Провадження 11-кп/824/5735/2023 Доповідач в суді ІІ інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

23 листопада 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі суддів:

ОСОБА_2 (головуюча), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар - ОСОБА_5

за участю:

прокурора - ОСОБА_6

захисника (в режимі ВКЗ) - ОСОБА_7

обвинуваченого (в режимі ВКЗ з Київським СІЗО) - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотання прокурора Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_9 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и л а :

Вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 вересня 2023 року ОСОБА_8 засуджено за ч.1 ст.121 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, за ч.4 ст.189 КК України до покарання у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого. На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого. Вироком також продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання ОСОБА_8 під вартою до набрання вироком законної сили, однак не більше ніж на 60 днів.

До суду апеляційної інстанції надійшло клопотання прокурора про продовження ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. В обґрунтування доводів клопотання прокурор вказав, що встановлені судом ризики не зменшились та продовжують існувати, а тому виправдовують тримання ОСОБА_8 під вартою. Так, прокурор указав про те, що продовжують існувати ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України. Зокрема зазначив, що існує ризик переховування від суду, оскільки ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочинів проти життя та здоров`я особи та проти власності, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років. Вважає, що усвідомлення наслідків спонукатиме ОСОБА_8 змінювати місце проживання та уникати суду. Вказав, що обставини, що характеризують обвинуваченого, а саме: відсутність міцних соціальних зв`язків, тяжкість інкримінованих йому кримінальних правопорушень та усвідомлення можливості засудження до тривалого терміну позбавлення волі є підставою та мотивом для його втечі. Крім цього вважає, що наявний ризик незаконного впливу на свідків та потерпілих, зважаючи на те, що до вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_8 проживав спільно з матір'ю одного із потерпілих, та саме із цим потерпілим жив в одному помешканні, а інший потерпілий та свідки у даному кримінальному провадженні проживають по сусідству. Вказав, що вчинення кримінальних правопорушення відбулось в стані алкогольного сп`яніння та із використанням ножа, а скоєння вимагання відносно другого потерпілого відбулося біля помешкання останнього, відразу після нанесення ножем удару ОСОБА_10 . Просив продовжити відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до ухвалення кінцевого рішення судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення прокурора, який підтримав подане клопотання, просив продовжити ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою;

обвинуваченого та захисника, які заперечували щодо задоволення даного клопотання;

вивчивши матеріали провадження та обговоривши доводи клопотання, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ч.1 ст.115 КПК України, строки, встановлені цим Кодексом, обчислюються годинами, днями і місяцями. Строки можуть визначатися вказівкою на подію.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених в статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі і ті, які зазначені в ч.1 ст.178 КПК України.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у своєму рішенні від 26.07.2001 у справі «Ілійков проти Болгарії» Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Крім цього, вирішуючи питання необхідності продовження запобіжного заходу, слід виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не лише права обвинувачених, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як потерпілого, так і суспільства вцілому.

Як вбачається з вироку Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 вересня 2023 року ОСОБА_8 засуджено за ч.1 ст.121 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, за ч.4 ст.189 КК України до покарання у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого. На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого.

Враховуючи обставини вчинення ОСОБА_8 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, їх тяжкість, які є тяжким та особливо тяжким злочином проти життя та здоров`я особи та проти власності, тяжкість призначеного ОСОБА_8 судом покарання, наявність ризиків, що стали підставою для обрання обвинуваченому запобіжного заходу, і які на даний час не відпали, дані про особу ОСОБА_8 , його соціальні зв`язки, а також те, що розгляд вказаного провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого на вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 вересня 2023 року в суді апеляційної інстанції не завершено, колегія суддів вважає за необхідне продовжити ОСОБА_8 строк тримання під вартою доухвалення кінцевого рішення судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду. Підстав для зміни або скасування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 183, 199, 331, 404, 405, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Клопотання прокурора Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_9 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 задовольнити.

Продовжити ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою доухвалення кінцевого рішення судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ

______________ _____________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4