Справа №592/1450/22 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/513/23 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким
УХВАЛА

Іменем України

15 листопада 2023 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в місті Суми кримінальне провадження № 592/1450/22 за апеляційною скаргою засудженої ОСОБА_6 на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 20.07.2022 щодо відмови в задоволенні клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

засудженої ОСОБА_8 ,

установила:

В поданій апеляційній скарзі засуджена ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу суду у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд, оскільки в судовому засіданні під час розгляду справи був відсутній представник Сумського СІЗО, який міг би належним чином охарактеризувати її та надати докази щодо позитивних змін, зроблених нею під час відбування покарання. Вважає, що судове засідання умисно було проведене у її відсутність.

04.02.2022 до Ковпаківського районного суду м. Суми надійшло клопотання засудженої ОСОБА_8 , в якому вона просила замінити невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі на покарання у виді обмеження волі, яке обґрунтувала тим, що за час відбування покарання в місцях позбавлення волі характеризується позитивно, стягнень не має, дотримується встановлених правил поведінки та розпорядку дня, до роботи ставиться сумлінно та добросовісно, бере участь у роботах з благоустрою приміщень на території установи, вину у вчиненні злочину визнала і поведінкою та ставленням до праці довела своє виправлення.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 20.07.2022 у задоволенні вказаного клопотання засудженій відмовлено. Своє рішення суд першої інстанції умотивував тим, що ОСОБА_8 не довела того, що стала на шлях виправлення.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, доводи засудженої ОСОБА_8 , яка підтримала апеляційну скаргу, доводи прокурора ОСОБА_7 про залишення ухвали суду без змін, а апеляційної скарги без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженої підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Зокрема, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19 Конституції України).

Порядок кримінального провадження визначений законодавцем у ст. 1 КПК, згідно якої на території України цей порядок визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України, а завданнями кримінального провадження, крім іншого, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК). При цьому законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права; застосування закону про кримінальну відповідальність за аналогією заборонено; зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до КК та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 1, 4, 6 ст. 3 КК).

Відповідно до загальних засад кримінального провадження, викладених у ч. 1 ст. 7 КПК, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати, крім іншого, такій засаді судочинства як законність (п. 2 ч. 1 ст. 7 і ст. 9 КПК), згідно якої під час кримінального провадження суддя/суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства; закони та інші нормативно-правові акти України, положення яких стосуються кримінального провадження, повинні відповідати КПК; при здійсненні кримінального провадження не може застосовуватися закон, який суперечить КПК.

Конституційний Суд України в своєму рішенні від 29.06.2010 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини зазначив, що «одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями» (абз. 3 пп. 3.1 п. 3), а у рішенні від 22.09.2005 № 5-рп/2005 той же Високий Суд вказав, що із конституційних принципів рівності і справедливості випливає вимога визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі (абз. 2 пп. 5.4 п. 5).

У справі «Стіл та інші проти Сполученого Королівства» (Steel and Others v. the United Kingdom) від 23.09.1998, п. 54) ЄСПЛ наголосив, що «Конвенція вимагає, щоб усе право, чи то писане, чи неписане, було достатньо чітким, щоб дозволити громадянинові, якщо виникне потреба з належною порадою, передбачати певною мірою за певних обставин наслідки, які може спричинити певна дія; вислови «законний» та «згідно з процедурою, встановленою законом», зумовлюють повне дотримання основних процесуальних норм внутрішньодержавного права».

Відповідно ст. 370 КПК, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим; законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно ст. 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вироком Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 11.05.2022 ОСОБА_8 визнана винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК, і їй призначене покарання у виді 1 року позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання за даним вироком більш суворим покаранням за вироком Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 01.02.2021, остаточно призначене ОСОБА_8 покарання у виді дев`яти років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Ухвалою Сумського апеляційного суду від 01.05.2023 вирок Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 11.05.2022 залишено без змін.

Згідно розпорядження про виконання судового рішення, вирок Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 11.05.2022 відносно засудженої ОСОБА_8 набрав законної сили 01.05.2023 і останній компетентним органом визначено відбувати призначене покарання у ДУ «Качанівська виправна колонія (№ 54)» Харківської області.

Перебуваючи в Сумському СІЗО 04.02.2022 ОСОБА_8 самостійно звернулася до Ковпаківського районного суду м. Суми з клопотанням про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, розглянувши яке, суд першої інстанції дійшов висновку про відмову в задоволенні вищезазначеного клопотання, у зв`язку з тим, що ОСОБА_8 не довела того, що стала на шлях виправлення, що не в повній мірі відповідає вимогам кримінального процесуального закону.

Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 537 КПК, під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, а згідно ст. 539 КПК у разі необхідності вирішення питання, передбаченого, зокрема п. 3 ч. 1 ст. 537 цього Кодексу, клопотання подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання (п. 1 ч. 2). Судове рішення відносно ОСОБА_8 набрало законної сили і останній компетентним органом визначено відбувати призначене покарання у ДУ «Качанівська виправна колонія (№ 54)». При цьому у разі необхідності вирішення питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, клопотання про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, повинно подаватись до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, тобто за місцем знаходження відповідного місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого перебуває ДУ «Качанівська виправна колонія (№ 54)». Іншого порядку вирішення цього питання кримінальним процесуальним законом не передбачено (ч. 2 ст. 539 КПК).

Зазначені вимоги кримінального процесуального закону не були дотримані судом першої інстанції, що перешкодило йому ухвалити законне і обґрунтоване судове рішення, внаслідок чого оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з підстав істотного порушення вимог КПК (ч. 1 ст. 412 КПК).

Враховуючи специфіку допущених судом першої інстанції істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, з метою забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду і застосування до кожного учасника кримінального провадження належної правової процедури (ст. 2 КПК), колегія суддів вважає за необхідне після скасування судового рішення постановити нову ухвалу, якою відмовити засудженій в задоволенні її клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, оскільки відсутні підстави для його задоволення.

Колегія суддів не може погодитися з доводами апеляційної скарги про те, що перебуваючи в Сумському СІЗО, засуджена ОСОБА_8 подала клопотання про заміну невідбутої частини покарання на більш м`яке в межах територіальної юрисдикції, оскільки залишення засудженого в слідчому ізоляторі є вимушеним тимчасовим заходом для забезпечення оперативності та ефективності кримінального провадження та не свідчить про зміну місця відбування ним призначеного покарання.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає за необхідне скасувати ухвалу судді у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та постановити нову ухвалу, задовольнивши таким чином частково апеляційну скаргу засудженої.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418 і 419 КПК України, колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 20.07.2022 відносно ОСОБА_9 скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та постановити нову ухвалу.

Відмовити засудженій ОСОБА_10 в задоволенні її клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4