Справа № 711/5907/23
Номер провадження 1-кп/711/508/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2023 року м.Черкаси

Придніпровський районний суд м.Черкаси в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

законного представника потерпілого ОСОБА_4 ,

захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Придніпровського районного суду м.Черкаси, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001646 від 12.05.2023, стосовно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Черкаси, Черкаської області, громадянина України, не одруженого, з середньою освітою, офіційно працевлаштованого в ТОВ «АРАМІС» на посаді комплектувальника, який на утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей чи інших осіб не має, не є особою з інвалідністю, депутатом, учасником АТО, бойових дій не являється, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.186, ч.1 ст.361 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця міста Черкаси, Черкаської області, громадянина України, не одруженого, з середньою освітою, офіційно працевлаштованого в ТОВ «ЕЛЕКТРА-ПЛЮС» на посаді механіка, який на утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей чи інших осіб не має, не є особою з інвалідністю, депутатом, учасником АТО, бойових дій не являється, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

11.05.2023, у період часу з 23 години 25 хвилин по 23 годину 45 хвилин, ОСОБА_7 , за попередньою змовою з ОСОБА_8 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (стосовно якого ухвалено вирок від 19 жовтня 2023 року), в умовах воєнного стану із застосуванням насильства, відкрито викрав чуже майно неповнолітнього ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4

11.05.2023, близько 23 години 25 хвилин, ОСОБА_7 , перебуваючи разом з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 (стосовно якого ухвалено вирок від 19 жовтня 2023 року) біля ТЦ «Велика Кишеня», розташованого за адресою: м. Черкаси, вул. Припортова, 42/1, спостерігаючи за тим, як неповнолітній ОСОБА_10 зняв через банкомат АБ «Укргазбанк» грошові кошти, вирішили відкрито заволодіти його майном.

З метою реалізації спільного умислу, спрямованого на заволодіння чужим майном, ОСОБА_7 разом із ОСОБА_8 та ОСОБА_9 (стосовно якого ухвалено вирок від 19 жовтня 2023 року) пішли за ОСОБА_10 , який пішов по вул. Захисників України (вул. Волкова), перетнув бульвар Шевченка та пішов вулицею В`ячеслава Чорновола. Близько 23 години 35 хвилин ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 (стосовно якого ухвалено вирок від 19 жовтня 2023 року) наздогнавши ОСОБА_10 заштовхали його до неосвітленого провулку Матросова та біля будинку № 41 по вул. В`ячеслава Чорновола в м. Черкаси, реалізуючи спільний умисел на відкрите викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, відкрито, умисно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, що запроваджений Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-IX, у подальшому продовжений Указом від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-IX, Указом від 17 травня 2022 року № 341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року № 2263-IX, Указом від 12 серпня 2022 року № 573/2022, затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року № 2500-IX, Указом від 7 листопада 2022 року № 757/2022, затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 року № 2738-IX, Указом від 6 лютого 2023 року № 58/2023, затвердженим Законом України від 7 лютого 2023 року № 2915-IX та Указом від 1 травня 2023 року № 254/2023, затвердженого Законом України від 2 травня 2023 року № 3057-ІХ), повалили потерпілого ОСОБА_10 на землю та нанесли йому декілька ударів руками та ногами в область тулуба, правої ноги та голови, спричинивши потерпілому ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді крововиливів слизової оболонки обох губ, крововиливу правого стегна, які згідно висновку експерта №02-01/439 від 26.05.2023 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, після чого ОСОБА_7 вирвав з рук потерпілого мобільний телефон марки «XIAOMI» моделі Redmi 9A, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , вартість якого згідно висновку експерта № СЕ-19/124-23/5812-ТВ від 30.05.2023 становить 2396,67 грн., після чого потягли ОСОБА_10 до будинку АДРЕСА_3 , де ОСОБА_9 (стосовно якого ухвалено вирок від 19 жовтня 2023 року) дістав із рюкзака потерпілого портативний зарядний пристрій «XIAOMI» PLM13ZM ємністю 10000 мАh (павербанк), вартість якого згідно висновку експерта № СЕ-19/124-23/5812-ТВ від 30.05.2023 становить 299,00 грн, чим спричинили ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 2695 гривень 67 копійок та спільно розпорядились викраденим майном на власний розсуд.

