У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2023 року м.Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м.Полтави ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

представника заявника адвоката ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Полтаві скаргу представника ОСОБА_4 -адвоката ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого першого слідчого відділу ТУ ДБР розташованого у м. Полтаві ОСОБА_5 стосовно не розгляду клопотання про визнання потерпілим ОСОБА_4 від 04.10.2023 у кримінальному провадженні № 0000391,-

ВСТАНОВИВ:

30 жовтня 2023 року до суду надійшла скарга представника ОСОБА_4 -адвоката ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого першого слідчого відділу ТУ ДБР розташованого у м. Полтаві ОСОБА_5 стосовно не розгляду клопотання про визнання потерпілим ОСОБА_4 від 04.10.2023 у кримінальному провадженні № 0000391.

Одночасно зі скаргою заявлено клопотання, у якому просить поновити строк для подачі скарги до слідчого судді на постанову слідчого першого слідчого відділу ТУ ДБР розташованого у м. Полтаві ОСОБА_5 стосовно не розгляду клопотання про визнання потерпілим ОСОБА_4 від 04.10.2023 у кримінальному провадженні № 0000391, оскільки про вказану постанову заявник дізнався лише 23.10.2023 р.

В обґрунтування скарги адвокат ОСОБА_3 зазначає, що 04.10.2023 р. на адресу ТУ ДБР розташованого у м. Полтаві ним було подано клопотання в інтересах ОСОБА_4 , про визнання останнього потерпілим у кримінальному провадженні № 0000391.

Постановою від 06.10.2023 р. слідчого першого слідчого відділу ТУ ДБР розташованого у м. Полтаві ОСОБА_5 було відмовлено у визнання потерпілим ОСОБА_4 від 04.10.2023 у кримінальному провадженні № 0000391.

Вказану постанову заявник отримав лише 23.10.2023 р.

Із вказаною постановою заявник не згоден, вважає її необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

З цих підстав просить задовольнити вимоги поданої скарги.

Адвокат ОСОБА_3 у судовому засіданні вимоги скарги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити з підстав, зазначених у скарзі.

Предстанвик ТУ ДБР розташованого у м. Полтаві в судове засідання не з`явився, про дату та час слухання справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого, прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Заслухавши заявника, вивчивши суть скарги та дослідивши долучені до неї матеріали та надані документи із матеріалів кримінального провадження, слідчий суддя дійшов до таких висновків.

Положеннями ст.24 КПК України, які узгоджуються з приписами ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч.1 ст.303 КПК України.

Зокрема, відповідно до п.5ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Як слідує зі змісту поданої скарги, адвокат ОСОБА_3 прохає залучити ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні № 0000391.

06 жовтня 2023 року постановою слідчого першого слідчого відділу ТУ ДБР розташованого у м. Полтаві ОСОБА_5 в задоволенні клопотання про визнання потерпілим ОСОБА_4 від 04.10.2023 у кримінальному провадженні № 0000391, відмовлено

Копію вказаної постанови заявник отримав 23.10.2023 р.

Установлено і це вбачається із представлених суду документів, що на даний час в провадженні Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, перебуває кримінальне провадження № 0000391.

Так, 06 жовтня 2023 року постановою слідчого першого слідчого відділу ТУ ДБР розташованого у м. Полтаві ОСОБА_5 в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 від 04.10.2023 р. в інтересах ОСОБА_4 про проведення слідчих та процесуальних дій у кримінальному провадженні № 0000391, відмовлено

Оскаржувана постанова мотивована, зокрема тим, що ч. 5 ст. 55 КПК України передбачені випадки відмови у визнанні особи потерпілим, оскільки вказана норма не слугує гарантією безпідставного набуття статусу потерпілого. Таким чином, КПК України допускає можливість відмови у визнанні особи потерпілим. Процесуальною підставою для прийняття такого рішення є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, які не завдано шкоди, зазначеної в ч. 1 ст. 55 КПК України. Аналізуючи склад кримінальних правопорушень, які є предметом розслідування, виходячи із визначення поняття потерпілого, яке міститься у ст. 55 КПК України, слідчий дійшов до висновку, що на момент подання заяви адвокатом ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про кримінальне правопорушення, шкода вже повинна бути завдана останньому від кримінального правопорушення. Так, зі змісту заяви адвоката ОСОБА_3 від 04.10.2023 р., поданої в інтересах ОСОБА_4 не вбачається жодного належного обґрунтування, що кримінальними правопорушеннями йому завдано моральну, фізичну або майнову шкоду, та в матеріалах кримінального провадження відсутні докази, які б підтверджували відповідні обставини. На підставі викладеного, дійшов до висновку про відмову у визнанні заявника потерпілим.

