справа № 631/1400/23
провадження № 1-кп/631/180/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2023 року селище міського типу Нова Водолага

Нововодолазький районний суд Харківської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , вивчивши обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку разом із доданими до нього матеріалами й розглянувши в порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02 жовтня 2023 року під № 0000100, щодо обвинувачення:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця міста Пролетарськ Лисичанського району Луганської області, громадянина України, із вищою освітою, одруженого, без утриманців,

який є пенсіонером на соціальному забезпеченні, раніше не судимий,

зареєстрований та фактично мешкає за адресою:

АДРЕСА_1 ;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 125 Кримінального кодексу України,-

в с т а н о в и в:

02 листопада 2023 року під вхідним № 5976/23-вх до Нововодолазького районного суду Харківської області в порядку, передбаченому статтями 291, 293, 301 та 302 Кримінального процесуального кодексу України, надійшов складений прокурором обвинувальний акт із доданими до нього документами разом із клопотанням про його розгляд у спрощеному провадженні та матеріалами досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02 жовтня 2023 року під № 0000100, щодо вчинення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , кримінального правопорушення у виді кримінального проступку, передбаченого частиною 2 статті 125 Кримінального кодексу України (а. с. 108).

Зазначений обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, обліково-статистичної картки справи та Контрольного журналу судових справ і матеріалів, переданих для розгляду судді, в день надходження зареєстровано під єдиним унікальним № 631/1400/23 (провадження № 1-кп/631/180/23) та передано на розгляд головуючого судді ОСОБА_1 (а. с. 109).

Пунктом 160 частини 1 Указу Президента України «Про реорганізацію місцевих загальних судів» № 451/2017 від 29.12.2017 року шляхом реорганізації (злиття) Валківського районного суду, Коломацького районного суду та Нововодолазького районного суду Харківської області утворено Валківський окружний суд у Валківському, Коломацькому та Нововодолазькому районах Харківської області із місцезнаходженням у містах Валках, селищі міського типу Новій Водолазі та селі Різуненковому Коломацького району Харківської області.

За змістом пункту 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року районні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію.

Окрім того, Постановою Верховної Ради України № 807-ІХ від 17.07.2020 року «Про утворення та ліквідацію районів», що набрала чинності 19.07.2020 року, змінений адміністративно-територіальний устрій нашої Держави.

Зокрема, відповідно до підпункту 20 пункту 3 та абзаців 3 і 6 підпункту 20 пункту 1 цієї Постанови ліквідований Нововодолазький район Харківської області та утворені Красноградській район Харківської області (з адміністративним центром у місті Красноград) у складі території Старовірівської сільської територіальної громади та Харківський район Харківської області (з адміністративним центром у місті Харків) у складі території Нововодолазької селищної територіальної громади, що затверджені Кабінетом Міністрів України, тощо.

При цьому, як чітко визначив законотворець у пункті 6 своєї Постанови, у продовж тримісячного строку з дня набрання нею чинності Кабінет Міністрів України повинен привести свої нормативно-правові акти у відповідність із нею та забезпечити таке приведення міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів.

Одночасно із цим, приписами статті 125 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року № 254к/96-ВР (із змінами та доповненнями), а також статтею 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», закріплено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності, спеціалізації, інстанційності і визначається законом.

Пунктом 3-1 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» вищезазначеного Закону на законодавчому рівні унормовано, що до набрання чинності законом України щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів відповідні місцеві суди продовжують здійснювати свої повноваження у межах територіальної юрисдикції, визначеної до цього, але не довше ніж один рік з дня припинення чи скасування воєнного стану на території України.

Натомість, закон, який змінює існуючу систему судоустрою та приводить її у відповідність до нового адміністративно-територіального устрою, не прийнятий, Валківський окружний суд на цей час свою діяльність не розпочав, воєнний стан на території України не припинений та не скасований, а тому справа перебувала на розгляді належного суду.

Вирішуючи питання щодо здійснення судового провадження у першій інстанції, судом встановлено, що прокурор Нововодолазького відділу Харківської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , якій згідно з приписами статей 36 і 37 Кримінального процесуального кодексу України на підставі постанови про визначення групи прокурорів, прийнятої 02.10.2023 року заступником керівника Харківської окружної прокуратури ОСОБА_4 надані відповідні повноваження процесуального керівника у цьому провадженні, надіслав обвинувальний акт разом із клопотанням про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні (а. с. 1 - 4, 15, 23).

