Справа № 367/1922/22
Провадження по справі № 1-кп/367/291/2023
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2023 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

Головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду Київської області кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000005 від 08.01.2022 року по обвинуваченню: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Судилків, Шепетівського р-ну, Хмельницької обл.., українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 406 КК України,-

в с т а н о в и в:

Cолдат ОСОБА_5 , з 08.12.2021 проходить строкову військову службу на посаді - старшого кулеметника (бронеавтомобіля) 1 відділення 2 взводу оперативного призначення роти оперативного призначення (на бронеавтомобілях) 3 батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ІНФОРМАЦІЯ_1 . Також, на посаді - стрільця (помічника кулеметника) 2 відділення 2 взводу оперативного призначення роти оперативного призначення (на бронеавтомобілях) 3 батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України з 30.12.2021 проходить строкову військову службу солдат ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Які відповідно до вимог ст. ст. 28-34 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (далі - Статут) у відносинах підлеглості не перебувають.

Відповідно до ст. ст. 27, 28 Конституції України обов`язок держави - захищати життя людини. Кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань, ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню.

Статтями 4, 6 Статуту передбачено, що повсякденне життя і службова діяльність військовослужбовців регулюються Конституцією України, законами України, цим Статутом та іншими нормативно-правовими актами. Внутрішня служба здійснюється з метою підтримання у військовій частині порядку та військової дисципліни, належного морально-психологічного стану, які забезпечують постійну бойову готовність та якісне навчання особового складу, збереження здоров`я військовослужбовців, організоване виконання інших завдань.

Відповідно до ст. 11 Статуту передбачено, що кожен військовослужбовець повинен: поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.

Згідно зі ст. 26 Статуту військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Відповідно до ст. 49 Статуту військовослужбовці повинні постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, зобов`язані завжди пам`ятати, що за їх поведінкою судять не лише про них, а й про Збройні Сили України в цілому.

Відповідно до п. 1 ч. З ст. 24 Закону України «Про загальний військовий обов`язок та військову службу», військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять).

ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем, відповідно до вимог ст. ст. 65, 68 Конституції України, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України зобов`язаний захищати Вітчизну, незалежність та територіальну цілісність України, шанувати її державні символи, неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

У порушення вищевказаних вимог нормативно-правових актів військовослужбовець строкової військової служби військової частини НОМЕР_1 НГУ солдат ОСОБА_5 вчинив порушення статутних правил взаємовідносин

між військовослужбовцями за відсутності між ними відносин підле., наступних обставин.

Так, 03.01.2022 солдат ОСОБА_5 , перебуваючи у коридорі підрозділу військової частини НОМЕР_1 , яка розташована по АДРЕСА_2 , приблизно о 18 год. 50 хв., діючи умисно, всупереч ст. ст. 27. 28. 65. 68 Конституції України, встановленого порядку несення військової служби передбаченого ст. ст. 4, 6, 11, 26, 49, Статуту, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, використавши як привід для застосування фізичного насильства необхідність прискорити вихід солдата ОСОБА_7 з коридору підрозділу в напрямку їдальні, ОСОБА_5 з метою демонстрації вдаваної переваги та самоствердження за рахунок інших осіб, за відсутності відносин підлеглості, наніс один удар кулаком правою рукою, в ліву частину тулубу солдата ОСОБА_7 , заподіявши останньому тяжкі наслідки у вигляді розриву селезінки, що відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень як небезпечних для життя в момент заподіяння.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , кваліфіковано за ч. 3 ст. 406 КК України - порушення статутних правил взаємовідносин між військовослужбовцями за відсутності між ними відносин підлеглості, що спричинили тяжкі наслідки.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 406 КК України, а саме порушення статутних правил взаємовідносин між військовослужбовцями за відсутності між ними відносин підлеглості, що спричинили тяжкі наслідки.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 , свою провину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 406 КК України визнав в повному обсязі і дав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення злочину. В теперішній час щиро кається у скоєному злочині, просив суд суворо не карати та дати шанс на виправлення. Цивільний позов потерпілого визнав частково, а саме щодо заявлених вимог про відшкодування моральної шкоди просив задовольнити вимоги потерпілого у сумі 50 тисяч гривень та правову допомогу у сумі 10 тисяч гривень. Крім того, цивільний позов Київської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері центрального регіону визнав повністю.