Ураховуючи наведені заявником обставини, враховуючи його незгоду із рішенням слідчого про відмову у визнанні потерпілим, та аналізуючи на предмет законності оскаржувану постанову, слідчий суддя зазначає про таке.

Відповідно до ч.1 ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Частиною 5 статті 55 КПК України встановлено, що за наявностіочевидних та достатніхпідставвважати, щозаява, повідомлення про кримінальнеправопорушенняабозаява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завданошкоди, зазначеної у частиніпершійцієїстатті, слідчийабо прокурор виноситьвмотивовану постанову про відмову у визнанніпотерпілим, яка може бути оскарженаслідчомусудді.

Таким чином, чинний КПК України допускає можливість відмови у визнанні особи потерпілим. Процесуальною підставою для прийняття такого рішення є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в ч.1 ст.55 КПК України.

«Очевидність та достатність» таких підстав є оціночним поняттям, яке визначається в кожному конкретному випадку, виходячи із обставин кримінального провадження і внутрішнього переконання особи, уповноваженої на визнання потерпілим, і може полягати, зокрема, у такому: очевидна відсутність події або складу кримінального правопорушення; відсутність шкоди з боку особи, яка подала відповідну заяву; очевидна відсутність причинного зв`язку між кримінальним правопорушенням і заподіяною шкодою; наявність завданої кримінальним правопорушенням шкоди іншого виду, ніж передбачено ч.1 ст.55 КПК України (наприклад, заподіяння особі моральної шкоди як представнику певної частини суспільства; заподіяння моральної шкоди юридичній особі); неможливість визнання потерпілим конкретної особи, виходячи з кримінально-правової характеристики кримінального правопорушення.

При визначенні шкоди, як підстави для визнання особи потерпілим, необхідно виходити із того, що шкода має бути безпосередньо спричинена особі кримінальним правопорушенням, тобто повинен існувати прямий зв`язок, коли саме конкретна поведінка без якихось додаткових факторів стала причиною завдання шкоди.

Отже, законодавцемчітковизначено статус потерпілого у кримінальномупровадженні та визначено момент виникнення прав та обов`язківпотерпілого.

Відповідно дост.7 КПК Українив якості загальної засади кримінального провадження проголошено змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Водночас, заявником до скарги не надано будь-яких об`єктивних даних, які б свідчили, що на момент звернення із заявами про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 дійсно завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, як це передбачено ч.1 ст.55 КПК України.

Заявником не зазначено, в чомуполягаєспричиненайому шкода, а також не надано до суду жодного підтвердження таких аргументів, що засвідчували б очевидні ознаки спричинення йому шкоди, імовірних душевних страждань, переживань або фізичних страждань тощо, в розумінніположень ч.1 ст.55 КПК України. Таківідомості відсутній на момент розглядускарги.

Окрім цього, заявником не наведено конкретних фактів та достатніх даних щодо заподіяння ОСОБА_4 шкоди нібито кримінальними правопорушеннями, що є обов`язковою передумовою для визнання особи потерпілою, а відтак, відсутні законні підстави для скасування оскаржуваної постанови.

Враховуючи наведене, а також обставини, які зазначені адвокатом ОСОБА_3 щодо залучення ОСОБА_4 до кримінального провадження як потерпілого, та надані у судовому засіданні пояснення, то останній на даний час в силу положень ст.55 КПК України не є потерпілим у кримінальному провадженні.

Отже, набуття особою статусу потерпілого за відсутності встановленого обґрунтованого підтвердження завданої шкоди, на даному етапі досудового розслідування є необґрунтованим та передчасним. Сама по собі незгода заявника із процесуальними рішеннями та діями правоохоронних органів не свідчить про набуття статусу потерпілого в ініційованих ним кримінальних провадженнях, що пов`язані із процедурою розслідування діянь, за які його засуджено, і вирок набрав законної сили.