Після цього ОСОБА_7 , 11.05.2023, близько 23 години 41 хвилини, перебуваючи біля будинку № 41 по вул. В`ячеслава Чорновола в м. Черкаси, продовжуючи злочинний умисел, направлений на заволодіння майном ОСОБА_10 , без дозволу останнього здійснив вхід до мобільного додатку «Мonobank», який встановлений на викраденому у потерпілого мобільному телефоні марки «XIAOMI» моделі Redmi 9A, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , за допомогою цифрового паролю, який дізнався від потерпілого, погрожуючи йому газовим балончиком, та використовуючи особовий рахунок АТ «Універсал Банк» (Монобанк) НОМЕР_3 , який належить потерпілому, здійснив переказ належних ОСОБА_10 грошових коштів в сумі 1116 грн. на рахунок АТ КБ «ПриватБанк» НОМЕР_4 , який належить матері ОСОБА_7 - ОСОБА_11 , після чого ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 (стосовно якого ухвалено вирок від 19 жовтня 2023 року) залишили місце вчинення кримінального правопорушення та в подальшому ОСОБА_7 і ОСОБА_8 спільно розпорядились викраденими коштами на власний розсуд.

Дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.186 КК України, а саме відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане із насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене за попередньою змовою групою осіб в умовах воєнного стану.

Також, ОСОБА_7 11 травня 2023 року, близько 23 години 41 хвилин, перебуваючи біля будинку АДРЕСА_4 , маючи умисел на несанкціоноване втручання в роботу інформаційних (автоматизованих) систем з метою заволодіння чужим майном, самочинно, без дозволу власника, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, умисно вчинив незаконні операції з використанням електронно-обчислювальної техніки, а саме використовуючи попередньо відкрито викрадений мобільний телефон марки «XIAOMI» моделі Redmi 9A, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 із сім-карткою мобільного оператора «Kyivstar» з номером НОМЕР_5 , що належить ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_4 , та є фінансовим номером клієнта банку АТ «Універсал Банк» (Monobank), розуміючись на тонкощах банківської системи, зокрема щодо надання послуг клієнтам АТ «Універсал Банк» (Monobank), без дозволу власника, використовуючи цифровий пароль від мобільного додатку «Мonobank», який ОСОБА_7 попередньо дізнався від потерпілого, погрожуючи йому газовим балончиком, проти волі ОСОБА_10 , здійснив вхід до облікового запису мобільного додатку «Мonobank», авторські права на який належать АТ «Універсал Банк», а саме: на мобільному телефоні марки XIAOMI» моделі Redmi 9A, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , в результаті чого отримав повний доступ до облікового запису особового рахунку АТ «Універсал Банк» (Монобанк) потерпілого НОМЕР_3 , що призвело до несанкціонованого втручання в роботу інформаційних (автоматизованих) систем та витоку інформації про стан належного ОСОБА_10 банківського рахунку, що відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність» є банківською таємницею, після чого від імені потерпілого здійснив переказ належних ОСОБА_10 грошових коштів в сумі 1116 грн. на рахунок АТ КБ «ПриватБанк» НОМЕР_4 , який належить матері ОСОБА_7 - ОСОБА_11 .

Дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.361 КК України, а саме несанкціоноване втручання в роботу інформаційних (автоматизованих) систем.

23 години 25 хвилин по 23 годину 45 хвилин, за попередньою змовою з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (стосовно якого ухвалено вирок від 19 жовтня 2023 року) в умовах воєнного стану із застосуванням насильства, відкрито викрав чуже майно неповнолітнього ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за наступних обставин.

