СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кп/759/907/23
ун. № 759/3969/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2023 року м.Київ

Святошинський районний суд міста Києва у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000320 від 22.06.2022 стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Диканька Диканського району Полтавської області, без зареєстрованого місця проживання, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не одруженого, військовослужбовця, раніше не судимого, який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 402, ч. 5 ст. 407 КК України,

за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

На розгляді суду перебуває вищевказане кримінальне провадження, на стадії допиту свідків.

В судовому засіданні прокурором подано клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосованого до обвинуваченого ОСОБА_3 строком на 60 діб, оскільки ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, встановлені судом під час обрання запобіжного заходу та його продовження, існують на даний час та не зменшились. Застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти встановленим ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Захисник, думку якого підтримав обвинувачений ОСОБА_3 , просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора, зауважив, що ризики, заявлені прокурором, належним чином не обґрунтовані.

Вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Ухвалою суду від 26.10.2023 обвинуваченому ОСОБА_3 продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 діб, до 24.12.2023.

Завершити судовий розгляд до закінчення строку дії запобіжного заходу з огляду на стадію судового провадження не вбачається за можливе.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою, а з частини третьої даної норми слідує, що звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор має викласти, зокрема обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

При обранні обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді триманні під вартою та при продовженні строку вказаного запобіжного заходу були встановлені наступні ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України: ризик того,що обвинувачений ОСОБА_3 , перебуваючи на волі, може з метою уникнення покарання переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків , а також ризик того, що останній може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вирішуючи клопотання прокурора суд вважає, що наразі продовжують існувати наступні ризики,передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Так, ризик переховування від суду обґрунтовується тим, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень, та, усвідомлюючи реальність покарання, що загрожує йому у разі визнання його судом винуватим, може переховуватись від суду. При цьому суд бере до уваги, що у обвинуваченого ОСОБА_3 відсутні достатні стримуючі фактори.

Наявність ризику вчинити інше кримінальне правопорушення, обґрунтовується тим, що ОСОБА_3 є військовослужбовцем, та з огляду на обставини вчинення кримінального правопорушення, обвинувачений, перебуваючи на військовій службі, у разі не застосування до нього запобіжного заходу, може вчинити дії, пов`язані з ухиленням від виконання обов`язків військової служби.

При цьому суд бере до уваги, що ОСОБА_3 інкримінується вчинення кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до категорії тяжких злочинів та передбачають покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, відомості щодо особи обвинуваченого, який є військовослужбовцем, в зареєстрованому шлюбі не перебуває, утриманців не має, раніше не судимий, також суд бере до уваги стан здоров`я обвинуваченого, який має ряд захворювань, які не виключають можливість перебування його під вартою в умовах слідчого ізолятора на час судового розгляду.

Водночас, суд вважає, що існування ризику незаконного впливу на свідків зі сторони обвинуваченого прокурором на даний час не доведено.

З огляду на значене, суд вважає, що відсутні факти, які б свідчили про те, що встановлені судом ризики, передбачені п.1, п.5 ч. 1 ст. 177 КПК України зменшились або перестали існувати. Наведене вище нівелює доводи сторони захисту про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та про безпідставність застосування найсуворішого запобіжного заходу.

Водночас, суд наголошує, що відповідно до ч. 8 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті (тримання під вартою).

Разом із тим, суд з огляду на положення ч. 4 ст. 183 КПК України, при постановлені ухвали про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосованого до обвинуваченого ОСОБА_3 , враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, вважає за можливе визначити розмір застави.

Так, розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.2 ч.5 ст. 182 КПК України).

Враховуючи обставини кримінального правопорушення та особу обвинуваченого, його вік, майновий стан та процесуальну поведінку, суд вважає за доцільне визначити заставу у розмірі вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 214 720 (двісті чотирнадцять тисяч сімсот двадцять) грн. та покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

Керуючись ст. ст. 176- 178, 183, 194, 197, 205, 331, 369-372, 384 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора - задовольнити.

Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, застосований до обвинуваченого ОСОБА_3 , строком на 60 днів, тобто до 15 лютого 2024 року включно, та утримувати його в умовах Державної установи «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Визначити обвинуваченому ОСОБА_3 розмір застави, який здатний забезпечити виконання покладених на нього обов`язків, у межах 80 (вісімдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 214 720 (двісті чотирнадцять тисяч сімсот двадцять) грн., яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Святошинського районного суду м.Києва, (код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26268059, банк отримувача ДКСУ, м.Київ; код банку отримувача (МФО) 820172, рахунок отримувача UA1012089), після внесення якої ОСОБА_3 підлягає звільненню з-під варти в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 202 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 у разі внесення застави наступні обов`язки:

- прибувати за викликом до суду;

- повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Визначити двомісячний строк дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, з дня внесення застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений ОСОБА_3 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної в цій ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_3 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, застава звертається в дохід держави.

Строк дії ухвали встановити до 15 лютого 2024 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1