ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №: 610 / 2756 / 20 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №: 11-кп/818/ 447 /24 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.309, ч.2 ст.310 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , з участю обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , за умови, що заяв про відкладення розгляду справи ні від кого не надходило, розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Балаклійського районного суду Харківської області від 07.02.2022 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Вказаним вироком ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Балаклія Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, який проживає по АДРЕСА_1 , за місцем проживання характеризується посередньо, офіційно не працює, одружений, малолітніх дітей не має, не перебуває на обліку в нарколога, у психіатра та в органі з питань пробації, раніше не судимий, -

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень передбаченого ч.1 ст.309 та ч.2 ст.310 КК України та призначено йому покарання:

- за ч.1 ст.309 КК України - у виді арешту строком на 3 (три) місяця;

- за ч.2 ст.310 КК України - у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено ОСОБА_7 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

Початок строку відбування покарання вирішено обчислювати з моменту затримання засудженого.

Вирішено питання щодо речових доказів та судових витрат.

Вироком встановлено, що в березні 2020 року, більш точної дати та часу встановити не виявилось можливим, у денний час доби, ОСОБА_7 , знаходячись за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , достовірно знаючи, що рослини роду конопель є нарковмісними, обіг яких обмежено, діючи умисно та протиправно, на ділянці місцевості на території подвір`я, уздовж шиферного огородження за житловим будинком, посіяв насіння рослин роду Конопля, після чого почав незаконно вирощувати рослини конопель та доглядати за ними шляхом поливу та неодноразової культивації без мети збуту.

07.08.2020 у період часу з 11.15 по 12.40 год, у ході обшуку за вказаною вище адресою, у дворі, були виявлені та вилучені 276 кущів рослин конопель, які ОСОБА_7 незаконно посіяв і вирощував без мети збуту для особистого вживання шляхом куріння.

Крім того, приблизно в середині липня 2020 року, більш точну дату та час установити не виявилось можливим, ОСОБА_7 , маючи умисел на незаконне виготовлення та зберігання наркотичних засобів, без мети збуту, знаходячись за місцем свого проживання за вищевказаною адресою, з метою подальшого виготовлення наркотичного засобу для особистого вживання шляхом куріння, з рослин коноплі, які він незаконно вирощував на території подвір`я вищевказаного будинку, зірвав листя та стебла, які переніс до житлового будинку та господарчої споруди, де їх висушив і частково подрібнив, та в подальшому продовжив незаконно зберігати за місцем свого проживання, без мети збуту.

07.08.2020 у період часу з 11.15 по 12.40 год, у ході обшуку за вищевказаною адресою, у будинку та господарській споруді, була виявлена та вилучена суха подрібнена та не подрібнена речовина рослинного походження сіро-зеленого кольору, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабісом, масою 276,7794 грам, 62,8986 грам, 7,0061 грам, загальною масою у перерахунку на суху речовину - 346,6841 грам, який ОСОБА_7 незаконно виготовив і зберігав за місцем свого проживання без мети збуту для особистого вживання шляхом куріння.

Вказані дії ОСОБА_7 суд кваліфікував за ч.1 ст.309 КК України, як незаконне виготовлення та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, а також за ч.2 ст.310 КК України, як незаконний посів та вирощування конопель у кількості п`ятдесят і більше рослин.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, обвинувачений подав апеляційну скаргу, в якій просив закрити кримінальне провадження в частині притягнення до кримінальної відповідальності за ч1. Ст.309 КК України на підставі ч.1 ст.49 КК України та п.3-1 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку із закінченням строків давності. Також просив повторно дослідити обставини та докази, які встановлені під час кримінального провадження та змінити кваліфікацію вчиненого діяння за ч. 2 ст.310 КК на ч.1 ст.310 КК України та призначити менш суворе покарання, виходячи з санкції ч. 1 ст.310 КК України. Звільнити від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.ст.75,76 КК України та змінити вирок Балаклійського районного суду Харківської області від 07.02.2022 року.