11.05.2023, близько 23 години 25 хвилин, ОСОБА_8 , перебуваючи разом з ОСОБА_7 та ОСОБА_9 (стосовно якого ухвалено вирок від 19 жовтня 2023 року) біля ТЦ «Велика Кишеня», розташованого за адресою: м. Черкаси, вул. Припортова, 42/1, спостерігаючи за тим, як неповнолітній ОСОБА_10 зняв через банкомат АБ «Укргазбанк» грошові кошти, вирішили відкрито заволодіти його майном.

З метою реалізації спільного умислу, спрямованого на заволодіння чужим майном, ОСОБА_8 разом із ОСОБА_7 та ОСОБА_9 (стосовно якого ухвалено вирок від 19 жовтня 2023 року) пішли за ОСОБА_10 , який пішов по вул. Захисників України (вул. Волкова), перетнув бульвар Шевченка та пішов вулицею В`ячеслава Чорновола. Близько 23 години 35 хвилин ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 (стосовно якого ухвалено вирок від 19 жовтня 2023 року) наздогнавши ОСОБА_10 заштовхали його до неосвітленого провулку Матросова та біля будинку № 41 по вул. В`ячеслава Чорновола в м. Черкаси, реалізуючи спільний умисел на відкрите викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, відкрито, умисно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, що запроваджений Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-IX, у подальшому продовжений Указом від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-IX, Указом від 17 травня 2022 року № 341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року № 2263-IX, Указом від 12 серпня 2022 року № 573/2022, затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року № 2500-IX, Указом від 7 листопада 2022 року № 757/2022, затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 року № 2738-IX, Указом від 6 лютого 2023 року № 58/2023, затвердженим Законом України від 7 лютого 2023 року № 2915-IX та Указом від 1 травня 2023 року № 254/2023, затвердженого Законом України від 2 травня 2023 року № 3057-ІХ), повалили потерпілого ОСОБА_10 на землю та нанесли йому декілька ударів руками та ногами в область тулуба, правої ноги та голови, спричинивши потерпілому ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді крововиливів слизової оболонки обох губ, крововиливу правого стегна, які згідно висновку експерта №02-01/439 від 26.05.2023 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, після чого ОСОБА_7 вирвав з рук потерпілого мобільний телефон марки «XIAOMI» моделі Redmi 9A, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , вартість якого згідно висновку експерта № СЕ-19/124-23/5812-ТВ від 30.05.2023 становить 2396,67 грн., після чого потягли ОСОБА_10 до будинку АДРЕСА_3 , де ОСОБА_9 (стосовно якого ухвалено вирок від 19 жовтня 2023 року) дістав із рюкзака потерпілого портативний зарядний пристрій «XIAOMI» PLM13ZM ємністю 10000 мАh (павербанк), вартість якого згідно висновку експерта № СЕ-19/124-23/5812-ТВ від 30.05.2023 становить 299,00 грн., чим спричинили ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 2695 гривень 67 копійок та спільно розпорядились викраденим майном на власний розсуд.

Після цього ОСОБА_7 , 11.05.2023, близько 23 години 41 хвилини, перебуваючи біля будинку № 41 по вул. В`ячеслава Чорновола в м. Черкаси, продовжуючи злочинний умисел, направлений на заволодіння майном ОСОБА_10 , без дозволу останнього здійснив вхід до мобільного додатку «Мonobank», який встановлений на викраденому у потерпілого мобільному телефоні марки «XIAOMI» моделі Redmi 9A, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , за допомогою цифрового паролю, який дізнався від потерпілого, погрожуючи йому газовим балончиком, та використовуючи особовий рахунок АТ «Універсал Банк» (Монобанк) НОМЕР_3 , який належить потерпілому, здійснив переказ належних ОСОБА_10 грошових коштів в сумі 1116 грн. на рахунок АТ КБ «ПриватБанк» НОМЕР_4 , який належить матері ОСОБА_7 - ОСОБА_11 , після чого ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 (стосовно якого ухвалено вирок від 19 жовтня 2023 року) залишили місце вчинення кримінального правопорушення та в подальшому ОСОБА_8 та ОСОБА_7 спільно розпорядились викраденими коштами на власний розсуд.

