КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/7037/2023 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційними скаргами підозрюваного ОСОБА_6 та його захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , на ухвалу слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2023 року, щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Борушківці, Любарського району, Житомирської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненнікримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 149, ч. 1 ст. 255 КК України -

за участю:

прокурора ОСОБА_10 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

ОСОБА_7

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2023 року задоволено клопотання слідчого СВ Оболонського УП ГУ НП в місті м. Києві ОСОБА_11 та продовжено ОСОБА_6 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до28.12.2023 включно, без визначення розміру застави

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, підозрюваний ОСОБА_6 та його захисники ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , подали апеляційні скарги.

Підозрюваний ОСОБА_6 , в поданій апеляційній скарзі просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову ухвалу, якою застосувати більш м`який запобіжний захід.

Захисники ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які діють в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , в поданих апеляційних скаргах просять скасувати оскаржувану ухвалу та відмовити слідчому у задоволенні клопотання про продовження строку тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 .

Захисник ОСОБА_9 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , в поданій апеляційній скарзі просить скасувати повністю оскаржувану ухвалу та постановити нову ухвалу, якою застосувати підозрюваному ОСОБА_6 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги, підозрюваний ОСОБА_6 , зазначає, що слідчий суддя порушив вимоги ст. 194 КПК України, оскільки не врахував, що підозра є необґрунтованою, ризики відсутні. На дав оцінки застосуванню більш м`якого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, який був застосований на 21 добу. Не вислухав слідчого, який був згідний з даним запобіжним заходом, прокурора, який був згоден із заставою. Не дав оцінки заяві підозрюваного, що у нього загострилися хронічні хвороби та він потребує госпіталізації.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги, захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , зазначає, що оскаржувана ухвала слідчого судді є необґрунтованою та такою, що не відповідає нормам процесуального права та висновки слідчого судді не відповідають матеріалам, наявним у кримінальному провадженні.

Апелянт вказує на те, що підозра, яку 17.10.2023 оголошено ОСОБА_6 , є необгрунтованою й незаконною. Слідчий суддя обмежився формальними фразами щодо ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. При цьому в оскаржуваній ухвалі, в порушення вимог п. 2 ч. 1 ст. 196 КПК України, не зазначено жодної реальної обставини на підтвердження будь- якого ризику.

Не відповідають дійсності зазначені в ухвалі твердження слідчого судді, що докази того, що підозрюваний не може за станом здоров`я утримуватися у слідчому ізоляторі або з`явились нові обставини, які не були враховані судами під час обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою йому не надані. А з наданних стороною захисту документів видно лише, що у підозрюваного є певні захворювання у зв`язку з якими він потребує планового лікування.

Апелянт звертає увагу на те, що стороною захисту серед медичної документації щодо погіршення стану здоров`я та необхідності лікування ОСОБА_12 , надавався лист Київської міської медичної частини Філії державної установи «Центр охорони здоров`я державної кримінально-виконавчої служби України» в м.Києві та Київській області від 25.09.2023 №1601 КММЧ/КИ-23, в якому зазначено, що ОСОБА_13 прибув до ДУ «Київський слідчий ізолятор» 04.08.2023. За час перебування в установі звертався за медичною допомогою до медичних працівників Київської міської медичної частини, у зв`язку з чим був обстежений рентгенологічно, за допомогою мобільного діагностичного комплексу та консультований лікарями дерматовенерологом, терапевтом та невропатологом.

На даний час стан здоров`я ОСОБА_12 відповідає перебігу наявних хронічних захворювань. Потребує постійного прийому гіпотензивних препаратів.

Апелянт звертає увагу на те, що Київська міська медична частина відноситься до лікарняного закладу, який надає виключно первинну медичну допомогу, а надання спеціалізованої та високоспеціалізованої (у тому числі спеціалізованої кардіологічної) не передбачене, у зв`язку із чим провести рекомендовані дообстеження ОСОБА_14 в умовах Київської міської медичної частини неможливо.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги, захисник ОСОБА_8 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , вказує на те, щослідчий суддя не досліджував саму підозру, її обґрунтованість, а також вагомість доказів, якими вона на думку слідчого обґрунтовується. В оскаржуваній ухвалі відомості про це відсутні. При цьому слідчий суддя не зазначив аргументи неприйняття доводів сторони захисту щодо необґрунтованості підозри.

Оскаржувана ухвала прийнята без належного обґрунтування підозри ОСОБА_14 вагомими доказами та без викладення обставин, що заявлені ризики не зменшились або з`явились нові ризики.

Слідчим суддею не дана належна оцінка доказам щодо стану здоров`я ОСОБА_12 . Стороною захисту надана медична документація, яка підтверджує наявність ряду захворювань у підозрюваного, які потребують лікування, та яке неможливо отримати в умовах СІЗО. Крім іншого медична документація містить висновок щодо перенесеного ОСОБА_6 інфаркту міокарда.

