Провадження № 1-кп/185/399/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2024 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в період воєнного стану кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002018 від 13 листопада 2023 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павлограда Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, розлученого, маючого на утримані 3 малолітніх дітей, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 спільно проживаючи в квартирі АДРЕСА_2 зі своєю співмешканкою ОСОБА_5 у період часу з 21 січня 2023 року по 12 листопада 2023 року, систематично та наполегливо, з мотивів явної неповаги до норм моралі та здоров`я, існуючих норм співжиття, вчинював домашнє насильство, тобто неодноразово та безпричинно провокував вдома конфлікти, в ході яких висловлював словесні образи, погрози на адресу своєї співмешканки ОСОБА_5 щодо її виселення, чим призвів її до психологічних страждань та спровокував у ОСОБА_5 почуття незахищенності, що призвело до погіршення якості життя, оскільки остання не мала змоги вести звичайний уклад життя.

Так, 21 січня 2023 року о 17 год. 15 хв. ОСОБА_3 , перебуваючи за адресою спільного проживання: АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї співмешканки ОСОБА_5 , домашнє насильство в сім`ї, а саме: виражався на її адресу нецензурною лайкою, погрожував, кидався битися внаслідок чого останній могла бути завдана шкода психічному здоров`ю. Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 березня 2023 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 680 (шістсот вісімдесят) гривень у дохід держави.

Крім того, 08 березня 2023 року о 17 год. 10 хв. ОСОБА_3 перебуваючи за адресою спільного проживання: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство щодо своєї співмешканки ОСОБА_5 , а саме: висловлювався грубою нецензурною лайкою, внаслідок чого могла бути завдана шкода психологічному здоров`ю ОСОБА_5 . Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 квітня 2023 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 340 (триста сорок) гривень.

Крім того, 10 липня 2023 року о 20 год. 20 хв. ОСОБА_3 перебуваючи за адресою спільного проживання: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство щодо своєї співмешканки ОСОБА_5 , а саме: виражався на її адресу нецензурною лайкою та штовхав руками, внаслідок чого могла бути завдана шкода фізичному та психічному здоров`ю останній. Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 серпня 2023 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 340 (триста сорок) гривень на користь держави.

Таким чином, ОСОБА_3 протягом року три рази притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.173-2 КУпАП відносно своєї співмешканки ОСОБА_5 , що свідчить про вчинення останнім домашнього насильства, тобто умисного систематичного вчинення психологічного насильства щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої.

Так, 12 листопада 2023 року о 12 год. 00 хв. ОСОБА_3 , перебуваючи за адресою спільного проживання: АДРЕСА_1 , маючи злочинний умисел, направлений на вчинення систематичного домашнього насильства щодо своєї співмешканки ОСОБА_5 , з якою проживає в одній квартирі та пов`язаний спільним побутом, діючи умисно, з мотивів явної неповаги до існуючих норм співжиття, на ґрунті неприязних відносин усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх протиправних дій, передбачаючи їх спільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання вчинив психологічне насильство щодо ОСОБА_5 , що виразилось у безпричинному висловлюванні образ на адресу останньої, морального та психологічного тиску, що принизило її гідність, спричинило емоційну невпевненість та психологічні страждання.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфікуються за ст. 126-1 КК України, як домашнє насильство, тобто в умисному систематичному вчиненні психологічного насильства щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи.

Обвинувачений ОСОБА_3 під час судового розгляду свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю, підтвердив, що обставини, зазначені в обвинувальному акті, відповідають тим, що мали місце. Пояснив, що він три рази притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства відносно своєї співмешканки ОСОБА_5 , та 12 листопада 2023 року знову вчинив відносно неї домашнє насильство. Дуже шкодує з цього приводу та щиро розкаюється.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні показала, що її співмешканець ОСОБА_3 умисно систематично вчиняє відносно неї психологічне насильство, а саме ображає, залякує, та погрожує фізичною розправою. Пояснила, що під час сварок вона вимушена разом з дітьми покидати квартиру та може повернутися до місця спільного проживання лише після приїзду правоохоронних органів. Постійні сварки викликають у неї психологічні страждання та погіршують якість її життя.

Крім повного визнання вини, вина обвинуваченого ОСОБА_3 у фактично скоєному також повністю підтверджується письмовими доказами, які були досліджені під час судового розгляду.

