Справа № 161/2171/24 Провадження №11-сс/802/64/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 лютого 2024 року про обрання запобіжного заходу,

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий Третього СВ (з дислокацією у м.Луцьку) ТУ ДБР, розташованого у м.Львові ОСОБА_9 звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_7 , в межах кримінального провадження, 20.12.2023 внесеного до ЄРДР під №0000464, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

У клопотанні зазначено, що 02.02.2024 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, обґрунтованість якої підтверджується матеріалами кримінального провадження.

Посилаючись на те, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна, та існують ризики того, що він може переховуватися від органів досудового розслідування чи суду, незаконно впливати на свідків, експертів у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, та зважаючи на обставини, які свідчать про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, слідчий просить застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою із можливістю внесення застави.

Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02.02.2024 в задоволенні такого клопотання відмолено.

Разом з тим, підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту строком на 2 місяці, тобто до 02.04.2024 включно.

На підозрюваного ОСОБА_7 покладено наступні обов`язки: на першу вимогу прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду; не залишати в період часу з 22:00 год. до 06:00 год. місце фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , за виключенням оголошення у зазначений період повітряної тривоги у Волинській області для переходу у спеціально обладнане приміщення (укриття); утриматися від спілкування з іншим підозрюваним; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади паспорт для виїзду за кордон чи інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Своє рішення слідчий суддя обґрунтував тим, що хоча слідчим та прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення та ризиків, передбачених п.п.1, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України, однак фактично не надано доказів і об`єктивно не доведено про недостатність застосування щодо ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу аніж тримання під вартою для запобігання доведеним ризикам. У зв`язку з цим, слідчий суддя дійшов висновку про можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу такого як домашній арешт в певний період доби із покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на його незаконність і необґрунтованість, просить скасувати та постановити нове, яким обрати підозрюваному запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, із визначенням розміру застави в сумі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. Вказує про те, що висновки слідчого судді не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження у зв`язку із тим, що не було взято до уваги докази, які істотно могли вплинути на його висновки. Слідчий суддя констатував обґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 підозри у вчиненні тяжкого злочину та наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, однак не взято до уваги тяжкості покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винним, в сукупності з іншими встановленими під час розгляду клопотання обставинами. Не було взято належним чином наявності існування ризиків, передбачених п.п.1, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України, суму отриманої неправомірної вигоди, яка становить 5000 доларів США, в період воєнного стану. Також судом зазначено, що ОСОБА_7 вже не займає займану посаду, однак документів про його звільнення під час розгляду клопотання не було надано і в матеріалах такі відсутні. А тому, прокурор вважає, що слідчий суддя не врахувавши усі обставини кримінального провадження, відповідно прийшов до неправильного висновку про відмову у застосуванні до підозрюваного запобіжного заходу виді тримання під вартою та можливість застосування такого запобіжного заходу як домашній арешт. У зв`язку з цим, висновок слідчого судді про достатність застосування до підозрюваного такого запобіжного заходу як домашній арешт є передчасним, оскільки запобіганню вказаним і доведеним ризикам зможе запобігти лише такий запобіжний захід як тримання під вартою із визначенням розміру застави.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали та доводи апеляційної скарги, прокурора, який апеляційну скаргу підтримав у повному обсязі з підстав викладених у ній, підозрюваного та його захисника, які апеляційні доводи заперечили через їх безпідставність, апеляційний суд приходить до висновку, що вона до задоволення не підлягає з огляду на таке.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання таким спробам як: переховування від органів досудового розслідування або суду; знищення, сховання або спотворення будь-яких із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинення іншого кримінальне правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини, зазначені у ст.178 КПК України.

Згідно із ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Апеляційний суд вважає, що наведені вимоги законодавства при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_7 слідчим суддею дотримані в повній мірі.