В обґрунтування апеляційних вимог, обвинувачений посилався на неповноту та поверховість судового розгляду та недостатню оцінку добутим у справі доказам.

Вказав, що з моменту вчинення інкримінованих йому правопорушень, у тому числі за ч.1 ст.309 КК України, а саме, з березня 2020 року до моменту набрання вироком законної сили - 10.03.2022 року, минуло два роки, а тому, на думку обвинуваченого, сплинули строки притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України. У зв`язку з чим, обвинувачений просить з урахуванням вимог ч.1 ст.49 КК та п.3-1 ч.1 , ч.7 ст.284 КПК України, закрити кримінальне провадження в частині притягнення його до відповідальності за ч.1 ст.309 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Крім того, просить повторно дослідити докази, оскільки вони судом першої інстанції досліджені неповністю, що, на його думку, призвело до невірної кваліфікації вчиненого діяння та, відповідно, прийняття незаконного та необґрунтованого рішення судом першої інстанції. Як зазначає обвинувачений, під час досудового провадження та під час допиту в судовому засіданні, він не заперечував, що посіяв у своєму дворі за залізною огорожею приблизно 20 кущів коноплі, виключно для власного вживання, шляхом куріння, без жодної мети збуту. Ці кущі, дійсно, були виявлені органами досудового слідства за огорожею і зафіксовані на відео під час проведення обшуку на території домоволодіння, що, на його думку, свідчить про те, що вони дійсно вирощувались. Проте, як вказує обвинувачений, в подальшому, слідчі фактично почали займатися відшуканням доказів. Кущі коноплі у кількості більше ніж 200 штук, як зазначено у протоколі обшуку слідчими, саме відшукувалися і зривалися, як у встановлених межах домоволодіння, та і за його межами - вздовж паркану, за межами домоволодіння, у захаращених місцях серед бур`янів, будівельного сміття, тощо. Крім цього, як зазначає обвинувачений, до загальної кількості віднайдених кущів, були додані і вже зірвані мною, разом з іншим бур`яном кущі, які він збирався знищити, при наведені ладу на території домоволодіння. Його зауваження щодо того, що вказані кущі він жодним чином не вирощував та фізично не міг вирощувати у таких важкодоступних місцях, були проігноровані органами досудового розслідування та судом. Як вказує обвинувачений, більшість зірваних кущів перебували та проростали самостійно за межами належної земельної ділянки, виросли самостійно від насіння, розвіяного вітром, хаотично на ділянці та за її межами він їх не засіював, не культивував та не поливав, що підтверджується хаотичним розташуванням у важкодоступних та захаращених місцях і вбачається з долученого відеозапису. Вказане, на думку обвинуваченого, призвело до невірної кваліфікації вчиненого діяння, а саме - за ч.2 ст.310 КК України, що, на думку обвинуваченого, повинно було бути кваліфіковане за ч.1 ст.310 КК України, санкція якої передбачає значно менше покарання - штраф або обмеження волі. Тому, в судовому засіданні ним було визнано свою провину лише частково, оскільки був не згоден та не визнавав своєї вини у вирощуванні саме такої кількості коноплі, яку було віднайдено органами досудового розслідування, начебто на території мого домоволодіння, а саме - у кількості 276 штук.

Крім того, вважає, що судом було поверхнево вивчено його особу та обставини, що пом`якшують покарання. Вироком зазначено, що він не працює, однак він на час проведення досудового слідства та судового розгляду постійно працював підсобним робітником центральної інженерно-технологічної служби Шебелинського відділення бурових робіт АТ «Укргазвидобування», що підтверджується довідкою. На його утриманні перебуває дочка ОСОБА_9 , яка хоч і є вже повнолітньою, але 07.09.2020 року, є студенткою Харківського національного економічного університету ім. С.Кузнеця та навчається на контрактній формі вивчання, за яку він регулярно вносить відповідну оплату. Також має сталі соціальні зв`язки, постійно проживає за місцем мешкання спільно зі своєю дружиною, не зловживає алкогольними напоями, раніше не судимий, не перебуває на обліку у нарколога та психіатра. Також зазначає, що дійсно щиро розкаюється і усвідомлює неправомірність свого діяння в частині вирощування незначної кількості коноплі, виключно, для власного вживання, з метою зняття стресу після напруженого робочого дня. Проте, як зазначає обвинувачений, суд не врахував це і не прийняв до уваги цю обставину, що пом`якшує покарання.