Також слідчим суддею не взято до уваги відомості про особу підозрюваного, а саме те, що він на момент затримання проходив військову службу за мобілізацією у військовій частині, яка базується неподалік АДРЕСА_1 . У нього є сім`я, яка складається з дружини та двох неповнолітніх дітей, (докази містяться в матеріалах провадження).

Таким чином слідчий суддя, відповідно до положень ч.5 ст.199 КПК України зобов`язаний був відмовити у продовженні строку тримання під вартою відносно ОСОБА_12 , однак, в порушення вимог зазначеної вище норми, задовольнив клопотання слідчого.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги, захисник ОСОБА_9 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , зазначає, що прийняття такого рішення та мотивація слідчого судді щодо наявних ризиків, передбачених у п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України є необ`єктивною, необґрунтованою, незаконною, що не відповідає матеріалам кримінального провадження. Стороною обвинувачення не було надано суду жодних підстав вважати їх реальними.

Апелянт зазначає, що слідчим суддею не враховано, що до підозрюваного ОСОБА_12 застосовувався запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням на нього обов`язків, передбачених пунктами 1, 2, 3, 4 ч. 5 ст. 194 КПК України, яких він протягом з 26 вересня по 18 жовтня 2023 року не порушив.

Також апелянт зазначає, що не відповідає дійсності твердження слідчого судді в оскаржуваній ухвалі, що докази того, що підозрюваний ОСОБА_13 не може за станом здоров`я утримуватися у слідчому ізоляторі або з`явились нові обставини, які не були враховані судами під час обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою судді не надані. Оскільки під час судового слухання, при розгляді клопотання, стороною захисту надавались достатньо вагомі докази того, що стан здоров`я ОСОБА_12 під час перебування у слідчому ізоляторі протягом трьох місяців суттєво погіршився.

Крім того апелянт зазначає, що до матеріалів справи долучено «Договір №66» від 30 листопада 2019 року. З даного договору вбачаються права та обов`язки Виконавця, в особі директора ОСОБА_6 , який діяв на підставі Статуту ТОВ «Медичний центр «Натівіта». Однак слідчим суддею зазначеному Договору, що був долучений до матеріалів судового провадження, не було надано об`єктивної оцінки, повністю проігнорований, як проігнорувала такий Договір сторона обвинувачення при досудовому розслідуванні даного кримінального провадження.

Слідчим суддею не було надано об`єктивної оцінки наявності обґрунтованої підозри ОСОБА_14 , оскільки докази, на які посилається орган досудового розслідування не стосуються ОСОБА_12 . Покази підозрюваних, які пішли на співпрацю зі слідством та намагаються свою надуману вину покласти на ОСОБА_12 , є зацікавленими особами та підпадають під розумний сумнів. Створення злочинної організації, яку інкримінують ОСОБА_14 , нічим не підтверджується є надуманою обставиною. Всі інші інкриміновані ОСОБА_14 кримінальні правопорушення не можуть кваліфікуватися за ст. 149 КК України.

Слідчий суддя проігнорував та не врахував обставини, викладені в ст. 178 КПК України при обранні міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_14 , а саме: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, вік та стан здоров'я підозрюваного,міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність у нього родичів й утриманців, наявність у підозрюваного постійного місця роботи, дотримання підозрюваним умов застосованого запобіжного заходу, який застосовувався до нього раніше.

Заслухавши доповідь судді, доводи підозрюваного та його захисників, які підтримали вимоги апеляційних скарг та просили їх задовольнити, з наведених в них підстав, пояснення прокурора, який заперечував щодо задоволення вказаних апеляційних скарг, вважав оскаржувану ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підозрюваного та його захисників не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими підчас судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 184, 194, 199 КПК України.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням зазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

Ухвала слідчого судді про продовження строку тримання особи під вартою повинна відповідати вимогам ст. ст. 177, 178, 183, 184, 194, 199 КПК України.

Доводи викладені в апеляційних скаргах,про те, що слідчий суддя виніс незаконну та необґрунтовану ухвалу, не ґрунтуються на змісті оскаржуваної ухвали.

Перевіряючи доводи апеляційних скарг та матеріали справи, встановлено, що 27.10.2023 слідчий СВ Оболонського УП ГУ НП в місті м. Києві ОСОБА_11 , за погодженням прокурора Оболонської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_10 , звернувся до слідчого судді Оболоського районного суду м. Києва з клопотанням про продовження строку тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 днів, без визначення розміру застави.

На обґрунтування вимог даного клопотання слідчий послався на те, що 02.08.2023 ОСОБА_15 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 149, ч. 1 ст. 255 КК України.