Дії ОСОБА_8 кваліфіковано за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.186 КК України, а саме відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане із насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене за попередньою змовою групою осіб в умовах воєнного стану.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.186, ч.1 ст.361 КК України визнав повністю, у вчиненому щиро покаявся, підтвердивши обставини, а саме: час, місце та спосіб вчинення ним інкримінованих йому органом досудового розслідування кримінальних правопорушень, викладених в обвинувальному акті, які відповідають дійсності і він їх у повному обсязі підтверджує. Пояснив, що дійсно він вчинив викладенні в обвинувальному акті кримінальні правопорушення, все викладено вірно, йому соромно за свої вчинки. У скоєному щиро розкаявся, вину усвідомив та повністю визнав, просив суворо не карати, надавши шанс на виправлення. Вказаний злочин був вчинений ним через те, що він не мав роботи, грошей не вистачало. Після його викриття він зробив належні висновки, влаштувався на роботу, робить внески на користь ЗСУ. Також просив врахувати, що він просить вибачення у потерпілого та його матері (законного представника) та засуджує свою поведінку. Готовий нести відповідальність за свій злочин, але просить не позбавляти його свободи, надати шанс для виправлення та можливості бути корисним для суспільства в такий тяжкий для держави час.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України визнав повністю, у вчиненому щиро покаявся, підтвердивши обставини, а саме: час, місце та спосіб вчинення ним інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення, викладених в обвинувальному акті, які відповідають дійсності і він їх у повному обсязі підтверджує. Пояснив, що дійсно він вчинив викладенні в обвинувальному акті кримінальні правопорушення, все викладено вірно. У скоєному щиро розкаявся, вину усвідомив та повністю визнав, просив суворо не карати, надавши шанс на виправлення. Вказаний злочин був вчинений ним через те, що він не мав роботи, грошей не вистачало. Після його викриття він зробив належні висновки, влаштувався на роботу, робить внески на користь ЗСУ. Також просив врахувати, що він просить вибачення у потерпілого та його матері (законного представника) та засуджує свою поведінку. Готовий нести відповідальність за свій злочин, але просить не позбавляти його свободи, надати шанс для виправлення та можливості бути корисним для суспільства в такий тяжкий для держави час.

Враховуючи те, що обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_8 в повному обсязі визнали свою вину у вчиненні інкримінованих їм органом досудового слідства кримінальних правопорушень при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачені, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинувачених та не знайшов підстав вважати, що обвинуваченні себе оговорюють або в інший спосіб викривлюють визнані ними у судовому засіданні обставини, чи визнають під примусом.

Заперечень з приводу оголошених фактичних обставин, встановлених в ході досудового розслідування в кримінальному проваджені, від сторін не надійшло, учасники погодилися із кваліфікацією вчинених діянь, будь-які заперечення відсутні.

Вина обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 підтверджується доказами, які були зібрані органами досудового розслідування і які він визнав в судовому засіданні, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України.

Це узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинувачених, покази яких є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченими змісту обставин кримінальних правопорушень, добровільності та істинності їх позицій, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинувачених, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих їм кримінальних праворушень при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_7 вірно кваліфіковані за ч.4 ст.186 КК України, які виразилися у відкритому викрадені чужого майна (грабіж), поєднане із насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене за попередньою змовою групою осіб в умовах воєнного стану та відно кваліфіковані за ч.1 ст.361 КК України, які виразилися у несанкціонованному втручані в роботу інформаційних (автоматизованих) систем.