На підставі вищевикладеного, просить задовольнити його апеляційні вимоги.

Позиції учасників апеляційного провадження.

У судовому засіданні обвинувачений та його захисник підтримали апеляційні вимоги обвинуваченого у повному обсязі.

Прокурора заперечував проти задоволення апеляційних вимог, вважаючи рішення суду першої інстанції законним і обґрунтованим.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого та його захисника, думку прокурора, перевіривши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули два роки - у разі вчинення кримінального проступку.Відповідно до вимог ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину та до дня набрання вироком законної сили скінчилися п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

Згідно ч.2 ст.49 КК України, перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

Факт визнання чи невизнання особою своєї винуватості у даному випадку не має значення для вирішення питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності з цієї підстави. Таке звільнення є обов`язком, а не правом суду, за винятком випадку застосування давності, передбаченого ч. 5 ст. 49 КК України.

Кримінальним проступком, згідно зі ст.12 КК України є, передбачене КПК діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

У відповідності до вимог ст. 285 УПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до вимог ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину та до дня набрання вироком законної сили скінчилися п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

Згідно ч.2 ст.49 КК України, перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

Факт визнання чи невизнання особою своєї винуватості у даному випадку не має значення для вирішення питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності з цієї підстави. Таке звільнення є обов`язком, а не правом суду, за винятком випадку застосування давності, передбаченого ч. 5 ст. 49 КК України.

Нетяжким злочином, згідно зі ст.12 КК України є діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

У відповідності до вимог ст. 285 УПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

На підставі вимог ст. 288 ч.3 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом, у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності з підстави, передбаченої пунктом 3-1 частини першої цієї статті, а саме - у разі, коли не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Відповідно до третього абзацу ч.7 ст.284 КПК України, у разі якщо суд встановить наявність підстав для закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, суд на будь-якій стадії судового провадження зобов`язаний з`ясувати та врахувати думку обвинуваченого щодо закриття кримінального провадження.

Як вбачається з матеріалів справи, інкриміноване ОСОБА_7 кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.309 КК України, вчинене ним у березні 2020 року. З моменту вчинення ОСОБА_7 кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України до набрання вироком Балаклійського районного суду Харківської області від 07.02.2022 року законної сили, 10.03.2022 року, минуло два року, а отже, сплинули строки давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Обвинувачений ОСОБА_7 не заперечував проти закриття кримінального провадження з цих підстав та просив звільнити його від відповідальності за вчинений ним кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.309 КК України і закрити кримінальне провадження з цих підстав.

За таких обставин, в цій частині вимог апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 підлягає задоволенню.

Вимоги обвинуваченого в частині невірної кваліфікації органом досудового розслідування його дій за ч.2 ст.310 КК України, задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_7 свою вину в пред`явленому обвинуваченні визнав частково. Пояснив, що він у себе вдома посіяв коноплю за залізною огорожею приблизно 20 кущів. Іншу коноплю він не вирощував, вона виросла сама. Та конопля, що лежала біля забору, то сміття, яке він не встиг спалити. Висушена конопля у сараї дійсно належить йому. Він її зберігав для власних потреб. Заявляв, що більше такого не повториться.

