Справа №760/7696/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2023 м. Київ

Солом`янський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Солом`янського районного суду міста Києва за адресою м. Київ, вул. Максима Кривоноса, 25 клопотання прокурора Солом`янської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу в виді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002694 від 28.11.2022, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Бишів Макарівського району Київської області, громадянки України, зареєстрованої за адресою АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Солом`янського районного суду міста Києва перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002694 від 28.11.2022, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

У судовому засіданні, що відбувалось 14.12.2023 р., суд продовжив дослідження письмових доказів сторони обвинувачення.

Від прокурора до суду надійшло клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_4 строком на 60 днів без визначення розміру застави. Клопотання прокурора мотивовано тим, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України. Прокурор зазначає, що продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, стосовно того, що обвинувачена може переховуватись від суду, впливати на свідків з метою зміни останніми показів в частині фактичних обставин, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення. Зазначені ризики ґрунтуються на тому, що за вчинення кримінального правопорушення, інкримінованого ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 115 КК України, обвинуваченій може загрожувати покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, а тому, усвідомлюючи невідворотність покарання, яке може їй загрожувати, обвинувачена може вживати заходів, спрямованих на переховування від суду чи іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню. Обвинувачена не має постійного місця проживання, на момент вчинення кримінального правопорушення проживала більш як пів року із потерпілим в його квартирі, яка належить батькам останнього, іншого постійного місця проживання у м. Києві обвинувачена не має. Зазначається, що обвинувачена не має стійких соціальних зв`язків, була позбавлена батьківських прав відносно своїх неповнолітніх дітей, які залишились проживати з батьками обвинуваченої за місцем її реєстрації, де остання не проживає. Офіційно не працевлаштована, не має джерела доходу, та засобів зв`язку, зокрема мобільного телефону, жила за рахунок померлого, зловживала алкогольними напоями та вела антисоціальний спосіб життя. Свідками у даному кримінальному провадженні, є сусіди та знайомі обвинуваченої, що вказує на наявність ризику здійснення на них тиску з метою зміни останніми показів, наданих на досудовому розслідуванні. У зв`язку із чим, на переконання прокурора, інший більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченої.

Обвинувачена ОСОБА_4 та її захисник адвокат ОСОБА_5 не заперечували проти задоволення клопотання прокурора.

Заслухавши думки учасників кримінального провадження стосовно клопотання прокурора Солом`янської окружної прокуратури міста Києва про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_4 , суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Так, судом на виконання ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою було встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, а саме, у вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині.

Враховуючи, що суд на даному етапі розгляду кримінального провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, таким чином, з огляду на наведені у клопотанні прокурора доводи, суддя приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Суд звертає увагу на те, що поняття «обґрунтована підозра» наведено в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якого обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.09.1990).

При оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання. Так, у рішення ЄСПЛ «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») 31315/96 від 25.04.2000, Страсбурзький суд визнав достатнім мотивування чеських судів, що прийняли рішення про тримання під вартою з огляду в тому числі на те, що заявникові загрожувало відносно суворе покарання.

Згідно із положеннями рішення Конституційного Суду України від 08.07.2003 року за № 14-рп/2003 при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу разом з іншими обставинами враховується тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється, обвинувачується особа.

Так, в ході судового розгляду клопотання прокурора знайшли своє підтвердження обставини продовження існування ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, на які вказує прокурор у поданому клопотанні.

Зокрема, продовжують існувати ризики того, що обвинувачена ОСОБА_4 може переховування від суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Зазначені висновки суду ґрунтуються на тому, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, за вчинення якого обвинуваченій може загрожувати покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, а тому, усвідомлюючи невідворотність покарання, яке може бути їй призначено судом у випадку визнання її винуватою у вчиненні інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, обвинувачена може вживати заходів, спрямованих на переховування від суду. Обвинувачена ОСОБА_4 не має постійного місця проживання у м. Києві, офіційно не працевлаштована та суспільно-корисною працею не зайнята, не має постійного джерела доходу, незаміжня, позбавлена батьківських прав відносно малолітніх дітей, що у своїй сукупності вказує на відсутність в обвинуваченої стійких соціальних зв`язків, та свідчить про наявність ризику, що обвинувачена може вчинити інше кримінальне правопорушення, а також іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню. Крім того, обвинуваченій у порядку ст. 290 КПК України відкриті матеріали досудового розслідування, а тому вона обізнана із анкетними відомостями свідків у даному кримінальному провадженні, які, як зазначила прокурор, є її знайомими та сусідами, що вказує на наявність ризику можливого впливу на свідків з метою зміни останніми своїх показів, наданих на досудовому розслідуванні.

При розгляді клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_4 судом враховано особу обвинуваченої, яка раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась, зареєстрованого постійного місця проживання у м. Києві не має, однак має зареєстроване місце проживання за адресою АДРЕСА_1 , де не проживала на час свого затримання, офіційно не працевлаштована, незаміжня, позбавлена батьківських прав відносно малолітніх дітей, кримінальне правопорушення, відповідно до змісту обвинувального акту, вчинено за обтяжуючих обставин: у стані алкогольного сп`яніння, та щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як, до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно п.2 ч. 4 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Таким чином, виходячи з вищевикладеного, із врахуванням положень п. 4 ч. 2 ст. 183, п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, та обставинами продовження існування ризиків, визначених ст. 177 КПК України, та враховуючи особу обвинуваченої, суд приходить до висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченої ОСОБА_4 на даному етапі розгляду кримінального провадження та запобігти ризикам, встановлених судом та перелічених в ухвалі суду.

Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченої ОСОБА_4 .

Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для продовження вже обраного відносно обвинуваченої запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, без визначення розміру застави.

Керуючись ч. 3 ст. 331, ст. ст. 131, 132, 176-178, 183, 184, 186, 193, 194, 196, 197, 291, 336, 376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Солом`янської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, - задовольнити.

Продовжити обвинуваченій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів, тобто до 11 лютого 2024 року включно без визначення розміру застави.

Ухвала суду діє до 11 лютого 2024 року включно та підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Визначити наступні дати судового засідання:

07.02.2024 р. на 14 год. 30 хв.,

05.03.2024 р. на 15 год. 00 хв.

25.03.2024 р. на 15 год. 00 хв.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з моменту проголошення ухвали.

Суддя ОСОБА_1