16.10.2023ОСОБА_6 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч.3 ст. 149 КК України.

18.10.2023ухвалою Київського апеляційного суду скасовано ухвалу слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 26.09.2023 та продовжено строк тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 строком до 02.11.2023 включно, без можливості внесення застави.

Ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду м.Києва строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до 6-ти місяців, тобто до 02.02.2024.

Оскільки по кримінальному провадженню необхідно провести ряд слідчих дій та процесуальних дій, слідчий просив продовжити строк дії запобіжного заходу ще на 60 днів.

30.10.2023 ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва задоволено вказане клопотання слідчого та продовжено ОСОБА_6 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до28.12.2023 включно, без визначення розміру застави.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати:

1) шести місяців - у кримінальному провадженні щодо нетяжкого злочину;

2) дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання особи під вартою згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Тобто при вирішенні цього питання слідчий суддя керується загальними приписами, які регулюють застосування відповідного запобіжного заходу, однак з урахуванням додаткових відомостей і спливу строку досудового розслідування.

Згідно вимог ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно ч. 4 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Тобто розглядаючи клопотання органу досудового розслідування про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення, в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Як встановлено колегією суддів, зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані в повному обсязі.

Як вбачається з ухвали слідчого судді та журналу судового засідання, на основі наданих органом досудового розслідування матеріалів, слідчий суддя дослідив клопотання і матеріали, які його обґрунтовують, та всупереч твердженням сторони захисту, на їх підставі встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю доказів, які приведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах. Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то, з огляду на наведені у клопотанні слідчого докази, у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 149, ч. 1 ст. 255 КК України.

Крім того, слідчий суддя, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направленні справи до суду.

Більш того, якщо виходити з поняття "обґрунтована підозра", приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_6 до вчинення вищевказаних кримінальних правопорушень, в клопотанні та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої підозри.

Отже, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового розслідування стосовно обґрунтованості повідомленої ОСОБА_6 підозри, чогось безпідставного чи недопустимого не встановив.

Колегією суддів встановлено, що доказів, які надані органом досудового розслідування до клопотання про продовження запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою на момент розгляду вказаного клопотання, було достатньо для продовження такого запобіжного заходу, оскільки вони, в сукупності, можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити кримінальні правопорушення.

У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_6 з вчиненими кримінальними правопорушеннями підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами. Сукупність цих доказів дають підстави вважати, що причетність ОСОБА_6 до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 149, ч. 1 ст. 255 КК України є вірогідною, що дає підстави для продовження йому строку тримання під вартою, з метою запобіганню ризикам, встановленим та доведеним стороною обвинувачення.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, чи невинуватості, дослідження та оцінка зібраних у справі доказів з точки зору їх належності та допустимості, потребують перевірки та оцінки у кримінальному провадженні під час судового розгляду по суті.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа, чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений, тобто наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, наявності або відсутності в особи умислу на вчинення злочину, та винуватості особи в його вчиненні, вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про їх наявність з огляду на конкретні обставини кримінального провадження. Зокрема, наявні в матеріалах кримінального провадження докази та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що ризики, передбачені у п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які було враховано під час обрання запобіжного заходу на цей час суттєво не змінились. Отже, заявлені у клопотанні слідчого ризики є реальними і вони на момент розгляду клопотання про продовження ОСОБА_6 строку тримання під вартою не зменшилися. У зв`язку з цим слідчий суддя обґрунтовано вказав, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не здатні запобігти вказаним ризикам.

Також, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності з вимогами ч. 4 ст. 183 КПК України, не визначив розмір застави в даному кримінальному провадженні, з огляду на ступінь суспільної небезпеки, те, що на даний час дії ОСОБА_6 кваліфіковано, зокрема, за ч. 1 ст. 255 КК України, тому відповідно до п. 4 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя не вважав необхідним застосовувати до нього альтернативний запобіжний захід у виді застави.

Посилання сторони захисту на дані, що характеризують особу підозрюваного, не спростовують висновки суду про те, що ОСОБА_6 , може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України і не є підставою для скасування ухвали слідчого судді.

Доказів того, що ОСОБА_6 , за станом здоров`я не може утримуватись під вартою слідчому судді не надано, а також не надано під час апеляційного розгляду. При цьому особам, які утримуються під вартою надається медична допомога у встановленому законом порядку.

Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Відтак, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до сталого висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді місцевого суду постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції - не виявлено.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування та застосування підозрюваному іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, колегія суддів - не знаходить.

Враховуючи викладене, рішення слідчого судді суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, в порядку та межах, передбачених на даній стадії провадження, а тому апеляційні скарги сторони захисту з викладеними в них доводами, задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду,

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2023 року, - залишити без зміни, а апеляційні скарги підозрюваного ОСОБА_6 та його захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4