Справа № 541/2586/23
№ провадження 1-кп/541/38/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2024 року місто Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Миргород Полтавської області кримінальне провадження, зареєстроване в ЄРДР за № 0000176 від 02.07.2023 року за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Лютенька Гадяцького району Полтавської області, громадянки України, зареєстрованої по АДРЕСА_1 , фактично проживаючої АДРЕСА_2 ,з вищою освітою, заміжньої, маючої на утриманні двох неповнолітніх дітей, раніше не судимої,

у вчинені кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 125 та ч. 1 ст. 126 КК України, -

встановив:

01 липня 2023 року, близько 18 год. 30 хв., ОСОБА_6 перебувала разом із своїм чоловіком ОСОБА_8 та малолітнім сином ОСОБА_9 , 2011 р.н., на автомобілі марки «Ford» д.н.з. НОМЕР_1 , на кладовищі з місцевої назвою «ССК», який розташований по вул. Петрівська в м. Миргород Полтавської області, з метою доглянути за могилами знайомих.

В цей час поблизу кладовища перебували брат та сестра ОСОБА_10 та ОСОБА_4 . В останньої на вищезазначеному кладовищі похований чоловік - ОСОБА_11 , який за життя являвся військовослужбовцем ЗСУ та загинув 19.02.2023 на території України від збройної агресії рф.

На момент виїзду з кладовища, при зустрічі потерпіла ОСОБА_4 попрохала зупинитися водія, який був за кермом автомобіля марки «Ford» д.н.з. НОМЕР_1 - ОСОБА_9 , який перевозив своїх батьків - ОСОБА_6 та ОСОБА_8 . При зупинці транспортного засобу у ОСОБА_6 з потерпілою ОСОБА_4 виник конфлікт з приводу того, що остання звинуватила сім`ю Довгалів у нарузі над могилами -викрадення поминальних предметів, запальнички з могили свого знайомого - ОСОБА_12 , могила якого розташована поряд з її покійним чоловіком, що знайшло своє об`єктивне підтвердження. Після чого, на законну вимогу потерпілої ОСОБА_4 повернути їй запальничку, остання була передана ОСОБА_9 , 2011 р.н., в руки потерпілої, як наслідок між жінками продовжився словесний конфлікт.

Під час подальшої сварки у ОСОБА_4 з ОСОБА_6 , яка раптово виникла з причин зазначених вище, ОСОБА_6 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки свого діяння та бажаючи їх настання у вигляді умисного завдання ударів, побоїв або вчинення інших насильницьких дій, наблизилася до потерпілої, схопила останню за волосся та силоміць потягнула її донизу, тим самим спричинивши фізичного болю ОСОБА_4

Аби продовжити чинити фізичний біль, ОСОБА_6 діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки свого діяння та бажаючи їх настання у вигляді умисного завдання ударів, побоїв або вчинення інших насильницьких дій та тілесних ушкоджень, вдруге підійшла до ОСОБА_4 та схопила її двома руками за волосся, за які потягнула її донизу, чим завдала їй вдруге фізичного болю.

Не вдовольнившись заподіяним, продовжуючи чинити свої злочинні дії, скориставшись безпорадним станом потерпілої, в той момент, коли остання перебувала в нахиленому положенні обличчям до землі, ОСОБА_6 нанесла один цілеспрямований удар коліном ноги в область тулуба потерпілої. В свою чергу, ОСОБА_4 аби зменшити фізичний біль, прикрилася власною лівою рукою від удару коліна, від чого даний удар пройшовся по верхній кінцівці лівого плеча ОСОБА_4 .

Внаслідок чого, відповідно до висновку судово-медичної експертизи №414 від 07.07.2023 утворилися наступні тілесні ушкодження: синець, який розташований на задній поверхні лівого плеча в нижній третині; синець, який розташований на задній поверхні середньої третини лівого передпліччя, який міг утворитися при самообороні, які могли утворитися від дії тупих твердих предметів, також, можливо від стискання пальцями рук, по давності утворення можуть відповідати даті (01.07.2023) та по ступеню тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Тим самим ОСОБА_6 довела свої злочинні дії до кінця.