Представником ОСОБА_4 в інтересах потерпілого ОСОБА_6 , було подано цивільний позов. В якому зазначалось, що внаслідок кримінального злочину ОСОБА_5 , відповідно до висновку експерта № 31/Е потерпілому ОСОБА_6 були завдані ушкодження у вигляді закритої травми живота з розривом та видаленням селезінки та розвитком внутрішньочеревної кровотечі, гемоперитонеума та постгеморагічної анемії важкого ступеня.В результаті неправомірних дій відповідача потерпілому був втрачений орган, а саме селезінка, що завдало Потерпілому невимовних страждань та фізичного болю. Так, Потерпілий внаслідок отриманих ним травм був змушений перенести операцію по видаленню селезінки, а потім довгий час проходити реабілітацію, що спричинило йому поряд із фізичним болем і душевні страждання, а також певні незручності, які полягають у зміні нормального укладу життя на певний час. Фізичний біль та страждання супроводжували потерпілого під час лікування в відділенні лікарні, проведення болісних медичних процедур, під час оперативного втручання тощо. Крім того, здоров`я було ушкоджено внаслідок значного медикаментозного навантаження під час операції (під загальним наркозом) та тривалий час після неї.

Після оперативного втручання Потерпілий був обмежений в рухах, тривалий час потребував сторонньої допомоги, мав гігієнічні незручності, витрачав свій час на лікування. До цього часу Потерпілий змушений спостерігатися в лікаря, обмежувати себе у фізичній активності.

Крім того, що протиправною поведінкою Обвинувачений завдав Потерпілому і морального приниження, яке полягає в тому, що Обвинувачений за для демонстрацій своєї вдаваної переваги над Потерпілим наніс один удар кулаком правої руки в ліву частину тулубу Потерпілого у присутності других солдат. Також перенесений біль і страждання після отриманого удару від Обвинуваченого, а також від перенесеного операційного втручання та в результаті втрата селезінки призвели до сильного емоційного стресу та душевних переживань, які відображаються у побоюваннях Потерпілого щодо можливого невідновлення свого фізичного стану (Потерпілий не може вести активного фізичного життя, адже є побоювання, що цим він може нашкодити своєму здоров`ю), це все виявляється у погіршені якості сну, апетиту.

З огляду на наведене та зважаючи на те, що життя і здоров`я людини є найвищою соціальною цінністю, а протиправна поведінка Обвинуваченого призвела до ушкодження га значного погіршення стану здоров`я , виникнення у нього тривалого фізичного болю, фізичних та душевних страждань (в тому числі, у зв`язку із приниженням його перед іншими солдатами, істотно змінила спосіб його життя тощо, вважаємо, що є достатні правові підстави для стягнення з відповідачів 500 000 грн. моральної шкоди. Крім того потерпілий ОСОБА_6 поніс 16000 грн. 00 коп. витрат на правову допомогу адвоката, що підтверджується копією договору про надання правової допомоги, додатком №1 до Договору, косовими ордерами.Правова допомога адвоката полягала в підготовці цивільного позову у кримінальному провадженні та представлення інтересів потерпілого у суді.

Також, було подано цивільний позов Київської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері центрального регіону визнав повністю.

В позові, зазначається, що згідно листа Державної установи «Головний медичний центр Міністерства внутрішніх справ України» (далі - ДУ «ГМЦ МВС України») №33/4-926 від 06.07.2022 потерпілий ОСОБА_6 знаходився на лікуванні у ДУ «ГМЦ МВС України» з 07.01.2022 по 02.02.2022, загальна вартість лікування становить 30802 грн. 52 коп. Відповідно до Положення про ДУ «ГМЦ МВС України», затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 76 від 03.02.2016, ДУ «ГМЦ МВС України» є бюджетною, неприбутковою установою, що належить до сфери управління Міністерства внутрішніх справ України та оперативно підпорядкована департаменту охорони здоров`я та реабілітації МВС. ДУ «ГМЦ МВС України» є самостійним державним багатопрофільним адом охорони здоров`я, який об`єднує в собі лікувально-профілактичні та заклади, що здійснюють на основі ліцензії медичне забезпечення осіб, які ювідно до законодавства мають право на медичне обслуговування в закладах орони здоров`я Міністерства внутрішніх справ України. Фінансування видатків на утримання ДУ «ГМЦ МВС України» здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України та інших не заборонених законодавством надходжень. Просили стягнути з ОСОБА_5 , витрати на лікування потерпілого від кримінального правопорушення ОСОБА_6 в сумі 30802 грн. 52 коп. на користь держави - в особі Державної установи «Головний медичний центр Міністерства внутрішніх справ України»,

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України зі згоди учасників судового провадження, які на думку суду правильно розуміють зміст обставин по справі і не оспорюють їх, та немає сумнівів у добровільності їх позиції, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і визначив обсяг доказів, що підлягає дослідженню в судовому засіданні, обмежившись допитом обвинуваченого ОСОБА_5 показання, якого відповідають фактичним обставинам справи та дослідженням документів, що характеризують особу обвинуваченого. При цьому судом було роз`яснено учасникам судового провадження, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

За таких обставин, суд вважає, що провина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні злочину викладеного у даному вироку суду доведена та його дії суд кваліфікує за ч. 3 ст. 406 КК України - порушення статутних правил взаємовідносин між військовослужбовцями за відсутності між ними відносин підлеглості, що спричинили тяжкі наслідки.

