Справа №297/2220/22
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2023 року м. Берегове

Берегівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого судді ФЕЙІР ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , перекладача ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Берегове судове кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000254 від 08 липня 2022 року відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Берегове Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , не одруженого, із початковою освітою, не працюючого, не судимого, громадянина України,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,-

встановив:

ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного переправлення громадян України через державний кордон України поза пунктом пропуску, в умовах дії правового режиму воєнного стану, 07.07.2022 близько 17:00 години на автомобілі марки «ВАЗ 21011», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , прибув до кафе-бару «Gabi Caffe», що по вул. Шевченка, 1 в м. Берегове, де вже перебували громадяни України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканець АДРЕСА_2 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканець АДРЕСА_3 , посадив останніх до салону вказаного автомобіля та вирушив в напрямку села Вари Берегівського району, з метою їх незаконного переправлення через державний кодон України за грошову винагороду в сумі 10 000 гривень, яку отримав від ОСОБА_8 в салоні цього ж автомобіля під час транспортування.

Продовжуючи свій злочинний намір та прибувши в с. Вари Берегівського району, яке знаходиться в безпосередній близькості до державного кордону України, вийшовши з автомобіля, ОСОБА_5 своїми вказівками спрямував ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у напрямку державного кордону України з метою уникнення прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України та подальшого його незаконного перетину, однак ОСОБА_8 був викритий та затриманий прикордонним нарядом ІНФОРМАЦІЯ_5 в напрямку 131 прикордонного знаку, а ОСОБА_9 незаконно перетнув державний кордон України.

Враховуючи вищенаведене, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, тобто у сприянні незаконному переправленню осіб через державний кордон України порадами, вказівками, наданням засобу, вчиненому щодо кількох осіб, з корисливих мотивів.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України не визнав та пояснив, що в той день, коли сталася подія, їхав додому з роботи із с. Дідово в с. Вари Берегівського району разом з ОСОБА_7 на автомобілі марки ВАЗ, під керуванням останнього. По дорозі додому зайшов в кафе-бар «Гобі-бар», що в м. Берегове, де на той час вже знаходилися ОСОБА_8 , особа на прізвисько « ОСОБА_10 » та незнайома жінка. Випивши каву, він разом з ОСОБА_8 та особою на прізвисько « ОСОБА_10 » сіли в автомобіль марки ВАЗ 21011, що належить ОСОБА_7 .. Дорогою останні, яких раніше він не знав, розпитували у нього де можна перейти річкою через кордон, на що він відповів, що не знає. По дорозі ОСОБА_8 попросив зупинити автомобіль, вийшов разом із особою на прізвисько " ОСОБА_10 " та пішов з останнім, а він поїхав додому. Разом з тим, не заперечив, що спрямував їх рукою в напрямку державного кордону. При цьому, також зазначив, що камеру для шин їм для переправлення річкою через кордон не давав, а на шиномонтаж заходив тільки в гості до знайомих. Додав, що раніше йому на мобільний телефон дзвонив невідомий, питав його ім`я, а також його місцезнаходження. Наступного дня разом з працівниками поліції проїхав до Берегівського відділу поліції, де останні дали йому документи, які він підписав, не розуміючи про що в них йдеться, оскільки не володіє українською мовою. Разом з тим, пояснив, що під час досудового розслідування мав захисника ОСОБА_4 , який був присутній під час його допитів, та інших слідчих дій, а також в судовому засіданні при застосуванні відносно нього запобіжного заходу. Ствердив, що під час досудового розслідування слідчому не повідомляв, що йому потрібно перекладача. Щодо фототаблиці до протоколу огляду місця події від 08.07.2022 пояснив, що грошові кошти, які він тримає у руках, це кошти, які на його прохання принесла йому співмешканка, як такі, що були ніби то ним отримані від ОСОБА_8 за його незаконне переправлення через державний кордон, оскільки він налякався, а тому погодився з працівниками поліції аби сфотографувати його з грошовими коштами. Вказані гроші в сумі 9 600 грн. в подальшому працівники поліції у нього вилучили. Ствердив, що по дорозі з ОСОБА_8 не сварився, підстав наговорювати на нього в останнього не має.

Незважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в пред`явленому обвинуваченні не визнав, суд вважає, що його вина в скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України підтверджується дослідженими в ході судового розгляду кримінального провадження доказами, наданими стороною обвинувачення та спростовує позицію обвинуваченого про відсутність в його діях складу злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, яку суд розцінює як спосіб захисту, обраний ним з метою уникнення від кримінальної відповідальності за скоєний злочин.

Оскільки прокурор, в ході судового розгляду кримінального провадження вважав можливим і доцільним недопитувати в ході судового слідства свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , у зв`язку з неможливістю їх явки в судове засідання, так як останні за твердженням прокурора, перетнули державний кордон України, і наразі знаходяться за межами України, встановити точне їх місцезнаходження неможливо, та він відмовився від допиту даних свідків, судом було ухвалено зупинитись лише на допиті обвинуваченого та дослідженням доказів наданих стороною обвинувачення.

Так, вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України є доведено в ході судового розгляду матеріалами кримінального провадження, наданими стороною обвинувачення та дослідженими судом, які повністю узгоджуються між собою, зокрема:

-повідомленням начальника прикордонного оперативно-розшукового відділу з м.д. н.п. « ІНФОРМАЦІЯ_6 » головного оперативного-розшукового відділу НОМЕР_2 прикордонного загону ОСОБА_12 про виявлення кримінального правопорушення (протиправного діяння, що містить ознаки злочину) від 08.07 2022, згідно якого 07.07.2022 в ході реалізації оперативної інформації прикордонним нарядом «С» на напрямку 131 прикордонного знаку було виявлено та затримано 1 громадянина України. Ще одна особа в ході затримання вдалася до втечі в бік Угорщини. Встановлено, що до організації незаконного переправлення вищевказаних осіб причетний не встановлений на той час громадянин, мешканець с. Вари Берегівського району Закарпатської області, який за грошову винагороду в розмірі 10 000 гривень мав намір незаконно через кордон переправити двох громадян України (а.с. 121-122);

-протоколом огляду місця події від 08.07.2022, який проводився в період часу з 16 год. 50 хв. по 17 год. 20 хв. 08.07.2022, згідно якого на узбіччі автомобільної дороги навпроти будинку №13 по вул. Сечені в м. Берегове, був припаркований автомобіль марки ВАЗ 21011, реєстраційний номер НОМЕР_1 червоного кольору, біля якого знаходився користувач транспортного засобу ОСОБА_7 , а також ще троє осіб, які назвали себе ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . В ході даного огляду ОСОБА_8 повідомив, що дійсно на вказаному автомобілі ОСОБА_5 намагався незаконно переправити його через державний кордон України. На запитання до гр. ОСОБА_5 чи дійсно він намагався незаконно переправити ОСОБА_8 та ще одну невстановлену на той час особу за допомогою автомобіля марки ВАЗ 21011, реєстраційний номер НОМЕР_1 , такий відповів, що 07.07.2022 близько обіду отримав від ОСОБА_8 грошові кошти в сумі 10 000 грн., та в подальшому за допомогою вказаного транспортного засобу та водія ОСОБА_7 намагався незаконно переправити через державний кордон України вказаних осіб. Крім цього, ОСОБА_5 добровільно надав решту грошових коштів, які залишилися в сумі 9 400 грн. (а.с. 123-128);

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 08.07.2022, згідно якого свідок ОСОБА_11 впізнав особу ОСОБА_8 яку мав намір за грошову винагороду переправити до Угорщини ОСОБА_5 (а.с. 143-145);

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 08.07.2022 згідно якого свідок ОСОБА_11 впізнав особу - ОСОБА_5 , яка організувала незаконне переправлення осіб, яких вони підібрали на автомобілі марки ВАЗ 21011 у м. Берегове (а.с. 146-148);

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 08.07.2022 згідно якого свідок ОСОБА_7 впізнав особу ОСОБА_8 , яку мав намір за грошову винагороду переправити до Угорщини ОСОБА_5 (а.с. 149-151);