Водночас, під час даної сварки у ОСОБА_4 з ОСОБА_6 , яка раптово виникла з причин зазначених вище, ОСОБА_6 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки свого діяння та бажаючи їх настання у вигляді умисного завдання ударів, побоїв або вчинення інших насильницьких дій, наблизилася до потерпілої, схопила останню за волосся та силоміць потягнула її донизу, тим самим спричинивши фізичного болю ОСОБА_4

Аби продовжити чинити фізичний біль, ОСОБА_6 діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки свого діяння та бажаючи їх настання у вигляді умисного завдання ударів, побоїв або вчинення інших насильницьких дій та тілесних ушкоджень, вдруге підійшла до ОСОБА_4 та схопила її двома руками за волосся, за які потягнула її донизу, чим завдала їй вдруге фізичного болю. Тим самим ОСОБА_6 довела свої злочинні дії до кінця.

В судовому засіданні ОСОБА_6 свою вину визнала частково. Вказала, що визнає той факт, що схопила руками за волосся потерпілу та потягнула її донизу, зазначає, що захищала свою дитину. По суті пояснила, що 01.07.2023 вона з чоловіком та двома дітьми поверталися з м.Полтава. По дорозі біля дому висадили одного сина, а з іншим вирішили заїхати на кладовище, щоб полити квіти, оскільки там поховано багато родичів і друзів. Коли все зробили, син сів за кермо та почав їхати. На дорогу вискочили невідомі їм люди і ОСОБА_4 жестом рукою показала зупинити машину. Син ОСОБА_13 розгубився і зупинив автомобіль. ОСОБА_4 підійшла і почала вимагати, щоб вони повернули статуетку ангела і запальничку, дитина не розуміла про які речі йшла мова. В цей час, чоловік, який перебував на задньому сидінні, передав ОСОБА_13 запальничку. Вона не знала, що чоловік її брав, бо вона сиділа в машині, коли її чоловік на останок побіг до могили ОСОБА_14 . Панченко ОСОБА_15 наказала ОСОБА_13 вилізти з машини, останній відмовився. Тоді ОСОБА_16 через вікно просунула руку до замка запалювання, звідки вирвала силком ключі. Богдан став кричати щоб ОСОБА_16 віддала ключі, остання відмовилася, наказала віддати те, що він забрав. Вона вискочила з машини, відштовхнула від сина ОСОБА_17 , між ними почалася сутичка під час якої син вихопив з рук ОСОБА_16 ключі, кинув собі під сидушку і сів у машину. ОСОБА_16 знову намагалася відчинити двері і витягнуть з машини ОСОБА_13 . Підскакує ОСОБА_18 який намагається схопити сина за шию, в цей час підскакує її чоловік і відштовхує ОСОБА_18 . ОСОБА_16 знову підходить до машини витягувати сина, останній розплакався. Вона схопила ОСОБА_16 за плечі, і почала відтягувати її, тому в неї і синець на лопатці. В цей час ,її чоловік ОСОБА_8 тримає ОСОБА_18 , щоб той не підскочив, але ОСОБА_18 підскочив і вдарив її в ліву лопатку. Син плаче, біжить до багажника і витягує з нього дерев`яну палку. Бачить, що вона не справляється і починає ганять ОСОБА_18 і ОСОБА_16 , ОСОБА_18 біжить в одну сторону, ОСОБА_16 - в другу. В цей час вона крикнула своєму чоловіку, щоб той відганяв машину, бо син сам дома, чоловік поїхав в гараж, бо він там не далеко. ОСОБА_16 підійшла до неї і між ними сталася словесна перепалка в ході якої одна одну ображали. В ході образ ОСОБА_16 просила віддати статуетку , яка була вкрадена з могили її чоловіка, вона відповіла, що не знає де могила її чоловіка і хто вона сама теж не знає. Потім виникла серйозна сутичка в ході якої вона взяла за волосся ОСОБА_16 з лівого боку і потягнула її до землі, ОСОБА_16 вхопила її за руки. В цей час не знаючи де її син, вона обернулася подивитись на дорогу і тут її штовхнула ОСОБА_16 , і вона впала на бетонний паркан і вдарилася головою з правого боку і повільно сіла на бетонний бордюр. Поки була ця сутичка, ОСОБА_16 зателефонувала в поліцію і сказала приїжджайте швидше, бо її тут вже б`ють. ОСОБА_16 її продержала , не давала можливості встати. Приїхало два екіпажа, подивились і один з них поїхав. В той день вона не була в стані алкогольного сп`яніння, поліція пропонувала пройти освідування, вона відмовилася. Палиця була розміром в довжину метр .

