УХВАЛА

26 жовтня 2023 року

м. Київ

справа № 199/8221/22

провадження № 51-6482 ск 23

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 липня 2023 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 26 вересня 2023 року щодо останнього,

встановив:

У касаційній скарзі захисник порушує питання про перегляд вказаних судових рішень у касаційному порядку.

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК України, колегія суддів дійшла висновку про необхідність залишення її без руху із наданням строку для усунення недоліків, з огляду на таке.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 427 КПК України, у касаційній скарзі зазначається найменування суду касаційної інстанції.

Однак ОСОБА_4 , всупереч вимогам ч. 3 ст. 33 КПК України, якою передбачено, що кримінальне провадження у касаційній інстанції здійснює Верховний Суд, звернулась з касаційною скаргою, яку адресувала Верховному Суду України.

За приписами пунктів 4, 5 частини 2 статті 427 КПК України, у касаційній скарзі зазначаються: обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення; вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.

Так, обґрунтування вимог особи, яка подає касаційну скаргу, має узгоджуватися з положеннями ч. 1 ст. 438 КПК України, згідно з якими підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: 1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України); 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України); 3) невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України).

Отже, посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи обґрунтувавши їх.

Як слідує зі змісту касаційної скарги, ОСОБА_4 оскаржує судові рішення з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону (п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК України) та невідповідності призначеного ОСОБА_5 покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого через суворість (п. 3 ч. 1 ст. 438 КПК України).

Разом з цим, захисник у касаційній скарзі не наводить обґрунтування щодо відмінності принципового характеру у виді та розмірі призначеного йому покарання, в аспекті ст. 414 КПК України, натомість, доводи касаційної скарги в цій частині фактично зводяться до безпідставного незастосування судами попередніх інстанцій інституту звільнення від відбування покарання з випробуванням, відповідно до приписів ст. 75 КК України, що позбавляє Суд можливості встановити дійсну її позицію, з чим саме захисник не погоджується - з видом та/або розміром призначеного покарання чи з порядком його відбування.

Призначення покарання і звільнення від його відбування, попри нерозривний взаємозв`язок з точки зору правових наслідків для засудженого, мають відмінну юридичну природу і є окремими заходами, які послідовно застосовуються судом у разі прийняття відповідного рішення. При цьому вирішення питання про обрання особі виду покарання передує вирішенню питання про звільнення від його відбування з випробуванням, що прямо випливає зі змісту положення ч. 1 ст. 75 КК України.

При цьому, ОСОБА_4 варто врахувати, що незастосування приписів ст. 75 КК України є іншою підставою для скасування або зміни судового рішення, відмінною від підстави передбаченої п. 3 ч. 1 ст. 438 КПК України, на яку вона посилається у касаційній скарзі.

Разом з цим, вимоги особи яка подає касаційну скаргу мають відповідати приписам

ст. 436 КПК України, згідно з якими суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; 2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; 3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; 4) змінити судове рішення.

Так, захисник просить касаційну скаргу задовольнити, вирок місцевого суду та ухвалу апеляційного суду та справу направити на новий розгляд.

Однак, вказана вимога ОСОБА_4 щодо результатів розгляду поданої касаційної скарги не узгоджується з приписами ст. 436 КПК України, оскільки є неповною з огляду на відсутність вказівки на одну із правомочностей, які вона просить застосувати щодо оскаржуваних судових рішень.

Частиною 4 ст. 427 КПК України встановлено, що якщо касаційну скаргу подає захисник, представник потерпілого, до неї додаються оформлені належним чином документи, що підтверджують його повноваження відповідно до вимог цього Кодексу.

Відповідно ч. 1 ст. 50 КПК України, повноваження захисника на участь у кримінальному провадженні підтверджуються: 1) свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю; 2) ордером, договором із захисником або дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Так, захисник ОСОБА_4 додала до касаційної скарги ордер № 1029255 від

10 жовтня 2023 року, у якому вказано назву органу, у якому надається правова допомога, «Верховний Суд України», при цьому не враховує що у зв`язку із набранням чинності Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» з 15 грудня 2017 року Верховний Суд України припинив здійснення судочинства. Натомість вказаним Законом визначено, що судом касаційної інстанції є Верховний Суд (п. 21 ст. 3, ч. 3 ст. 33 КПК України).

Таким чином, вказаний ордер за своїм змістом не може вважатися документом, що підтверджує повноваження ОСОБА_4 на участь у кримінальному провадженні у Верховному Суді, як захисника засудженого ОСОБА_5 .

Отже, в порушення ч. 4 ст. 427 КПК України захисник не додала документів на підтвердження своїх повноважень, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 50 КПК України.

Також, захисником усупереч вимогам ч. 5 ст. 427 КПК України, не долучено до касаційної скарги копію вироку місцевого суду, що оскаржується, а натомість надано роздруківку знеособленого вироку Амур-Нижньодніпровського районного суду

м. Дніпропетровська від 06 липня 2023 року з Єдиного державного реєстру судових рішень, який не може вважатися копією оскаржуваного судового рішення.

Наявність вказаних недоліків унеможливлює відкриття провадження за даною касаційною скаргою.

У зв`язку із зазначеним, керуючись вимогами ч. 1 ст. 429 КПК України, касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 слід залишити без руху, надавши їй п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення зазначених недоліків.

Колегія суддів звертає увагу, що недоліки касаційної скарги можуть бути усунуті шляхом складання нового тексту касаційної скарги, якщо зауваження колегії суддів стосувалися змістовної частини скарги, та/або шляхом подання додаткових документів, якщо всупереч вимогам КПК України не додано усіх документів, які мають подаватися разом з касаційною скаргою.

На підставі викладеного та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд

постановив:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду

м. Дніпропетровська від 06 липня 2023 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 26 вересня 2023 року щодо останнього залишити без руху, надавши їй п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали для усунення вказаних недоліків.

У разі неусунення в установлений строк недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, така скарга повертається особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3