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 08.07.2022 згідно якого свідок ОСОБА_7 впізнав особу ОСОБА_5 , яка організувала незаконне переправлення осіб, яких вони підібрали на автомобілі марки ВАЗ 21011 у м. Берегове (а.с. 152-154);

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 08.07.2022 згідно якого свідок ОСОБА_8 впізнав особу ОСОБА_5 , яка мала намір незаконно переправити його до Угорщини, який інструктував його щодо незаконного переправлення через державний кордон України в напрямку Угорщини, та якому він надавав грошові кошти в сумі 10 000 грн. за його переправлення (а.с. 155-157);

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 08.07.2022 згідно якого свідок ОСОБА_8 впізнав особу ОСОБА_7 , який був за кермом автомобіля марки ВАЗ 21011 червоного кольору та транспортував його до прикордонного населеного пункту с. Вари Берегівського району з метою подальшого незаконного переправлення через державний кордон України в напрямку Угорщини (а.с. 158-160);

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 08.07.2022 згідно якого свідок ОСОБА_8 впізнав особу ОСОБА_11 , який знаходився в транспортному засобі марки ВАЗ 21011 червоного кольору, на якому його транспортували до прикордонного населеного пункту з метою подальшого незаконного переправлення до Угорщини (а.с. 161-163);

-протоколом пред`явлення транспортного засобу для впізнання за фотознімками від 08.07.2022, згідно якого свідок ОСОБА_8 впізнав транспортний засіб марки ВАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_1 , на якому його забирали в м. Берегове біля кафе-бару «Габі» та везли до села Вари з метою подальшого незаконного переправлення через державний кордон України (а.с. 164-167);

-фонограмою з оптичного носія інформації (диску формату CD-R) судового засідання від 13.07.2022 року по справі №297/1864/22 про допит свідка ОСОБА_8 слідчим суддею Берегівського районного суду Закарпатської області по даному кримінальному провадженню під час досудового розслідування, який показав обставини організації його та особи на прізвисько "Моці" незаконного переправлення через державний кордон України 07.07.2022 ОСОБА_5 та підтвердив, що дав останньому 10 000 грн., як грошову винагороду за такі його дії (а.с. 140-142).

Відповідно до ч. 1 ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Приписами ч. 1 -3 ст. 87 КПК передбачено, що недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Суд приходить до висновку, що стороною захисту не доведено, що досліджені в ході судового розгляду кримінального провадження докази, надані стороною обвинувачення в розумінні ст.ст. 86, 87 КПК України, є недопустимими доказами та обставини, на які посилалася сторона захисту не підтверджують, що такі отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією, законами України та міжнародними договорами.

Разом з тим, суд не вбачає порушення в ході досудового розслідування права на захист обвинуваченого, як стверджувала в ході судового розгляду кримінального провадження сторона захисту, та визнає такі доводи безпідставними, враховуючи наступне.

Так, згідно ч. 1 ст. 68 КПК України, в разі необхідності у кримінальному провадженні перекладу пояснень, показань або документів сторони кримінального провадження або слідчий суддя чи суд залучають відповідного перекладача (сурдоперекладача). Водночас у цьому Кодексі не регламентовано самого порядку залучення перекладача, зокрема не встановлено й безумовного обов`язку слідчого судді, суду, прокурора, слідчого самостійно (за відсутності відповідного клопотання з боку учасника провадження) залучати перекладача.

Відповідно ж до ч. 6 ст. 22, ч. 3 ст. 26 КПК України суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків і вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами.

Як встановлено в ході судового розгляду кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_5 є громадянином України та проживає на території України, а також в Україні отримував посвідчення водія, та в ході судового розгляду кримінального провадження ствердив, що в ході досудового розслідування ні він, ні його захисник не заявляли слідчому клопотання про залучення перекладача.

Враховуючи те, що в ході досудового розслідування обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник не вказували про необхідність залучення перекладача у даному кримінальному провадженні, відповідних клопотань слідчому не подавали, на думку суду, у слідчого не було об`єктивних підстав для залучення перекладача за власною ініціативою, що на думку суду не є порушенням права на захист, та враховує, що в ході досудового розслідування обвинуваченому ОСОБА_5 було забезпечено право користуватися правовою допомогою захисника.