Наведенетакожсвідчить, щозаявникомпередчасноініційованопитання про залучення якпотерпілого в розуміннівимог КПК України,оскільки на даний час, за вказанихобставин та здобутихматеріалів, виключенаможливість однозначно дійти до висновку про заподіяннябудь-якоїшкодиособі у вказаномукримінальномупровадженні.

За змістом ч.3 ст.110 КПК України рішення слідчого, дізнавача, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбаченихцим Кодексом, а також коли слідчий, дізнавач, прокурор визнаєце за необхідне.

Дослідивши оскаржувану постанову, слідчий суддя дійшов до переконання, що вона винесена правомірно, із дотриманням положень ст.110 КПК України в частині зазначення змісту обставин, які стали підставами для прийняття постанови, мотивів прийняття постанови, їх обґрунтування, навівши достатньо вагомі підстави та мотиви для такого рішення з посиланням на положення КПК України.

Виходячи зі змісту оскаржуваного рішення, його прийняттю передувало проведення аналізу обставин провадження, які мають значення для правильного вирішення вимог заявлених клопотань, а викладені у ньому висновки є такими, що ґрунтуються на нормах чинного законодавства, постанова прокурора в цілому відповідає вимогам ч.5 ст.110 КПК України, позаяк належних і допустимих доказів протилежного суду не представлено.

Таким чином, на момент розгляду скарги встановлено та підтверджується наявними матеріалами, що зазначенев скарзі та ініційоване адвокатом ОСОБА_3 питання вирішене у передбачений законом спосіб, про що прийнято обґрунтоване рішення щодо відмови у визнанні заявника потерпілим у зв`язку з безпідставністю.За результатами такого розгляду заявника повідомлено, направлено вказану вище постанову, що узгоджується з наведеними вище нормами закону.

З огляду на вищезазначене, слідчий суддя вважає, що вказаним процесуальним рішенням прокурора щодо відмови у визнанні потерпілимне порушено гарантій заявника щодо рівності прав, як учасника кримінального провадження, та на реалізацію своїх процесуальних прав на розгляд його звернень тощо.

Разом із тим, у подальшому заявник, як учасник кримінального провадження, наділений відповідним обсягом процесуальних прав, не позбавлений можливості реалізувати їх у порядку, передбаченому КПК України.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Згідно з вимогами ст.307 КПК Україниухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути, зокрема, про відмову у задоволенні скарги.

Отже, доводи скарги щодо допущення слідчим порушень вимог ст. 110 КПК України є необґрунтованими, переконливих аргументів для протилежних висновків суду матеріали скарги не містять, твердження заявника протягом розгляду скарги достатніми доказами не підтверджені, а тому слідчий суддя приходить до висновку щодо безпідставності вимог скарги про скасування рішення прокурора.

Крім того, як у матеріалах скарги, так під час розгляду скарги заявником скарги не доведено, що постанова слідчого є необґрунтованою та незаконною.

Таким чином, проаналізувавши наведені у скарзі доводи, повно і всебічно оцінивши обставини провадження, які відомі на час розгляду скарги, наявні матеріали та доказиз точки зору їх достатності і взаємного зв`язку, керуючись законом, слідчий суддя дійшов до висновку, що у задоволенні вимог поданої скарги потрібно відмовити в повному обсязі.

Крім того, у скарзі заявник просить поновити пропущений строк на оскарження.

Беручи до уваги доводи, зазначені заявником в скарзі, зокрема, щодо обставин отримання оскаржуваної постанови від 04.10.2023 лише 23.10.2023 р., тому заявник не може бути позбавлений права на судовий захист, і в даному випадку, останній, звертаючись зі скаргою 30 жовтня 2023 року,строк, передбачений ч.1 ст.304 КПК України, не пропустив, а відтак звернувся за судовим захистом своїх прав в межах строків, передбачених КПК України.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 22, 24, 55, 110, 220, 303-309, 370, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :

В задоволенні скарги представника ОСОБА_4 -адвоката ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого першого слідчого відділу ТУ ДБР розташованого у м. Полтаві ОСОБА_5 стосовно не розгляду клопотання про визнання потерпілим ОСОБА_4 від 04.10.2023 у кримінальному провадженні № 0000391,- відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1