Також, судом досліджено дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога не перебуває.

При визначенні обвинуваченому ОСОБА_5 , міри покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує характер та ступінь тяжкості скоєного, що вчинений ним злочин відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання обвинуваченого.

Відповідно до ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , суд визнає щире каяття.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

З врахуванням всіх обставин справи, ступеня тяжкості, обставин вчиненого злочину, і даних про особу обвинуваченого, обставин, що пом`якшують та обтяжують його покарання, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_5 , необхідно призначити покарання в межах санкції ст. 128 КК України.

Враховуючи, що відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України, особі яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого, можливе без ізоляції його від суспільства, а тому призначає обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки відповідно до ст. 76 КК України.

Процесуальні витрати по даному кримінальному провадженню відсутні.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого суд не застосовує.

Речові докази в даному кримінальному провадженні відсутні.

При вирішенні цивільного позову потерпілого про відшкодування шкоди завданої злочином, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 127, ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

У відповідності зі ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, що завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода заподіяна не з її провини.

Відповідно до ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Звертаючись до суду із позовом ОСОБА_6 просив суд стягнути з обвинуваченого Косар моральну шкоду в розмірі 500000 гривень та на правову допомогу 16000 тисяч гривень.

При визначенні розміру матеріальної шкоди потерпілому суд приймає до уваги надані позивачем документи, що підтверджують понесені витрати на лікування.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

За таких підстав, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди, яка передбачена ст. 23 ЦК України підлягають задоволенню частково, оскільки суд вважає, що подія, яка спричинила позивачу моральну шкоду, об`єм його хвилювань, порушення його нормальних життєвих зв`язків, заподіяла моральні страждання з вини відповідача, оскільки в результаті протиправних дій ОСОБА_6 зазнав тяжких тілесних ушкоджень. Перенесений біль і страждання після отриманого удару від обвинуваченого, а також від перенесеного операційного втручання та в результаті втрати селезінки призвели до сильного емоційного стресу та душевних переживань, які відображаються у побоюваннях Потерпілого щодо можливого невідновлення свого фізичного стану (Потерпілий не може вести активного фізичного життя, адже є побоювання, що цим він може нашкодити своєму здоров`ю).

Разом із тим, суд вважає заявлену суму моральної шкоди завищеною і з врахуванням характеру і тривалістю моральних страждань позивача, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд оцінює моральну шкоду у розмірі 250 000 двісті п`ятдесят тисяч гривень, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Крім того суд стягує витрати на правову допомогу в сумі 16000 тисяч гривень.

Цивільний позов Київської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері центрального регіону задовольняє повністю та стягує в сумі 30802 грн. 52 коп. на користь держави - в особі Державної установи «Головний медичний центр Міністерства внутрішніх справ України».

На підставі викладеного та керуючись статтями 127-129, 369-374, 394 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 406 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбуття призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю в 2 (два) роки не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі статті 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди завданої злочином задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 , в рахунок відшкодування завданої злочином моральної шкоди в сумі 250000 (двісті п`ятдесят тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 суд понесенні витрати на правову допомогу в сумі 16000 (шістнадцять тисяч) гривень.

Цивільний позов Київської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері центрального регіону до ОСОБА_5 про відшкодування витрат на лікування потерпілого від кримінального правопорушення ОСОБА_6 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави - в особі Державної установи «Головний медичний центр Міністерства внутрішніх справ України», перерахувавши на розрахунковий рахунок 11А1016565 в ДКСУ м. Києва, витрати на лікування в сумі 30802 (тридцять тисяч вісімсот дві) гривень 52 коп.

Вирок суду першої інстанції, в частині встановлення обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, оскарженню не підлягає. В іншій частині, може бути оскаржено учасниками процесу, протягом 30-ти діб з моменту його проголошення, до Київського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги до Ірпінського міського суду Київської області.

Вирок суду набирає законної чинності після закінчення строку подання апеляційних скарг, якщо такі скарги не будо подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, потерпілому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1