпілою з метою недопущення будь-яких погроз щодо них, що в подальшому може негативно відобразитися на встановленні об`єктивної істини по провадженню.

Також орган досудового розслідування посилається на наявність ризику вчинення інших кримінальних правопорушень, який обґрунтований тим, що ОСОБА_4 ніде офіційно не працевлаштований та не має постійного джерела прибутку, має викривлене уявлення про належну поведінку у суспільстві, перебуваючи на волі може продовжувати вчиняти злочини, пов`язані з вчиненням насильницьких дій сексуального характеру.

За віком ОСОБА_4 не є особою похилого віку та за станом здоров`я не потребує стаціонарного лікування, не навчається та не працює.

На переконання слідчого, наявність вищевказаних ризиків обумовлює необхідність у застосуванні до ОСОБА_4 виняткового запобіжного заходу у виді тримання під вартою, що необхідно з метою виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбачених п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Також у клопотанні зазначено, що для завершення досудового розслідування кримінального провадження є необхідність у проведенні передбачених КПК України процесуальних дій, зокрема виконати вимоги ст.290 КПК України, тобто відкрити сторонам кримінального провадження матеріали досудового розслідування та надати доступ до матеріалів досудового розслідування; скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування.

Слідчий вказує, що з метою забезпечення дієвості даного кримінального провадження є доцільним продовжити підозрюваному ОСОБА_4 , строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 20.12.2023.

В судовому засіданні прокурор підтримала клопотання та просила його задовольнити з підстав, викладених у клопотанні. Додатково пояснила, що ризик впливу на потерпілу та свідків є найбільш вагомим, дружина підозрюваного також чинить перешкоди у проведенні слідчих дій зі свідками. Підозрюваний та його дружина не надають можливості допитати їхніх спільних малолітніх дітей. Свідки також підлягатимуть допиту під час судового розгляду справи, тому існує ризик незаконного впливу підозрюваного на свідків чи їх батьків з метою зміни показів. Підозрюваному загрожує покарання у вигляді позбавлення волі, він офіційно не працевлаштований, тому може переховуватись. Інші діти підозрюваного, які також можливо є свідками, можуть зазнавати впливу підозрюваного. Підозрюваний не зміг пояснити, звідки в нього на телефоні інтимні фото падчерки, а вона пояснила, що підозрюваний й її фотографував.

Підозрюваний в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечив, вказав, що вину не визнає. Просив застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби, щоб мати можливість працювати та допомагати родині.

Захисник в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував, підозру вважає необґрунтованою. Вказав, що єдиним доказом є показання потерпілої, які викликають сумніви у їх достовірності. Висновком судової-медичної експертизи не встановлено факту насильства, а також що статеві акти відбувались на постійній основі. Наявні у матеріалах справи докази свідчать про те, що потерпіла сама могла завдати собі ушкоджень. Ризики, на які посилається орган досудового розслідування, є необґрунтованими, підозрюваний не переховувався, на свідків не впливав, всі свідки допитані, тому ризик незаконного на них впливу відсутній. Потерпіла органом опіки та піклування вилучена із сім`ї, тому ризик незаконного впливу на неї відсутній. Підозрюваний має постійне місце проживання, до відповідальності не притягувався, позитивно характеризується за місцем проживання, постійно працює, інколи не офіційно, має на утриманні малолітніх дітей. Перебування ОСОБА_4 під вартою матиме негативний вплив на його сім`ю. Просив застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Встановлено, що у рамках кримінального №0000441 від 18.07.2023 ОСОБА_4 26.09.2023 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 152, ч. 2 ст. 152, ч. 3 ст. 153, ч. 2 ст. 153 КК України.

Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 24.10.2023 застосовано до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 20.11.2023, без визначення застави.

Згідно з ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 2 ст.177 КПК України визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до приписів ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

При цьому, згідно з п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як, зокрема, до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

У відповідності до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Окрім того, згідно з ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а відтак слідчий суддя приймає до уваги, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини "розумна підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст. 5 параграфу 1(с) Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, передбачає "наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин" (див. рішення O'Hara v. United Kingdom of 16 October 2001, § 34).

Розумна підозра, згадана в ст. 5 § 1(с) Конвенції, не означає, що винуватість підозрюваного має бути встановлена на цій стадії. Саме у чіткому доведенні як події, так і характеру того злочину, у якому підозрюється особа, і полягає мета розслідування (див. рішення N.C. v. Italy of 11 January 2001, §45).

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що надані слідчим та прокурором докази у їх сукупності переконали б неупередженого спостерігача, що ОСОБА_4 , можливо, вчинив злочини, передбаченіч. 3 ст. 152, ч. 2 ст. 152, ч. 3 ст. 153, ч. 2 ст. 153 Кримінального кодексу України, що наразі підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами.

Вирішуючи питання про продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , слідчий суддя враховує вимоги п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного (обвинуваченого), а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

При цьому, при оцінці існуючих ризиків, на які покликались слідчий та прокурор, суд враховує також, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, таке обвинувачення в сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, щого його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі "Ілійков проти Болгарії" №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, суддями було встановлено достатньо підстав вважати, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування, вчинити інше кримінальне правопорушення та незаконно впливати на потерпілу та свідків.

Наразі слідчим суддею також встановлено обґрунтованість підстав вважати, що заявлені ризики продовжують існувати на момент вирішення питання про продовження строку дії попереднього запобіжного заходу.

Зокрема, слідчий суддя вважає, що не зменшились ризики того, що підозрюваний може переховуватись від органу досудового розслідування, враховуючи характер та обставини кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_4 , суворість можливого покарання, яке загрожує підозрюваному, в разі визнання його винним.

Зазначене свідчить про існування на час постановлення ухвали обґрунтованих підстав для висновку про підвищену суспільну небезпечність особи підозрюваного, існування ризику можливості переховування від слідства та суду.

Крім того, на переконання слідчого судді, існує реальний ризик впливу підозрюваного на потерпілу та свідків у даному кримінальному провадженні, які ще не надавали показання безпосередньо суду, та які проживають в одному будинку, та в одному населеному пункті з підозрюваним.

Щодо ризику продовження злочинної діяльності, слідчий суддя вбачає таке посилання сторони обвинувачення достатньо обґрунтованим, зважаючи знову ж на характер вчиненого кримінального правопорушення та на те, що ОСОБА_4 злочин вчинив відносно неповнолітньої падчерки, та має на утриманні інших дітей.

Таким чином, існування наразі обґрунтованих ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, на переконання слідчого судді, свідчить про неможливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Беручи до уваги викладене вище, слідчий суддя дійшов висновку, що органом досудового розслідування доведено наявність підстав, передбачених ч.3 ст. 199 КПК України, для задоволення клопотання і подальшого тримання підозрюваного під вартою, у межах строку досудового розслідування.

Керуючись статтями 176, 178, 183, 194, 196, 197, 199, 309, 376, 534 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и в:

Клопотання задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 25.11.2023, в межах строку досудового розслідування.

Встановити строк дії ухвали до 25.11.2023

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Оголошення повного тексту ухвали о 17:15 год 21.11.2023.

Слідчий суддя: ОСОБА_1