Також суд прийшов до висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_8 вірно кваліфіковані за ч.4 ст.186 КК України, які виразилися у відкритому викрадені чужого майна (грабіж), поєднане із насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене за попередньою змовою групою осіб в умовах воєнного стану

За змістом статей 50, 65 КК України та п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 р. зі змінами від 06.11.2009 р., особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину. Індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром якої є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд відповідно до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.186, ч.1 ст.361 КК України, які відповідно ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжкого злочину та до категорії кримінального проступку, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, характеризуюється за місцем проживання з позитивної сторони, офіційно працевлаштований, на утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей не має, не є особою з інвалідністю, на обліку у лікарів - нарколога та психіатра не перебуває, щиро розкаявся у вчиненому та активно сприяв розкриттю кримінальних правопорушень.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно зі ст.66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, добровільне відшкодування завданих збитків та моральнох шкоди. Про цю обставину, на думку суду, свідчать показання ОСОБА_7 , які не спростовані стороною обвинувачення, зокрема, що він визнав вину, щиро покаявся у вчинених кримінальних правопорушеннях та активно сприяв розкриттю кримінальних правопорушень, також показаннями потерпілого та законного представника, які не просили призначити покарання без позбавлення волі.

При цьому, суд враховує, що щире каяття характерне тим, що воно засновано на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки через визнання вини і готовність нести кримінальну відповідальність, тобто характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого кримінального правопорушення, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

Також суд враховує, що активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень як обставина, що пом`якшує покарання, означає добровільну допомогу слідству будь-яким чином, зокрема таким, як повідомлення правоохоронним органам або суду фактів у справі, надання доказів, інших відомостей про власну кримінальну діяльність.

У судовому засіданні обвинувачений свою вину визнав у повному обсязі, у вчиненому щиро розкаявся, неодноразово вибачався за вчинене та висловлював жаль з приводу вчиненого, критично оцінював свої дії та готовий нести відповідальність за вчинене, добровільно відшкодовує завдані збитки та моральну шкоду, що також свідчить про те, що особа розуміє тяжкість наслідків від своїх дій та щиро кається, дійсно бажає виправити ситуацію, що склалася з його вини. Також у судовому засіданні обвинувачений зазначив, що він співпрацював з органами досудового розслідування, що не спростовано стороною обвинувачення.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 66 КК України, згідно якої - при призначенні покарання суд може визнати такими, що його пом`якшують, і інші обставини, не зазначені в частині першій цієї статті, у якості обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає вчинення кримінальних правопорушень у молодому віці.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.

На підставі вищевикладеного, враховуючи вимоги ст. 65 КК України про те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а також суспільну небезпеку злочинних діянь та ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, суд вважає необхідним призначити покарання ОСОБА_7 у виді позбавлення волі.

Разом з тим, суд також враховує: загальні засади призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості; вимоги ч. 2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер; поведінку обвинуваченого до та після вчинення кримінальних правопорушень, який усвідомлюючи свою провину, зробивши належні висновки, при цьому не намагаючись нічого спотворити або будь-яким чином перешкоджати проведенню необхідних слідчих дій, надав правдиві свідчення про обставини вчинених ним кримінальних правопорушень, які повністю викривають його у вчинені кримінальних правопорушень, дав критичну оцінку своїм злочинним діям, виказав готовність нести кримінальну відповідальність, усвідомлюючи свою провину, зробивши належні висновки, в судовому засіданні неодноразово вибачався за вчинене перед потерпілим, добровільно відшкодовує завдані збитки та моральну шкду, що свідчить про його щире каяття;активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, офіційно працевлаштований, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, амбулаторну психічну допомогу у лікаря психіатра не одержував, характеризується виключно з позитивної сторони.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, з урахуванням особи винного, суд, умотивувавши своєї рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) особливої частини КК України.

За наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання відповідно до ст. 66 КК України, вищенаведені обставини та дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , суд вважає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення за ч.4 ст.186 КК України та являються підставою для застосування ст. 69 КК України.