Стаття 183 КПК України передбачає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

За положеннями ст.3 Загальної декларації прав людини, ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.176-178 КПК України, п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25.04.2003 №4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у виді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства», запобіжний захід тримання під вартою має застосовуватись лише за крайньою необхідністю і, як останній захід, при наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний чи обвинувачуваний буде намагатись ухилятись від слідства й суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджатиме встановленню істини у справі, продовжуватиме злочинну діяльність.

Судом встановлено і це підтверджується матеріалами кримінального провадження, що Третім СВ (з дислокацією у м.Луцьку) ТУ ДБР, розташованого у місті Львові проводиться досудове розслідування в межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000464 від 20.12.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

У вчиненні вказаного кримінального правопорушення, окрім іншого, обґрунтовано підозрюється ОСОБА_7 , якому 02.02.2024 повідомлено про підозру у його вчиненні. При цьому, обґрунтованість підозри у вчиненні цього кримінального правопорушення, стверджується зібраними у кримінальному провадженню доказами, яким слідчий суддя, як вбачається із судового рішення, надав належну юридичну оцінку.

Колегія апеляційного суду вивчивши та проаналізувавши матеріали клопотання повністю погоджується з висновком слідчого судді суду першої інстанції про те, що стороною обвинувачення не доведено того, що застосований до підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту в певний період доби із покладення на нього процесуальних обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, не забезпечить запобіганню доведеним в ході розгляду клопотання ризикам, передбаченим у п.п.1, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України, а саме - переховування від органів досудового розслідування чи суду, незаконного впливу на свідків, експертів, іншого підозрюваного у кримінальному провадженні, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Слідчим суддею враховано те, що з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також для запобігання вищевказаним ризикам, повністю забезпечить такий запобіжний захід, як домашній арешт в певний період доби з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України і, з цим повністю погоджується апеляційний суд. Так, слідчий суддя врахував обґрунтованість підозри у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених у п.п.1, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України, а також те, що ОСОБА_7 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, не судимий, має постійне місце реєстрації та проживання, одружений, на його утриманні перебуває малолітня дитина, звільнився з правоохоронних органів та інші обставини кримінального провадження.

Апеляційні твердження прокурора про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу саме у виді тримання під вартою для запобігання ризикам, вказаним у п.п.1, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України, є безпідставними, оскільки матеріали кримінального провадження доказів, які б давали суду підстави для застосування до підозрюваного запобіжного заходу саме у виді тримання під вартою, а також, що більш м`який запобіжний захід і зокрема домашній арешт, не зможе дієво запобігти доведеним ризикам.

Окрім того, доводи прокурора як на підставу для скасування судового рішення та обрання щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на те, що він підозрюється у вчиненні тяжкого злочину і у разі доведеності його винуватості йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк до 10-ти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до 3-х років, з конфіскацією майна, є неспроможними, так як слідчим суддею фактично такі обставини були враховані при постановленні свого рішення.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційні доводи прокурора є нічим іншим як недоведеними припущеннями щодо можливої процесуальної поведінки підозрюваного.

Беручи до уваги вищенаведене, апеляційний суд приходить до висновку, що слідчий суддя врахувавши усі обставини провадження у їх сукупності, прийшов до обґрунтованого та цілком правильного висновку про відмову в обранні ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так як стороною обвинувачення не надано доказів і об`єктивно не доведено про недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання доведеним ризикам, зазначеному у п.п1, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України.

Таким чином, висновок слідчого судді про доцільність та можливість застосування щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, і зокрема домашнього арешту в певний період доби із покладенням процесуальних обов`язків, в даному випадку є правильним та достатньою мірою, яка на даному етапі досудового розслідування буде гарантувати виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків.

При цьому, будь-яких порушень норм чинного КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, апеляційний суд не вбачає.

Оскаржуване судове рішення є законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Зважаючи на вищевикладене, апеляційна скарга прокурора підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване судове рішення, - без змін.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 лютого 2024 року, якою відмовлено в обранні щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту в певний період доби, із покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, - без змін.

Ухвала остаточна й оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді