Провадження 1-кп/521/220/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2023 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з секретарем ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі у режимі відеоконференції (дистанційного судового провадження) об`єднані кримінальні провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004198 від 05.12.2018 року та за № 0001060 від 13.04.2020 року відносно:

ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Куп`янськ, Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацездатних (неповнолітніх) осіб на утриманні не маючого, до затримання працював вантажником на ринку «Привоз» (м. Одеса), зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , не маючого постійного місця проживання, раніше судимого:

- 02.02.2000 року Куп`янським міським судом Харківської області за ч. 2 ст. 140 КК України (1960 року) до 1 року позбавлення волі;

- 17.05.2001 року Куп`янським міським судом Харківської області за ч. 2 ст. 140, ч. 3 ст. 140, ч. 1 ст. 145, ч. 3 ст. 193, ч. 2 ст. 229-6, ст. 42 КК України (1960 року) до 3 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 29.04.2002 року умовно-достроково на 2 роки 20 днів;

- 21.04.2003 року Куп`янським міським судом Харківської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ст. 395, ст. 70, ст. 71 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі;

- 25.03.2004 року Київським районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 185, ч. 5 ст. 185, ч.ч. 1, 4 ст. 70 КК України до 8 років позбавлення волі;

- 27.10.2009 року Куп`янським міським судом Харківської області за ч. 2 ст. 289, ч. 4 ст. 70 КК України до 8 років позбавлення волі, звільнений 19.01.2011 року за відбуттям строку покарання;

- 21.09.2011 року Куп`янським міським судом Харківської області за ч. 1 ст. 311, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 70, ст. 72 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

- 02.04.2012 року Куп`янським міським судом Харківської області за ч. 2 ст. 311, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років 7 місяців позбавлення волі, звільнений 21.04.2015 року за відбуттям строку покарання;

- 15.12.2015 року Святошинським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 190, ст. 70 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75, ст. 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік;

- 15.04.2016 року Київським районним судом м. Одеси за ч. 2 ст. 185 КК України до 5 місяців арешту, звільнений 15.04.2016 року за відбуттям строку покарання;

- 23.09.2016 року Шевченківським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, звільнений 29.09.2017 року за відбуттям строку покарання;

- 08.11.2018 року Малиновським районним судом м. Одеси за ч. 2 ст. 185 КК України до 6 місяців арешту;

- 13.06.2019 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до 1 року 02 днів позбавлення волі,

- 04.11.2019 року Малиновським районним судом м. Одеси за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 1 року 3 днів позбавлення волі;

- 17.12.2020 року Приморським районним судом м. Одеси за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, покарання відбув повністю;

- 07.09.2021 року Харківським апеляційним судом за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України, суд

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , будучи раніше судимим, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та знов вчинив злочини проти власності за наступних обставин.

Так, 03.12.2018 року, приблизно о 02 годині 00 хвилини, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_4 , перебуваючи біля будинку № 40 по вулиці Картамишевська, в місті Одесі, побачив на прибудинковій території автомобіль марки «Volksvagen Touareg» чорного кольору, 2008 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить громадянці ОСОБА_6 , та у нього виник умисел на таємне викрадення передньої правої фари з вказаного транспортного засобу. Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 діючи умисно, повторно з корисливих мотивів шляхом демонтажу непомітно для потерпілої та сторонніх осіб витяг праву передню фару із корпусу автомобіля «Volkswagen Touareg», д.н.з. НОМЕР_1 , тим самим викравши її.

Після цього ОСОБА_4 зник з місця вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 майнову шкоду на суму 1 900 грн.

Крім того, 13.04.2020 року в нічний час доби, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_4 , знаходячись за адресою: м. Одеса, вул. Фонтанська дорога 12/7, переслідуючи корисливий мотив та мету особистого збагачення, діючи умисно, повторно, скориставшись відсутністю сторонніх осіб та упевнившись, що його дії залишаться непомітними для оточуючих, визначив об`єктом свого злочинного посягання майно ОСОБА_7 , та усвідомлюючи противоправний характер своїх діянь, передбачаючи їх наслідки та бажаючи їх настання, за допомогою викрутки таємно викрав, шляхом зняття з автомобіля «Skoda Octavia» скло з бокових дзеркал заднього виду та державний номер НОМЕР_2 .

Після цього, ОСОБА_4 зник з місця вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 2 828 гривень 20 копійок.

Крім того, 20.04.2020 року в нічний час доби, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_4 , знаходячись за адресою: м. Одеса, вул. Маршала Малиновського, буд. 69, переслідуючи корисливий мотив та мету особистого збагачення, діючи умисно, повторно, скориставшись відсутністю сторонніх осіб та упевнившись, що його дії залишаться непомітними для оточуючих, визначив об`єктом свого злочинного посягання майно ОСОБА_8 , та усвідомлюючи противоправний характер своїх діянь, передбачаючи їх наслідки та бажаючи їх настання, за допомогою викрутки таємно викрав, шляхом зняття з автомобіля «Renault Sandero» скло з бокових дзеркал заднього виду та державний номер НОМЕР_3 .

Після цього, ОСОБА_4 зник з місця вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 1 178 гривень 20 копійок.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України визнав повністю та надав аналогічні покази щодо обставин вчинення кримінальних правопорушень, що викладені в обвинувальних актах, а саме те, що він дійсно взимку 2018 року, в нічний період доби, таємно викрав фару з автомобіля «Volkswagen Touareg», який знаходився по вул. Картамишевській в місті Одесі. Крім того, в квітні 2020 року, у нічний період доби, таємно вчинив крадіжку скла з бокових дзеркал заднього виду та державний номер автомобіля «Skoda Octavia», а також скло з бокових дзеркал заднього виду та державний номер з автомобіля «Renault Sandero». Кваліфікацію своїх дій, вартість викраденого майна та кількість не оспорює. Завдану шкоду відшкодував в повному обсязі шляхом повернення викраденого майна їх власникам. У вчиненому розкаявся та просив суд суворо не карати.

Потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у судове засідання не з`явились, однак надали до канцелярії суду заяви про розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 без їх участі. Претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не мають. Покарання просять призначити на розсуд суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому судом з`ясовано правильність розуміння учасниками кримінального провадження обставин щодо недоцільності дослідження доказів, добровільність їх позицій, та роз`яснено вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Отже, за згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінальних проваджень, кваліфікацію кримінальних правопорушень, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст їх обставин, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, і обмежився допитом обвинуваченого, а також дослідженням документів об`єднаного кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.

Показання обвинуваченого ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінальних правопорушень, добровільності та істинності його позиції.

Вина обвинуваченого повністю підтверджується його показаннями, в яких він не оспорював вчинення кримінальних правопорушень за викладених у обвинувальних актах обставинах та щирим каяттям у вчиненому.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 по епізодам від 03.12.2018 року, 13.04.2020 року та 20.04.2020 року - за ч. 2 ст. 185 КК України за кваліфікуючими ознаками таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Відповідно до ст. 66 КК України, обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 є щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , за епізодом від 03.12.2018 року органом досудового розслідування зазначено як рецидив кримінальних правопорушень. Проте, дана обставина урахуванню не підлягає, оскільки, згідно з ч. 4 ст. 67 КК України, якщо будь-яка з обставин, що обтяжує покарання, передбачена в статті Особливої частини КК України як ознака кримінального правопорушення, що впливає на його кваліфікацію, суд не може ще раз враховувати її при призначенні покарання як таку, що його обтяжує. Дії ОСОБА_4 за епізодом від 03.12.2018 року кваліфіковано за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадене чужого майна, вчинене повторно. Відтак, рецидив злочину не може бути враховано у якості обставини, що обтяжує покарання за даним епізодом.

Таким чином, відповідно до ст. 67 КК України, обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 185 КК України відповідно до положень ст. 12 КК України (в редакції, що діяла на час вчинення) відносились до категорії злочинів середньої тяжкості, відповідно до положень ст.12 КК України (в редакції, що діє на час розгляду даного об`єднаного кримінального провадження) відносяться до категорії нетяжких злочинів. З моменту вчинення кримінальних правопорушень до часу розгляду кримінального провадження, санкція ч. 2 ст. 185 КК України не змінилась, проте змінилась класифікація кримінальних правопорушень.

Враховуючи викладене та приймаючи до уваги положення ч. 4 ст. 5 КК України (якою встановлено, якщо після вчинення особою діяння, передбаченого КК України, закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів, зворотну дію в часі має той закон, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи), суд, у даному випадку, при розгляді об`єднаного кримінального провадження відносно ОСОБА_4 керується нормами КК України (в чинній редакції).

При визначені виду та міри покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, відповідно до ст. 12 КК України відносяться до нетяжких злочинів; особу винного, його вік (40 років) та соціальне положення (неодружений, неповнолітніх дітей не має); стан здоров`я (без інвалідності, має ряд хронічних захворювань з діагнозом «В-20, ІІІ кл.ст. Кандидоз СПР. Фурункульоз. Хронічний вірусний гепатит «С» в стадії ремісії»); те, що особа осудна та раніше судима, на обліку лікарів психіатра та нарколога не перебуває; добровільне відшкодування потерпілим завданої шкоди шляхом повернення викраденого майна, відсутність у потерпілих вимог матеріального та морального характеру до обвинуваченого, а також те, що вони у своїх заявах не наполягали на призначенні суворого покарання; повне визнання вини обвинуваченим та щире каяття, яке полягає у відвертому осуді своєї протиправної поведінки; ставлення обвинуваченого до вчиненого та готовність нести за це відповідальність; наявність обставини, що пом`якшує покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

На підставі викладеного, враховуючи в сукупності обставини кримінальних правопорушень, відомості про особу обвинуваченого та його ставлення до скоєного, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно призначити покарання в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі.

Підстав для застосування ст. ст. 69, 75 КК України суд не знаходить.

Поряд з цим, остаточне покарання ОСОБА_4 слід призначити за сукупністю кримінальних правопорушень, відповідно до положень ч. 4 ст. 70 КК України, оскільки після постановлення вироку Харківського апеляційного суду від 07.09.2021 року за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки, судом встановлено, що ОСОБА_4 винен ще і в кримінальних правопорушеннях у даному об`єднаному кримінальному провадженні, вчинених ним до постановлення попереднього вироку. В строк відбуття покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, ОСОБА_9 слід зарахувати строк покарання, відбуте ним за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст. 72 КК України.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 11.12.2018 року, скасувати.

Питання щодо речових доказів вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експертів у даному об`єднаному кримінальному провадженні на загальну суму 2615 (дві тисячі шістсот п`ятнадцять) гривень 20 (двадцять) копійок підлягають стягненню з ОСОБА_4 на користь держави.

Під час досудового розслідування та в рамках даного кримінального провадження запобіжний захід відносно ОСОБА_4 у виді тримання під вартою не обирався. ОСОБА_4 знаходиться під вартою у зв`язку з відбуванням покарання у виді позбавлення волі за іншим вироком суду, у зв`язку з чим запобіжний захід до набрання вироком законної сили судом не обирається.

Керуючись ст. ст. 349, 368-371, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Визнати винним ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного цим вироком, більш суворим за вироком Харківського апеляційного суду від 07.09.2021 року, призначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

Початок строку відбування покарання за даним вироком обчислювати з дня набрання ним законної сили.

Зарахувати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у строк відбуття покарання у виді позбавлення волі за даним вироком, відбуту ним частину покарання у виді позбавлення волі за вироком Харківського апеляційного суду від 07.09.2021 року (справа 628/655/18), а саме за період з 07 вересня 2021 року до дня набрання цим вироком законної сили включно.

До набрання цим вироком законної сили будь-який запобіжний захід відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не обирати.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судові витрати на залучення експертів під час проведення експертних досліджень на загальну суму 2615 (дві тисячі шістсот п`ятнадцять) гривень 20 копійок.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 11.12.2018 року скасувати.

Речові докази, відповідно до постанов слідчого від 05.12.2018 року, 20.06.2020 року, а саме:

- мобільний телефон марки «Bravis», чорного кольору з сім-картою оператора мобільного зв`язку «Лайфселл» НОМЕР_4 (який зберігаєтсья в камері схову Відділу поліції №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області (колишня назва Малиновський ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області) повернути власнику за належністю;

- передню праву фару від автомобіля «Volkswagen Touareg» - вважати повернутою власниці за належністю, про що свідчить зберігальна розписка ОСОБА_10 від 12.12.2018 року;

- шматок паперу з написом « НОМЕР_4 » - зберігати при матеріалах досудового розслідування у даному кримінальному провадженні;

- квитанції із зазначеною вартістю бокових дзеркал заднього виду автомобіля «Skoda Octavia та автомобіля «Renault Sandero» - зберігати при матеріалах досудового розслідування у даному кримінальному провадженні.

Вирок суду може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Малиновський районний суд м. Одеси протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили з моменту закінчення строку апеляційного оскарження.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 3 ст. 349 КПК України.

Копія вироку після його проголошення негайно вручається прокурору та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1