Справа № 203/3626/23
Провадження № 1-кс/0203/3262/2023
УХВАЛА

26 липня 2023 року слідчий суддя Кіровського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі скаргу захисника ОСОБА_3 в інтересах потерпілої ОСОБА_4 на постанову слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, від 27.04.2023 року про закриття кримінального провадження №0001448 від 18.09.2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 365, ч. 2 ст. 366 КК України,

встановив:

03.07.2023 року через систему «Електронний суд» до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська надійшла скарга захисника ОСОБА_3 в інтересах потерпілої ОСОБА_4 (далі заявник, скаржник) на постанову слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, від 27.04.2023 року про закриття кримінального провадження №0001448 від 18.09.2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 365, ч. 2 ст. 366 КК України, в якій заявник просить суд:

- скасувати постанову старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Держаного бюро розслідувань, розташованого в місті Полтаві, ОСОБА_5 від 27.04.2023 року про закриття кримінального провадження №0001448;

- направити матеріали кримінального провадження №0001448 до Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Держаного бюро розслідувань, розташованого в місті Полтаві, для проведення досудового розслідування.

В обґрунтування вимог скарги заявник зазначив, що оскаржувана постанова підлягає беззаперечному скасуванню, оскільки прокурором та слідчим, на думку скаржника, умисно здійснена абсолютна неповнота досудового розслідування. Ними не проведено жодної слідчої дії, направленої на розкриття злочину та встановлення обставин, які мають значення для кримінального провадження, не долучено та не визнано доказами цифрові оригінали викрадених з кримінального провадження №0001789 вищевказаних документів, не допитано оперативного співробітника, який виконував письмове доручення прокурора ОСОБА_6 , в тому числі з відрядження в іншу область, не допитано водія, який на власному автотранспортному засобі возив співробітника поліції разом з понятими в іншу область для здійснення слідчих дій за дорученням прокурора ОСОБА_6 , не допитано осіб, яких було залучено понятими під час повідомлення вказаним фігурантам про підозру, не допитано співробітницю ЖЕО м. Запоріжжя, яка отримала письмове повідомлення про підозру одному з фігурантів ( ОСОБА_7 ), але надала показання адвокатові потерпілої, не проведено допиту ОСОБА_6 в присутності представника потерпілої, який має право поставити відповідні запитання з метою реалізації прав потерпілої, не проведено одночасного допиту прокурора ОСОБА_6 зі свідками з метою встановлення розбіжностей в показаннях.

При цьому за поясненнями заявника, прокурор не виконав вимоги судових рішень слідчих суддів щодо усунення встановленої неповноти досудового розслідування та не провів слідчих дій, не розглянув жодного клопотання про їх проведення.

З огляду на викладене вище, скаржник звернувся до суду із скаргою на постанову слідчого про закриття кримінального провадження.

Відповідно до протоколу автоматичного визначення слідчого судді від 03.07.2023 року, судову справу №203/3626/23, провадження №1-кс/0203/3262/2023, було розподілено слідчому судді ОСОБА_1 та передано канцелярією суду 05.07.2023 року.

Ухвалою слідчого судді від 06.07.2023 року було відкрито провадження у справі за скаргою та призначено скаргу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

У судове засідання, призначене на 26.07.2023 року, учасники провадження не з`явились, належним чином були повідомлені про час, дату та місце проведення судового засідання.

Скаржник подав до суду заяву про розгляд скарги за його відсутності та зазначив, що він підтримує вимоги скарги та просить суд їх задовольнити.

Слідчий причини неявки у судове засідання суду не повідомив та не виконав вимоги ухвали суду від 06.07.2023 року в частині зобов`язання відповідальних осіб надати матеріали кримінального провадження №0001448.

Суд на підставі положень ст. ст. 138, 306, ч. 4 ст. 107 КПК України розглянув скаргу за відсутності скаржника та слідчого за наявними матеріалами справи, без фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів.

Слідчий суддя, вивчивши скаргу та наявні у справі матеріали, проаналізувавши норми КПК України, дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що на досудовому розслідуванні у Третьому слідчому відділі (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, перебувало кримінальне провадження №0001448 від 18.09.2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 365, ч. 2 ст. 366 КК України.

Постановою старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, від 27.04.2023 року було закрито кримінальне провадження №0001448 від 18.09.2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 365, ч. 2 ст. 366 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із відсутністю в діях керівника Новомосковської місцевої прокуратури ОСОБА_8 та прокурора Новомосковської місцевої прокуратури ОСОБА_6 ознак складу злочинів.

За змістом мотивувальної частини оскаржуваної постанови слідчий, зокрема, зазначив, що з метою уточнення відомостей у поданих заявах органом досудового розслідування ОСОБА_3 неодноразово викликався до Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, для допиту в якості свідка, а саме: на 16.08.2022 року (поштове відправлення вручене особисто 12.08.2022 року) та 25.08.2022 року (поштове відправлення вручене 20.08.2022 року особисто). Водночас ОСОБА_3 були проігноровані вказані виклики, що унеможливлює встановлення органом досудового розслідування обставин, що мають значення для досудового розслідування.