Частиною 2 статті 381 кримінального процесуального кодифікованого закону України визначено, що якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта, суд розглядає його без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження.

При цьому, як передбачено частинами 1 і 3 статті 302 Кримінального процесуального кодексу України, прокурор, встановивши під час досудового розслідування, що підозрюваний беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, а потерпілий не заперечує проти такого розгляду, він до обвинувального акта з клопотанням про його розгляд у спрощеному провадженні додає їх відповідні письмові заяви та матеріали досудового розслідування.

Вивчаючи матеріали кримінального провадження, суд упевнився, що потерпіла ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , 01 листопада 2023 року надала прокуророві свою письмову згоду із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомленням з обмеженням її права апеляційного оскарження згідно із частиною 2 статті 302 Кримінального процесуального кодексу України, а також з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні, що викладено у формі відповідної заяви (а. с. 1, 12 13, 33, 40).

Також, суд переконався, що й підозрюваний ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в присутності захисника ОСОБА_6 , що діє за дорученням для надання безоплатної вторинної правової допомоги особі, у кримінальному провадженні стосовно якої відповідно до положень Кримінального процесуального кодексу України захисник залучається слідчим, прокурором, слідчим суддею чи судом для здійснення захисту за призначенням № 027-270008214 від 01.11.2023 та свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю № 001002, виданим 28.09.2018 року, склав письмову заяву щодо беззаперечного визнання ним своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 125 Кримінального кодексу України, згодою із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомленням з обмеженням права апеляційного оскарження відповідно до змісту частини 2 статті 302 Кримінального процесуального кодексу України та наданням згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні (а. с. 1, 8 - 9, 97 - 98, 99, 100).

Перевіркою матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02 жовтня 2023 року під № 0000100, щодо вчинення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , кримінального правопорушення у виді кримінального проступку, передбаченого частиною 2 статті 125 Кримінального кодексу України, та змісту обвинувального акта із доданими до нього документами, зокрема, письмовою заявою підозрюваного, засвідченою його підписом та підписом його захисника, доведене беззаперечне визнання ОСОБА_2 своєї винуватості у інкримінованому йому органом дізнання кримінальному проступку за встановлених дізнанням обставин.

Також, оскільки ОСОБА_2 не є особою, визначеною пунктом 14 статті 31 Кримінального процесуального кодексу України, а кримінальне правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, не віднесене до предметної підсудності Вищого антикорупційного суду, тому згідно з приписами частини 1 статті 31 вказаного вище процесуального кодексу судочинство у цій справі слід здійснити професійним суддею місцевого загального суду одноособово.

За викладених обставин, у відсутність наявних перешкод для здійснення судового розгляду у п`ятиденний строк з дня отримання цього обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку, передбаченого частиною 2 статті 125 Кримінального кодексу України, з урахуванням приписів частини 7 статті 115 Кримінального процесуального кодексу України, суд вважає за можливе за результатами спрощеного провадження ухвалити вирок.

Отже, органом досудового розслідування встановлено та не оспорюється учасниками судового провадження, що 01.10.2023 року близько 10 години 00 хвилин, точного часу в ході досудового розслідування встановити не виявилось за можливе, ОСОБА_2 знаходився біля будинку АДРЕСА_2 ,- де у той час також перебувала ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . У вказаний час та у вказаному місці, в результаті раніше виниклих неприязних стосунків по відношенню один до одного, між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 виник словесний конфлікт, в ході якого у обвинуваченого виник раптовий протиправний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень потерпілій невизначеного ступеня тяжкості. Реалізуючи свій раптовий протиправний умисел, з мотивів виниклих неприязних відносин, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його наслідки у вигляді спричинення невизначеної шкоди здоров`ю ОСОБА_5 та бажаючи їх настання, з метою спричинення тілесних ушкоджень, діючи умисно, ОСОБА_2 вихопив із рук ОСОБА_5 палицю, якою вона переганяла курей у загін, та наніс їй один удар нею по голові, від якого та впала на землю на лівий бік. Продовжуючи реалізацію свого раптового протиправного умислу, ОСОБА_2 , тримаючи у руках палицю, підійшов до ОСОБА_5 , яка лежала на землі, та наніс їй ще один удар палицею по правій руці та один удар палицею по правій нозі, після чого припинив свої протиправні дії. В результаті вказаних протиправних дій відповідно до висновку експерта № 12-14/140-НВ/23 від 03.10.2023 року у ОСОБА_5 мали місце: забійна рана волосистої частини голови, синці з травматичним набряком м`яких тканин на правих руці та нозі, які утворилися від дії тупого твердого предмету з обмеженою контактною поверхнею, механізмом спричинення удар, можливо за 1 - 2 доби до огляду, способом, на який вказує потерпіла. За ступенем тяжкості синці - це легкі тілесні ушкодження, що мають незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більш як шість днів (пункт 2.3.2. «б» і 2.3.5 Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995 року), забійна рана - це легке тілесне ушкодження, яке спричинило короткочасний розлад здоров`я тривалістю більше шести днів, але менше трьох тижнів (21 доби) (пункт 2.3.1. «а» і 2.3.2 «а» вищевказаних Правил). Між отриманими тілесними ушкодженнями та наслідками, що настали у ОСОБА_5 мається причинний звязок. Дані тілесні ушкодження до небезпечних для життя не відносяться. Відповідно до висновків експерта № 12-14/144-НВ/23/12-14/140-НВ/23 від 19.10.2023 року та № 12-14/153-НВ/23-14/144-НВ/23/12-14/140-НВ/23 від 25.10.2023 року за локалізацією, характером та механізмом спричинення виявлені у ОСОБА_5 тілесні ушкодження відповідають тому способу, на який вказує сама потерпіла та свідки в ході проведення слідчих експериментів за їх участю.

Таким чином, своїми умисними діями 01.10.2023 року ОСОБА_2 вчинив кримінальне правопорушення проти здоров`я ОСОБА_5 у виді умисного легкого тілесного ушкодження.

Тому всебічно, повно, неупереджено й безпосередньо з`ясувавши всі обставини, встановлені під час досудового розслідування у формі дізнання, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_2 доведена повністю. Дії його відповідають складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 125 Кримінального кодексу України, і правильно кваліфіковані як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, у зв`язку із чим обвинувачений підлягає кримінальному покаранню.

Призначаючи покарання ОСОБА_2 , суд керується нормою прямої дії, а саме приписом частини 2 статті 61 Конституції України щодо того, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, й ураховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, данні про його особу та обставини, що пом`якшують і обтяжують йому покарання.

Так, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_2 кримінального правопорушення, суд виходить з класифікації кримінальних правопорушень, передбаченої статтею 12 Кримінального кодексу України, санкції частини 2 статті 125 цього ж кодексу, а також особливостей та обставин його вчинення, й приходить до висновку, що обвинуваченим дійсно вчинене кримінальне правопорушення, яке кримінальним законом вважається проступком.

Вивчаючи особу винного шляхом з`ясування стану його здоров`я, поведінки до вчинення проступку, складу родини, а також матеріального стану, судом встановлено, що ОСОБА_2 на момент вчинення ним інкримінованого йому кримінального правопорушення раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, судимостей не мав (а. с. 92), є пенсіонером (а. с. 81), одружений (а. с. 80 зворот), утриманців не має, не військовозобов`язаний (а. с. 82), на диспансерному обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога КОМУНАЛЬНОГО НЕКОМЕРЦІЙНОГО ПІДПРИЄМСТВА «НОВОВОДОЛАЗЬКА ЦЕНТРАЛЬНА ЛІКАРНЯ» НОВОВОДОЛАЗЬКОЇ СЕЛИЩНОЇ РАДИ ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ не перебуває (а. с. 87 - 89), має постійне місце реєстрації (а. с. 80 зворот), за яким характеризується задовільно (а. с. 90), на обліку районного сектора з питань пробації не знаходиться (а. с. 91), у вчиненому щиро розкаявся.

В силу пункту 1 частини 1 статті 66 Кримінального кодексу України суд визнає обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_2 , щире каяття.