Незважаючи на невизнання підсудним своєї вини у повному обсязі, у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, його вина повністю підтверджується наступними доказами, які були досліджені в судовому засіданні та повністю узгоджуються в деталях між собою та не викликають сумнівів у їх достовірності та допустимості, зокрема:

- показаннями свідка ОСОБА_10 , який повідомив, що він був понятим при проведенні обшуку у ОСОБА_7 . Тоді були виявлені близько 300 кущів коноплі, які при обшуку співробітники поліції викорчовували та складали. Також була виявлена висушена конопля, яка висіла сушилася у гілках, а також трохи сухої коноплі було на столі;

- показаннями свідка ОСОБА_11 , яка повідомила, що вона у серпні 2020 була понятим при проведенні обшуку у ОСОБА_7 . Тоді були виявлені кущі коноплі, які були приколотими до землі щоб вони не росли угору, щоб їх не було видно. Також була виявлена висушена подрібнена конопля;

- протоколом від 01.08.2020 про прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення, згідно з яким ОСОБА_12 просив притягнути до кримінальної відповідальності ОСОБА_7 , який за місцем проживання вирощує нарковмісні рослини коноплі /кр.пр.а.с.6/;

- протоколом обшуку від 07.08.2020, згідно з яким у ході обшуку на території подвір`я по АДРЕСА_1 були виявлені та вилучені 276 сирих рослин, а також суха речовина рослинного походження подрібнена та неподрібнена /кр.пр.а.с.22-25/;

- висновком експерта №13/1/2495СЕ-20 від 31.08.2020, згідно з яким надані на дослідження 276 рослини є рослинами роду коноплі, які містять психотропні речовини та обіг яких допускається для промислових цілей (вартість експертизи 1144,15 грн) /кр.пр.а.с.39-43/;

- висновком експерта №13/1/2501СЕ-20 від 08.09.2020, згідно з яким надана на дослідження речовина рослинного походження, масою 303,3 грам, 69,2 грам є особливо небезпечним наркотичним засобом - канабісом, а надана на дослідження речовина загальною масою 12,9327 грам є особливо небезпечним наркотичним засобом - канабісом з домішками. Маса канабісу у перерахунку на суху речовину та після відділення домішок складає 276,7794 грам, 62,8986 грам, 7,0061 грам (вартість експертизи 980,70 грн) /кр.пр.а.с.49-53/;

- речовими доказами, а саме:

1) 276 штук кущів рослин роду конопля;

2) сухою подрібненою та неподрібненою речовиною сіро-зеленого кольору рослинного походження, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено, а саме:

а) канабісом із домішками, масою у перерахунку на суху речовину 12,7794 грам;

б) канабісом, масою у перерахунку на суху речовину та після виділення домішок 276,7794 грам, 62,8986 грам, 7,0061 грам.

Посилання обвинуваченого щодо сумнівів у достовірності показань свідків і здобутим під час досудового розслідування доказів, спростовуються дослідженими в судовому засідання доказами, які не викликають сумніву в законності їх збирання (формування) та процесуального закріплення та, в силу ст. 84 КПК України, є доказами у кримінальному провадженні. Переконливих апеляційних доводів, які б свідчили про протилежне та про істотне порушення вимог КПК України, захисником та обвинуваченим не надано, у зв`язку з чим, апеляційна скарга обвинуваченого в цій частині задоволенню не підлягає.

Переглядаючи оскаржуваний вирок в частині призначеного ОСОБА_7 за ч.2 ст.310 КК України покарання, апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Суд індивідуалізує покарання, необхідне і достатнє для виправлення засуджених, а також для запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину та особі правопорушника випливає з статті 61 Конституції України, відповідно до якої юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, а також з принципу правової держави, з суті конституційних прав та свобод людини і громадянина.

Відповідно до статті 414 КПК України невідповідним тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанцій, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті (частини статті) Особливої частини КК, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно з роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року №7, суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Відповідно до п.п.1,2 ч.1 ст.66 КК України, при призначенні покарання обставинами, які його пом`якшують, визнаються: 1) з`явлення із зізнанням, щире каяття або активне сприяння розкриттю злочину; 2) добровільне відшкодування завданого збитку або усунення заподіяної шкоди.