З урахуванням наведеного, враховуючи дані про особу винного, обставини, що пом`якшують його покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, відсутність обставин, що обтяжують покарання і те, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, а також другорядну роль кари як мети покарання, поведінку обвинуваченого ОСОБА_7 , як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду даного кримінального провадження, суд приходить до висновку, що конкретні обставини кримінального провадження та наведені вище дані про особу обвинуваченого дають підстави вважати, що виправлення останнього та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень можливо досягти, призначивши йому основне покарання за ч. 4 ст. 186 КК України нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 4 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі, із застосуванням ст. 69 КК України.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд відповідно до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, яке відповідно ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжкого злочину, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, посередньо характеризуюється за місцем навчання, офіційно працевлаштований, на утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей не має, не є особою з інвалідністю, на обліку у лікарів - нарколога та психіатра не перебуває, щиро розкаявся у вчиненому та активно сприяв розкриттю злочину.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно зі ст.66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданих збитків та моральнох шкоди. Про цю обставину, на думку суду, свідчать показання ОСОБА_8 , які не спростовані стороною обвинувачення, зокрема, що він визнав вину, щиро покаявся у вчиненні злочину та активно сприяв розкриттю злочину, також показаннями потерпілого та законного представника, які не просили призначити покарання без позбавлення волі.

При цьому, суд враховує, що щире каяття характерне тим, що воно засновано на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки через визнання вини і готовність нести кримінальну відповідальність, тобто характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого кримінального правопорушення, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

Також суд враховує, що активне сприяння розкриттю злочину як обставина, що пом`якшує покарання, означає добровільну допомогу слідству будь-яким чином, зокрема таким, як повідомлення правоохоронним органам або суду фактів у справі, надання доказів, інших відомостей про власну кримінальну діяльність.

У судовому засіданні обвинувачений свою вину визнав у повному обсязі, у вчиненому щиро розкаявся, неодноразово вибачався за вчинене та висловлював жаль з приводу вчиненого, критично оцінював свої дії та готовий нести відповідальність за вчинене, що також свідчить про те, що особа розуміє тяжкість наслідків від своїх дій та щиро кається, добровільно відшкодовує завдані збитки та моральну шкоду, дійсно бажає виправити ситуацію, що склалася з його вини. Також у судовому засіданні обвинувачений зазначив, що він співпрацював з органами досудового розслідування, що не спростовано стороною обвинувачення.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 66 КК України, згідно якої - при призначенні покарання суд може визнати такими, що його пом`якшують, і інші обставини, не зазначені в частині першій цієї статті, у якості обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає вчинення кримінальних правопорушень у молодому віці.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.

На підставі вищевикладеного, враховуючи вимоги ст. 65 КК України про те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а також суспільну небезпеку злочинних діянь та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, суд вважає необхідним призначити покарання ОСОБА_8 у виді позбавлення волі.

Разом з тим, суд також враховує: загальні засади призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості; вимоги ч. 2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер; поведінку обвинуваченого до та після вчинення кримінальних правопорушень, який усвідомлюючи свою провину, зробивши належні висновки, при цьому не намагаючись нічого спотворити або будь-яким чином перешкоджати проведенню необхідних слідчих дій, надав правдиві свідчення про обставини вчинених ним кримінальних правопорушень, які повністю викривають його у вчинені кримінальних правопорушень, дав критичну оцінку своїм злочинним діям, виказав готовність нести кримінальну відповідальність, усвідомлюючи свою провину, зробивши належні висновки, в судовому засіданні неодноразово вибачався за вчинене перед потерпілим, добровільно відшкодовує завдані збитки та моральну шкоду, що свідчить про його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину; офіційно працевлаштований, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, амбулаторну психічну допомогу у лікаря психіатра не одержував, характеризується виключно з позитивної сторони.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного, суд, умотивувавши своєї рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) особливої частини КК України.

За наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання відповідно до ст. 66 КК України, вищенаведені обставини та дані про особу обвинуваченого ОСОБА_8 , суд вважає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення за ч.4 ст.186 КК України та являються підставою для застосування ст. 69 КК України.