Суд, вирішуючи скаргу по суті, враховує те, що в ухвалах слідчих суддів від 02.03.2021 року, справа №554/11926/20, від 17.03.2021 року, справа №554/11926/20, від 29.07.2021 року, справа №203/2796/21, долучених до матеріалів скарги, неодноразово наголошувалось на необхідності вирішення слідчим питання про визнання ОСОБА_4 потерпілою. Проте слідчий не виконав вказаних ухвал суду, а іншого слідчим не доведено суду, матеріали кримінального провадження суду не надані.

Крім того, заявник неодноразово звертався до прокурора із клопотаннями про проведення процесуальних та слідчих дій, із скаргами щодо недотримання розумних строків під час досудового розслідування, та ухвалами слідчих суддів від 27.09.2021 року, справа №203/3855/21, від 02.08.2021 року, справа №203/2887/21, було неодноразово зобов`язано прокурора розглянути клопотання ОСОБА_4 в порядку ст. 220 КПК України. Проте слідчий не надав суду доказів того, що вказані клопотання були розглянуті прокурором та ним забезпечена повнота досудового розслідування.

Також суд бере до уваги те, що в ухвалі Дніпровського апеляційного суду від 24.05.2022 року, справа №203/380/22, апеляційним судом було наголошено на тому, що слідчим ОСОБА_5 не надано оцінки поданим представником потерпілого документам, які за його твердженнями були отримані потерпілою стороною під час ознайомлення з кримінальним провадженням №0001789, а саме: запитів прокурора ОСОБА_6 , доручення на повідомлення про підозру ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , матеріали виконання доручень, текст повідомлення про підозру цих осіб, протоколи допитів понятих, які брали участь у врученні повідомлення про підозру та свідка робітниці ЖЕО в м. Запоріжжі, яка допитана представником потерпілої, при цьому не вжито заходів до перевірки чи дійсно такі документи були в матеріалах кримінального провадження №0001789, зокрема, і шляхом допиту службових осіб, які начебто складали ці документи та вчиняли дії для їх вручення. Водночас слідчим не доведено суду того, що ці процесуальні дії на виконання вимог ухвали слідчих суддів ним виконані та цього не відображено в оскаржуваній постанові про закриття кримінального провадження.

Суд зазначає, що відповідно до положень частин 1, 2, 3, 6 статті 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Закони та інші нормативно-правові акти України, положення яких стосуються кримінального провадження, повинні відповідати цьому Кодексу. При здійсненні кримінального провадження не може застосовуватися закон, який суперечить цьому Кодексу.

У випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Відповідно до положень статті 40 КПК України, слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій.

Слідчий уповноважений:

1) починати досудове розслідування за наявності підстав, передбачених цим Кодексом;

2) проводити слідчі (розшукові) дії та негласні слідчі (розшукові) дії у випадках, встановлених цим Кодексом;

3) доручати проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій відповідним оперативним підрозділам;

5) звертатися за погодженням із прокурором до слідчого судді з клопотаннями про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій;

6) повідомляти за погодженням із прокурором особі про підозру;

7) за результатами розслідування складати обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру та подавати їх прокурору на затвердження;

8) приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, у тому числі щодо закриття кримінального провадження за наявності підстав, передбачених статтею 284 цього Кодексу;

9) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Кодексом.

Слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

Відповідно до частин 1, 2 статті 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.

Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд може прийняти як доказ показання осіб, які не дають їх безпосередньо в судовому засіданні, лише у випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до положень частин 1, 2 статті 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно з вимогами пункту 1 частини 1 статті 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).

Відповідно до частини 2 статті 91 КПК України, доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до частин 1, 2 статті 92 КПК Укра їни, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає.

Відповідно до положень статей 93, 94 КПК України, збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Відповідно до частини 5 статті 110 КПК України, обґрунтованість рішення (постанови), яке прийняли прокурор та слідчий, повинна знайти вираження в його мотивуванні.

Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 223 КПК України, слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.

Підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Слідчий, прокурор вживає належних заходів для забезпечення присутності під час проведення слідчої (розшукової) дії осіб, чиї права та законні інтереси можуть бути обмежені або порушені. Перед проведенням слідчої (розшукової) дії особам, які беруть у ній участь, роз`яснюються їх права і обов`язки, передбачені цим Кодексом, а також відповідальність, встановлена законом.

Відповідно до положень статті 111 КПК України, повідомлення у кримінальному провадженні є процесуальною дією, за допомогою якої слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд повідомляє певного учасника кримінального провадження про дату, час та місце проведення відповідної процесуальної дії або про прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію.

Повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу, за винятком положень щодо змісту повідомлення та наслідків неприбуття особи.

Так, відповідно до положень статті 133 КПК України, слідчий, прокурор під час досудового розслідування має право викликати підозрюваного, свідка, потерпілого або іншого учасника кримінального провадження у встановлених цим Кодексом випадках для допиту чи участі в іншій процесуальній дії.