Питання про дотримання вимог ст. 29 КПК України щодо залучення перекладача слід вирішувати в кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи не призвело це до порушення рівності перед законом і судом (принципу «рівності можливостей») та несправедливості судового розгляду в цілому в розумінні положень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Постанова ККС ВС у справі №672/1599/17).

Враховуючи наведене, вищевказані докази надані стороною обвинувачення та досліджені судом в ході судового розгляду кримінального провадження, суд, в розумінні ст.ст. 85, 86 КПК України визнає належними та допустимими доказами по даному кримінальному провадженню, які беззаперечно підтверджують вину ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КПК України.

Разом з тим, заперечення обвинуваченим вчинення ним злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, суд до уваги не приймає, оскільки пояснення дані ним в ході судового розгляд кримінального провадження повністю спростовуються показами свідка ОСОБА_8 , який був допитаний в ході досудового розслідування кримінального провадження слідчим суддею, фонограма оптичного носія якого була досліджена в ході судового розгляду кримінального провадження, який повністю показав обставини організації його та особи на прізвисько " ОСОБА_10 " переправлення через державний кордон України 07.07.2022 ОСОБА_5 та підтвердив, що дав останньому 10 000 грн., як грошову винагороду за такі його дії. Так, вказані покази свідка ОСОБА_8 повністю узгоджуються з матеріалами кримінального провадження, наданими стороною обвинувачення, що були досліджені в ході судового розгляду кримінального провадження, а відтак суд визнає посилання обвинуваченого про відсутність в його діях складу злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, необґрунтованими та безпідставними.

Підстав не довіряти показам свідка ОСОБА_8 в суду немає, оскільки його покази є послідовними, логічними, відповідають фактичним обставинам справи, узгоджуються між собою та дослідженими письмовими доказами.

Разом з тим, як встановлено, між обвинуваченим ОСОБА_5 та свідком ОСОБА_8 будь яких неприязних відносин, які б давали підстави наговорювати один на одного не існує, про що обвинувачений ОСОБА_5 ствердив в судовому засіданні.

Невизнання ОСОБА_5 своєї вини у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, суд вважає засобом захисту з метою уникнення від кримінальної відповідальності, а тому покази обвинуваченого, дані в ході судового розгляду кримінального провадження, суд оцінює критично. Крім того, такі покази останнього повністю спростовуються сукупністю доказів, досліджених в ході судового розгляду кримінального провадження.

Також, суд не вбачає підстав для виправдання обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 332 КК України, як просив захисник, оскільки таке не знайшло свого підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження. Разом з тим, захисником в судовому засіданні не наведено підстав, передбачених ч. 1 ст. 373 КПК України, для виправдання обвинуваченого та не надано доказів на спростування доведеності вини ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Відповідно до ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Оцінюючи кожний доказ, досліджений у судовому засіданні з точки зору належності, допустимості, достовірності, та їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, суд прийшов до висновку, що вина ОСОБА_5 у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, тобто у сприянні незаконному переправленню осіб через державний кордон України порадами, вказівками, наданням засобу, вчиненому щодо кількох осіб, з корисливих мотивів є доведеною, а юридична кваліфікація його дій за зазначеною статтею правильною.

Відповідно до ст. 65 КК України, суд призначає покарання особі, у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу та враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання; особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Обираючи обвинуваченому ОСОБА_5 вид та міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, та обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого.

Те, що ОСОБА_5 є раніше не судимим (а.с. 181), суд відповідно до ст. 66 КК України враховує, як обставину, що пом`якшує його покарання.

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого ОСОБА_5 в ході судового розгляду кримінального провадження не встановлено.

На підставі вищевикладеного, враховуючи особу винного та обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченого, та відсутність обставин, які б обтяжували йому покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання в межах санкції ч. 3 ст. 332 КК України у виді позбавлення волі з конфіскацією майна.