Згідно протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 12 листопада 2023 року, ОСОБА_5 заявила, що 12 листопада 2023 року близько 12 год. 00 хв. ОСОБА_3 , знаходячись за місцем спільного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , ображав її нецензурною лайкою та погрожував, чим вчинив домашнє насильство, внаслідок чого могла бути завдана шкода її психологічному здоров`ю. Домашнє насильство ОСОБА_3 здійснює систематично.

Відповідно до постанов Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 березня 2023 року, 27 квітня 2023 року, 10 серпня 2023 року обвинуваченого ОСОБА_3 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.173-2 КУпАП, а саме: вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру, внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілої ОСОБА_5 , та накладено на останнього адміністративні стягнення.

Ці докази суд визнає допустимими і належними, достовірними і достатніми, оскільки у відповідності до ст.ст. 84-86 КПК України прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а також є такими, що отримані у порядку, встановленому Конституцією та КПК України. Зазначені докази винуватості обвинуваченого ОСОБА_3 сумнівів у достовірності не викликають, викривають обвинуваченого у вчиненні інкримінованого злочину.

Таким чином, суд приходить до переконання, що своїми діями обвинувачений ОСОБА_3 вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, його винуватість доведена повністю та його дії правильно кваліфіковані за ст. 126-1 КК України, як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи.

Суд вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, вважає доведеною.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. В своєму рішенні «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення вини «поза розумним сумнівом». Така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Оцінюючи в сукупності досліджені докази винуватості обвинуваченого, суд приходить до висновку, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 доведена «поза розумним сумнівом», оскільки наведені у вироку докази винуватості обвинуваченого є очевидними і безсумнівними.

За правилами кримінального закону покарання, призначене особі за вчинене кримінальне правопорушення, має бути законним і справедливим. Законність покарання означає, що його має бути призначено особі відповідно до вимог цього закону, а справедливість покарання визначається принципом його домірності, тобто необхідності його визначення судом саме у тому виді й розмірі, яке з врахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, буде необхідним та достатнім для її виправлення й попередження нових кримінальних правопорушень.

За правилами ст. 65 КК України суд призначає покарання за вчинене кримінальне правопорушення відповідно до Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Вимоги цієї норми є імперативними, тобто обов`язковими до застосування судом. Наведені у ній положення зобов`язують суд при призначенні покарання враховувати не лише ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та обставини, що обтяжують покарання, а й особу винного та обставини, що пом`якшують покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного: в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, під наглядом у лікаря-нарколога, лікаря-психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується негативно, вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України, відноситься до категорії нетяжкого злочину.

Обставиною, що пом`якшує покарання згідно ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання згідно ст. 67 КК України, відсутні.

Суд приходить до висновку, що обставина, яка пом`якшує покарання обвинуваченого не є винятковою і не знижує істотним чином міру тяжкості скоєних кримінальних правопорушень, не зменшує їх суспільну небезпеку до рівня, що виходить за межі покарання, що виключає застосування до обвинуваченого ст. 69 КК України - призначення більш м`якого покарання, ніж передбаченого законом.

Таким чином, покарання обвинуваченому ОСОБА_3 за ст. 126-1 КК України слід призначити в межах санкції статті, за якою він обвинувачується у вигляді обмеження волі.

Суд прийшов до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства, і вважає можливим звільнити його від відбування призначеного покарання відповідно до ст. 75 КК України з випробуванням, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, із застосуванням обмежувальних заходів, відповідно до ст. 91-1 КК України.

Саме таке покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для попередження вчинення нових кримінальних правопорушень та досягнення самої мети покарання, згідно ст. 50 КК України.

Міра запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирається.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст. ст. 368-370, 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК Українита призначити йому покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

У відповідності до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання у вигляді обмеження волі, якщо протягом іспитового строку 1 (одного) року він не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

На підставі п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України застосувати до ОСОБА_3 обмежувальні заходи та покласти на нього такий обов`язок:

- направити для проходження програми для кривдників строком на 3 (три) місяці.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної чинності не обирається.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти діб з дня його проголошення, а за відсутності апеляційної скарги вирок набуває законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, потерпілій та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1