Слідчий, прокурор під час досудового розслідування мають право викликати особу, якщо є достатні підстави вважати, що вона може дати показання, які мають значення для кримінального провадження, або її участь у процесуальній дії є обов`язковою.

При цьому у статті 135 КПК України регламентований порядок здійснення виклику в кримінальному провадженні. Зокрема, у частині 1 статті 135 КПК України передбачено, що особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.

Відповідно до положень статті 139 КПК України, якщо підозрюваний, обвинувачений, свідок, потерпілий, цивільний відповідач, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, який був у встановленому цим Кодексом порядку викликаний (зокрема, наявне підтвердження отримання ним повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом), не з`явився без поважних причин або не повідомив про причини свого неприбуття, на нього накладається грошове стягнення у розмірі: від 0,25 до 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб - у випадку неприбуття на виклик слідчого, прокурора;

від 0,5 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб - у випадку неприбуття на виклик слідчого судді, суду.

У випадку, встановленому частиною першою цієї статті, до підозрюваного, обвинуваченого, свідка може бути застосовано привід.

За злісне ухилення від явки свідок, потерпілий несе відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до положень статті 140 КПК України, привід полягає у примусовому супроводженні особи, до якої він застосовується, особою, яка виконує ухвалу про здійснення приводу, до місця її виклику в зазначений в ухвалі час .

Рішення про здійснення приводу приймається: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, прокурора або з власної ініціативи, а під час судового провадження судом за клопотанням сторони кримінального провадження, потерпілого, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, або з власної ініціативи. Рішення про здійснення приводу приймається у формі ухвали.

Згідно з положеннями пункту 2 частини 1 статті 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Відповідно до положень пункту 3 частини 1 статті 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, в тому числі рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Згідно з положеннями статті 307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

Аналіз встановлених в ході судового розгляду обставин кримінального провадження та положень КПК України вказує, що слідчий, закриваючи кримінальне провадження, у зв`язку із відсутністю складів кримінальних правопорушень, не здійснив усіх необхідних слідчих та процесуальних дій задля проведення повного та всебічного досудового розслідування, а об`єктивна неможливість їх проведення без наявності підстав, визначених КПК України, не може бути підставою для констатації факту відсутності складу кримінального правопорушення.

Суд враховує те, що неможливість допиту представника заявника адвоката ОСОБА_3 в якості свідка було підставою для ствердження слідчим про неможливість встановлення органом досудового розслідування обставин, що мають значення для досудового розслідування. Натомість слідчий не вжив належних заходів задля забезпечення присутності під час проведення слідчої (розшукової) дії представника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_3 . Оскільки на противагу вимогам КПК України, визначеним у статті 111, у главі 11 КПК України, зокрема, у статті 135 КПК України, щодо виклику особи, слідчим не доведено вжиття всіх необхідних заходів для виклику представника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_3 з метою проведення його допиту, та відсутня його відмова давати показання щодо себе в рамках кримінального провадження. Тим більше, що слідчим не були застосовані вимоги статей 139, 140 КПК України щодо наслідків неприбуття свідка без поважних причин для проведення його допиту.

З огляду на викладене вище, оскаржувану постанову про закриття кримінального провадження не можна вважати вмотивованою, а підстави для закриття кримінального провадження встановленими. Прийняття постанови про закриття кримінального провадження можливе лише після безпосереднього дослідження й оцінки слідчим доказів, які стосуються кримінального провадження у їх сукупності, а мотивування постанови про закриття кримінального провадження виражається в детальному викладенні тих обставин, які є підставами для закриття кримінального провадження з наведенням необхідних доказів, що підтверджують наявність таких підстав.

Суд дійшов висновку, що слідчий не виконав обов`язок, визначений КПК України, щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, що призвело до передчасного прийняття оскаржуваної постанови про закриття кримінального провадження.

Таким чином, скарга захисника ОСОБА_3 в інтересах потерпілої ОСОБА_4 підлягає задоволенню, а оскаржувана постанова про закриття кримінального провадження від 27.04.2023 року скасуванню. При цьому матеріали кримінального провадження №0001448 слід направити до Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, для продовження досудового розслідування.

Керуючись ст. ст. 303-306, 307, 369, 371, 372 КПК України, слідчий суддя,

ухвалив:

Скаргу захисника ОСОБА_3 в інтересах потерпілої ОСОБА_4 на постанову слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, від 27.04.2023 року про закриття кримінального провадження №0001448 від 18.09.2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 365, ч. 2 ст. 366 КК України, задовольнити повністю.

Скасувати постанову старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_5 від 27.04.2023 року про закриття кримінального провадження №0001448 від 18.09.2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 365, ч. 2 ст. 366 КК України.

Направити матеріали кримінального провадження №0001448 від 18.09.2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 365, ч. 2 ст. 366 КК України, до Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, для продовження досудового розслідування.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1