Разом з тим, згідно абз. 4 п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24.10.2003 "Про практику призначення судами кримінального покарання", якщо додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю за санкцією статті (санкцією частини статті) є обов`язковим, то воно застосовується лише до тих осіб, які обіймали посади чи займалися діяльністю, з якими було пов`язано вчинення злочину. До інших осіб, які були співучасниками злочину, не пов`язаного з їх діяльністю чи займаною посадою, додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю не застосовується з наведенням у вироку відповідних мотивів. У такому випадку посилатися на статтю 69 КК країни не потрібно.

Так, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, передбаченого санкцією ч. 3 ст. 332 КК України, суд враховує, що останній на момент вчинення злочину не обіймав посаду та не займався діяльністю, з якою було пов`язано вчинення такого, а тому додаткове покарання, передбачене санкцією ч. 3 ст. 332 КК України у виді позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю суд не призначає.

Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити що належить вчинити з майном, на яке накладено арешт, речовими доказами і документами.

Арешт на автомобіль марки «ВАЗ 21011», реєстраційний номер « НОМЕР_1 », накладений ухвалою слідчого судді Берегівського районного суду Закарпатської області №297/1864/22 від 13 липня 2022 року, суд вважає, відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України, після набрання вироком законної сили, скасувати (а.с. 132-134).

Речові докази: автомобіль марки «ВАЗ 21011», реєстраційний номер « НОМЕР_1 », який зберігається на спеціальному майданчику Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області, суд вважає на підставі п. 1 ч. 9 т. 100 КПК України, після набрання вироком законної сили, - повернути ОСОБА_7 , як особі, в якої такий був вилучений; грошові кошти в сумі 9400 (дев`ять тисяч чотириста) гривень, які зберігаються в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», суд вважає на підставі п. 6 ч. 9 ст. 100 КПК України, після набрання вироком законної сили, конфіскувати.

Ухвалою слідчого судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 22 липня 2022 року відносно ОСОБА_5 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 60 днів, з визначенням застави в розмірі 208 000 грн. (176).

За вищевказаною ухвалою ОСОБА_5 був затриманий о 12:00 год. 22 липня 2022 року (а.с. 172-175).

28 липня 2022 року ОСОБА_5 було звільнено з під варти, у зв`язку із внесенням застави (а.с. 177, 201).

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.

А тому, суд вважає, відповідо до ч. 5 ст. 72 КК України, в строк відбування покарання за даним вироком ОСОБА_5 зарахувати строк попереднього ув`язнення з 22 липня 2022 року по 28 липня 2022 року.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 суд вважає до набрання вироком законної сили залишити попередній заставу.

Заставу у розмірі 208 000 грн., внесену згідно платіжного доручення № від 28 липня 2022 року, після набрання вироком законної сили, суд вважає повернути заставодавцю ОСОБА_13 (а.с. 201).

Керуючись ст. ст. 72, 100, 368, 370, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Визнати винним ОСОБА_5 у пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 3 ст. 332 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років з конфіскацією майна.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили, залишити попередній заставу.

Заставу у розмірі 208 000 (двісті вісім тисяч) грн. внесену згідно платіжного доручення № від 28 липня 2022 року на рахунок отримувача UA0018501, після набрання вироком законної сили, - повернути заставодавцю ОСОБА_13 ..

Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

В строк відбування покарання ОСОБА_5 за даним вироком зарахувати строк попереднього ув`язнення з 22 липня 2022 року по 28 липня 2022 року.

Арешт на автомобіль марки «ВАЗ 21011», реєстраційний номер « НОМЕР_1 », накладений ухвалою слідчого судді Берегівського районного суду Закарпатської області №297/1864/22 від 13 липня 2022 року, після набрання вироком законної сили, - скасувати.

Речові докази: автомобіль марки «ВАЗ 21011», реєстраційний номер « НОМЕР_1 », який зберігається на спеціальному майданчику Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області, після набрання вироком законної сили, - повернути ОСОБА_7 , як особі, в якої такий був вилучений;

- грошові кошти в сумі 9400 (дев`ять тисяч чотириста) гривень, які зберігаються в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», - після набрання вироком законної сили, конфіскувати.

Вирок оголошений і може бути оскаржений до Закарпатського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а копія вироку обвинуваченому та прокурору підлягає врученню негайно після проголошення.

Суддя ОСОБА_14