З урахуванням наведеного, враховуючи дані про особу винного, обставини, що пом`якшують його покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, відсутність обставин, що обтяжують покарання і те, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, а також другорядну роль кари як мети покарання, поведінку обвинуваченого ОСОБА_8 , як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду даного кримінального провадження, суд приходить до висновку, що конкретні обставини кримінального провадження та наведені вище дані про особу обвинуваченого дають підстави вважати, що виправлення останнього та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень можливо досягти, призначивши йому основне покарання за ч. 4 ст. 186 КК України нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 4 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі, із застосуванням ст. 69 КК України.

Виходячи з принципу гуманізму, суд вважає, що при зазначених вище обставинах призначення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 навіть мінімального покарання у виді позбавлення волі в межах санкції вказаної норми було б явно несправедливим.

Згідно ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

З урахуванням вищевикладених обставин по справі, враховуючи позитивні характеристики ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , відомості про особу обвинувачених та їх молодий вік, які вперше притягується до кримінальної відповідальності, офіційно працевлаштовані та з власного заробітку перерахував на рахунок Збройних Сил України грошові кошти, характеримтики за місцем роботи, проживання, та за відсутності обставин, які обтяжують покарання, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 можливо без ізоляції від суспільства, шляхом звільнення від відбування покарання з іспитовим строком на підставі ст. 75 КК України, а також вважає необхідним покласти на обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 обов`язки у відповідності з п.п. 1,2 ч.1, ч.3 ст. 76 КК України.

Призначення обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинувачених, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року, не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України, адже ефективність покарання залежить не лише і не в першу чергу від суворості санкції кримінально-правової норми, а і від спроможності не допустити безкарності злочинних діянь.

Суд наголошує, що призначення покарання є дискрецією лише суду, та здійснюється лише на підставі внутрішнього переконання судді, і оцінки особистості обвинувачених, з метою досягнення саме мети визначеної ст.50 КК України, тобто не лише покарати за вчинення правопорушення, а здійснити виправлення особистості, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. При цьому, покарання у виді позбавлення чи обмеження волі є винятковими покараннями, які застосовуються щодо осіб, виправлення яких є неможливим в іншій, передбачений законом спосіб.

У даному кримінальному провадженні ухвалами слідчих суддів щодо обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 був обраний запобіжний захід у виді домашнього арешту, який на час постановлення вироку закінчився. Враховуючи те, що під час судового розгляду клопотань про продовження обраного запобіжного заходу від учасників судового провадження на розгляд суду не надходили, а тому підстав передбачених ст.ст.177, 178 КПК України для продовження обвинуваченим запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Згідно ч.4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Так, ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 17 травня 2023 року накладений арешт на мобільний телефон марки «Redmi 9 А» (IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 ), який належить ОСОБА_10 ; банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_6 , яка належить ОСОБА_11 та якою користувався ОСОБА_7 , які постановою від 13.05.2023 визнані речовими доказами та передані на зберігання до камери схову речових доказів слідчого відділу Черкаського РУП ГУ НП в Черкаській області, шляхом заборони на відчуження, розпорядження та користування цим майном.

Так, ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 19 травня 2023 року накладений арешт на портативний зарядний пристрій «ХІАОМІ» на 10000 mAh (павербанк), який належить ОСОБА_10 , який постановою від 15.05.2023 визнаий речовим доказом та переданий на зберігання до камери схову речових доказів слідчого відділу Черкаського РУП ГУ НП в Черкаській області, шляхом заборони розпоряджатися, користуватися, відчужувати та будь-яку зміну права власності арештованого майна до завершення розслідування у кримінальному провадження та прийняття законного рішення у ньому.

Із змісту ухвал від 17.05.2023 та 15.05.2023 встановлено, що цей захід забезпечення кримінального провадження застосовано з метою збереження речових доказів. Мета вказаного заходу досягнута, арешт з метою забезпечення цивільного позову не накладався і таке клопотання до суду не надходило, тому є всі підстави для скасування арешта на майно.

Цивільний позов не заявлений.

Долю інших речових доказів суд вирішує на підставі ст.100 КПК України.

Питання процесуальних витрат підлягає вирішенню в порядку статей 118-124 КПК України, а саме вони підлягають стягненню з обвинувачених, оскільки витрачені на доведення їх винуватості.