В силу приписів пункту 6 частини 1 статті 67 Кримінального кодексу України суд визнає обставинами, які обтяжують покарання ОСОБА_2 , вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Пленум Верховного суду України у пункті 1 своєї Постанови «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 року (зі змінами та доповненнями) звернув увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватись вимог статті 65 Кримінального кодексу України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Також судом при призначенні покарання повинні враховуються і вимоги статті 50 вказаного кодексу, тобто, що метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого й запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень, а тому особі, яка вчинила кримінальний проступок, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Беручи до уваги викладене, а також ураховуючи санкцію кримінального проступку, що інкримінується ОСОБА_2 у провину, а також те, що віна є особою, перелік яких наведений у частині 3 статті 56 та частині 2 статті 57 Кримінального кодексу України, суд вважає, що його виправлення можливе без ізоляції засудженого від суспільства шляхом накладення на нього грошового стягнення, а тому йому необхідно призначити покарання в межах, встановлених частиною 2 статті 125 Кримінального кодексу України, у виді штрафу, так як саме таке покарання буде необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

На думку суду це відповідатиме гуманності й справедливості, та не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між інтересами суспільства, які захищаються, та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, забезпечуватиме співрозмірність діяння та кари, відповідатиме таким принципам Європейської конвенції захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

Обговорюючи питання про призначення саме такого покарання, суд керується принципом законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховує особу винного, який є пенсіонером, обставини та характер вчиненого ним кримінального правопорушення, ступінь його тяжкості, відсутність не відбутих та не погашених судимостей, наявність місця реєстрації та мешкання, має постійний та стабільний дохід у виді пенсії, відсутність до нього претензій з боку потерпілого як матеріального, так і морального характеру, а також щире каяття винного, й вважає, що саме така міра покарання сприятиме вихованню його в дусі додержання законів України, формуванню в нього звички законослухняної поведінки і не бажання в майбутньому повторювати діяння, які мають наслідком встановлення зазначених обмежень.

Також, призначаючи ОСОБА_2 покарання, суд не знаходить підстав для застосування положень статті 69 чи 69-1 та 75 Кримінального кодексу України у зв`язку з відсутністю передумов, за яких ці норми права мають бути застосовані.

В рамках цього кримінального провадження цивільний позов поданий не був, речових доказів та процесуальних витрат не має, заходи забезпечення не застосовувались.

На підставі викладеного, керуючись статтею 125 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року № 254к/96-ВР (із змінами та доповненнями); статтею 17 і пунктами 3 та 3-1 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року (із змінами та доповненнями); Постановою Верховної Ради України № 807-ІХ від 17.07.2020 року «Про утворення та ліквідацію районів»; статтями 12, 50, 53, 65 67 і частиною 2 статті 125 Кримінального кодексу України № 2341-ІІІ від 05.04.2001 року (із змінами та доповненнями); пунктом 160 частини 1 Указу Президента України «Про реорганізацію місцевих загальних судів» № 451/2017 від 29.12.2017 року; Постановою Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 року (зі змінами та доповненнями), а також статтею 31, пунктом 7 частини 9 статті 100, статтями 291, 293, 302, 349, 368 371, 372 376, 381, 382, 392, 393 395 і 532 535 Кримінального процесуального кодексу України № 4651-VІ від 13.04.2012 року (із змінами та доповненнями), -

з а с у д и в:

ОСОБА_2 визнати винним у пред`явленому йому обвинуваченні, передбаченому частиною 2 статті 125 Кримінального кодексу України, і призначити йому по даній нормі закону покарання у виді штрафу в розмірі 100 (ста) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 1700,00 гривень (одна тисяча сімсот гривень 00 копійок).

Строк відбуття покарання ОСОБА_2 обчислювати з моменту звернення вироку до виконання.

Копію цього судового рішення не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

На вирок може бути подана апеляція в Харківській апеляційний суд через Нововодолазький районний суд Харківської області протягом 30 днів з дня отримання його копії, із застосуванням особливостей, викладених у частині 1 статті 394 Кримінального процесуального кодексу України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі її подання - вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок, що набрав законної сили, є обов`язковим для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, підлягає виконанню на всій території України й звертається до виконання не пізніш як через три дні з дня набрання ним законної сили або повернення матеріалів кримінального провадження до суду першої інстанції із суду апеляційної чи касаційної інстанції.

Вирок постановлено, виготовлено шляхом комп`ютерного набору та підписано суддею в одному примірнику.

Суддя ОСОБА_1