Відповідно до ст. 75 КК якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує урахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (зокрема й у справі «Довженко проти України») зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Як вбачається із змісту вироку, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд врахував тяжкість інкримінованих підсудному кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, зокрема те, що він раніше не судимий, має середню освіту, за місцем проживання характеризується посередньо, не працює, одружений, малолітніх дітей не має, не перебуває на обліку в нарколога, у психіатра та в органі з питань пробації.

Зазначену в обвинувальному акті обставину, що пом`якшує покарання, а саме щире каяття обвинуваченого, судом визнано не було з тих підстав відсутності доказів про його наявність та часткове визнання ним своєї вини Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Під час апеляційного розгляду справи обвинувачений ОСОБА_7 пояснив суду, що він дійсно щиро розкаюється, оскільки дійсно усвідомив неправомірність свого діяння. Просив врахувати, що він працює, на час проведення досудового слідства та судового розгляду постійно працював підсобним робітником центральної інженерно-технологічної служби Шебелинського відділення бурових робіт АТ «Укргазвидобування», що підтверджується довідкою. На його утриманні перебуває дочка ОСОБА_9 , яка хоч і є вже повнолітньою, але 07.09.2020 року, є студенткою Харківського національного економічного університету ім. С.Кузнеця та навчається на контрактній формі вивчання, за яку він регулярно вносить відповідну оплату. Також просив врахувати, що має сталі соціальні зв`язки, постійно проживає за місцем мешкання спільно зі своєю дружиною, не зловживає алкогольними напоями, раніше не судимий, не перебуває на обліку у нарколога та психіатра. Також зазначає, що дійсно щиро розкаюється і усвідомлює неправомірність свого діяння в частині вирощування незначної кількості коноплі, виключно, для власного вживання, з метою зняття стресу після напруженого робочого дня.

Ці відомості під час апеляційного розгляду ніким з учасників кримінального провадження не оспорювалися та не спростовані та свідчать про можливість виправлення ОСОБА_7 без реального відбування ним покарання. А тому, призначене обвинуваченому місцевим судом покарання, навіть у мінімальному розмірі, встановленому в санкції вказаної частини статті, в даному випадку є явно недоцільним і несправедливим, оскільки наведені вище відомості дають підстави зробити висновок про можливість виправлення ОСОБА_7 без реального відбування ним покарання.

На думку колегії суддів, поведінка обвинуваченого після вчиненого злочину, має стійкі соціальні зв`язки, щиро розкаявся та активно сприяв у розкритті злочину, об`єктивно свідчить про наявність обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, передбаченого ч.2 ст.310 КК України

За таких обставин, з урахуванням того, що обвинувачений має твердий намір стати на шлях виправлення, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ст.75 КК України призначити йому покарання за ч.2 ст.310 КК України з випробуванням та покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України, дійшовши висновку,що таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення і перевиховання обвинуваченого, а також попередження скоєння нових злочинів.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне на підставі п.4 ч.1 ст.408, ст.417 КПК України, вирок суду першої інстанції змінити, у зв`язку з чим апеляційна скарга обвинуваченого підлягає частковому задоволенню, а вирок суду першої інстанції зміні.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, 392, 393, 404, 405, п.3 ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу обвинуваченого, - задовольнити частково.

Вирок Балаклійського районного суду Харківської області від 07.02.2022 року по справі щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч.1 ст.309, ч.2 ст.310 КК України, в частині засудження за ч.1 ст.309 КК України, - скасувати.

Закрити кримінальне провадження в цій частині, звільнивши ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України та п.1 ч.2 ст.284 КПК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Виключити з вироку суду першої інстанції посилання на призначення покарання із застосуванням положень ст.70 КК України.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч.2 ст.310 КК України до покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 (три) роки.

На підставі ч.1 та ч.2 ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_7 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

У зв`язку із призначенням обвинуваченому покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, ОСОБА_7 з-під варти звільнити.

Копію ухвали направити начальнику установи тримання під вартою для організації її виконання.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на дане судове рішення, в частині постановленого вироку, в порядку ч.1 ст. 424 КПК України, може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді :

___________ ______________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3