Керуючись ст.ст.7, 100, 368-371, 373, 376, 392, 395 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінальних праворушень, передбачених ч.4 ст.186, ч.1 ст.361 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 1 ст.361 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік;

- за ч. 4 ст.186 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України до покарання, у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ть) років.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ть) років.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

Відповідно до п.1, 2 ч.1, ч.3 ст.76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_7 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Запобіжний захід, відносно ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили не обирати.

ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального праворушення - злочину, передбаченого ч.4 ст.186 КК України та призначити йому покарання, із застосуванням ст. 69 КК України до основного покарання, у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

Відповідно до п.1, 2 ч.1, ч.3 ст.76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_8 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Запобіжний захід, відносно ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили не обирати.

Скасувати арешт, накладений ухвалами слідчих суддів Соснівського районного суду м. Черкаси від 17.05.2023 та 15.05.2023, на мобільний телефон марки «Redmi 9 А» (IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 ), який належить ОСОБА_10 ; банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_6 , яка належить ОСОБА_11 та якою користувався ОСОБА_7 , на портативний зарядний пристрій «ХІАОМІ» на 10000 mAh (павербанк), який належить ОСОБА_10 .

Речові докази по кримінальному провадженню:

-картонна коробка з-під викраденого мобільного телефону «Redmi 9А» передана на відповідальне зберігання ОСОБА_4 , залишити у власника ОСОБА_4 ;

- мобільний телефон зеленого кольору марки «Redmi 9А» (IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 ), павербанк «Xiaomi» PLM13ZM сірого кольору ємністю 10000 мАh, які передані на відповідальне збереження до камери схову речових доказів слідчого відділу Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області, повернути власнику ОСОБА_4 ;

- банківська картка банку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_6 , яка передана на відповідальне збереження до камери схову речових доказів слідчого відділу Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області, повернути власнику ОСОБА_7 ;

-пальто, яке передане на відповідальне зберігання ОСОБА_9 , залишити у власника ОСОБА_9 ;

-диск CD-R «KAKTUZ» об`ємом 700 МВ із відеозаписами з камер відеоспостереження, які охоплюють перехрестя вулиць Припортової та Волкової і перехресть бульвару Шевченка та вулиці В.Чорновола у м. Черкаси; -диск CD-R «MyMedia» об`ємом 700 МВ із інформацією, наданою АТ КБ «ПриватБанк»; -диск DVD+R hp із написом маркером чорного кольору «Справа №712/4978/23 № 194Т» об`ємом 4,7 GB із інформацією, наданою АТ «Універсалбанк»; -виписка по картці/рахунку на 2 арк.; -диск CD-R із друкованим написом «havit» об`ємом 700 МВ та написом маркеру чорного кольору «Київстар вх. 15825, вих. 10623/з/кт», отриманий у ході тимчасового доступу від 24.08.2023; -копії висновку спеціаліста в галузі судово-медичної експертизи на 2 арк., довідки про рух грошових коштів банку «Монобанк» на 1 арк., квитанції банку «Монобанк» на 1 арк., анкети-заяви до договору про надання банківських послуг банку «Монобанк» на 1 арк., довідки про місце реєстрації ОСОБА_10 на 1 арк., копія свідоцтва про народження ОСОБА_10 на 1 арк., копія свідоцтва про шлюб на 1 арк. - зберігаються у матеріалах кримінального провадження, які зберігаються в матеріалах кримінального провадження, залишити в матеріалах провадження протягом всього часу їх зберігання.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженню за проведення експертизи: висновок експерта № СЕ-19/124-23/5812-ТВ від 30.05.2023 - 1195 (одна тисяча сто дев`яносто п`ять) гривень 00 копійок, стягнути у рівних долях на користь держави, а саме по 597 гривень 50 копійок в дохід держави.

На вирок суду протягом 30 днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду через Придніпровський районний суд м. Черкаси.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку, з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст.395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору в порядку, визначеному ст. 376 КПК України.

Суддя ОСОБА_1