Незважаючи на часткове визнання вини самою обвинуваченою, її винуватість доводиться дослідженими в судовому засіданні доказами:

-даними витягу з ЄРДР 02.07.023 №0000176 , відповідно до яких 01.07.2023 близько 18 год. 30 хв. невстановлена особа, перебуваючи поряд з кладовищем по вул. Петрівська в м.Миргород Полтавської області на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, спричинила тілесні ушкодження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до довідки №2911 від 01.07.2023, виданої КНП «Миргородська ЛІЛ» ММР, у вигляді синця лівого плеча та садна пальців лівої кисті;

-даними заяви ОСОБА_4 від 01.07.2023 про спричинення тілесних ушкоджень;

-даними витягу з ЄРДР 18.07.023 №0000187 , відповідно до яких 18.07.2023 до Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області надійшла письмова заява від ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про те, що 01.07.2023 близько 18 год. 30 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи поряд із кладовищем з місцевою назвою «ССК», що знаходиться по вул. Петрівська в м.Миргород Полтавської області вчинила щодо неї насильницькі дії, а саме схопила за волосся, силоміць тягнула до низу та в різні сторони, що спричинило їй фізичного болю;

-протоколом огляду від 18.07.2023 з фототаблицями за участі потерпілої ОСОБА_4 , де остання показала розташування могили її чоловіка та його товариша на кладовищі по вул. Петрівська в м.Миргород, Полтавської області;

-протоколом огляду речей і документів від 03.07.2023 , а саме запис диску типу DVD-R на якому зафіксовано початок конфлікту між потерпілою ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , а також момент де ОСОБА_6 хапає за волосся потерпілу ОСОБА_4 та тягне нахиливши її до низу;

-даними протоколу слідчого експерименту від 04.07.2023, з фототаблицями та відеозаписом, за участю потерпілої ОСОБА_4 , згідно якого потерпіла розповіла обставини зустрічі, конфлікту та механізм нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 ;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 12.07.2023 року з фототаблицями, згідно якого потерпіла ОСОБА_4 впізнала ОСОБА_6 на фотознімку №3;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 12.07.2023 року з фототаблицями, згідно якого свідок ОСОБА_10 впізнав ОСОБА_6 на фотознімку №1;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 12.07.2023 року з фототаблицями, згідно якого свідок ОСОБА_19 впізнала ОСОБА_6 на фотознімку №3;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 12.07.2023 року з фототаблицями, згідно якого свідок ОСОБА_20 впізнав ОСОБА_6 на фотознімку №4;

-висновком експерта №414 від 03.07.2023 згідно якого встановлено, що на тілі ОСОБА_4 наявні наступні тілесні ушкодження: на задній поверхні лівого плеча в нижній третині мається синець неправильної овальної форми, синьо-фіолетового кольору, розміром 2,2*1,1 см. Схожий за характером синець розташований на задній поверхні середньої третини лівого передпліччя, розміром 1,5*1,8 см. Дані ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, які могли утворитися при самообороні, від дії тупих твердих предметів, також можливо від стискання пальцями рук, по давності утворення можуть відповідати даті 01.07.2023;

-висновком експерта №426 (додатковий) від 05.07.2023 згідно якого при перегляді відеозапису проведення слідчого експерименту від 04.07.2023 ОСОБА_4 вказала: «..вдарила мене (вказала на ліве плече) та показала на статистові ділянку тіла по задній поверхні лівого плеча та на палець лівої руки. Враховуючи кількість, характер та локалізацію виявлених у ОСОБА_4 тілесних ушкоджень вважав, що вони могли утворитися за вищевказаних обставин.

Показання ОСОБА_4 , дані нею при проведення слідчого експерименту від 04.07.2023, в цілому не суперечать наявним судово-медичним даним в частині механізму утворення встановлених у неї тілесних ушкоджень.

Показами потерпілої ОСОБА_4 , яка в судовому засіданні вказала, що подія відбулася 01 липня 2023 року, біля 18 години вечора, вони з братом , ОСОБА_10 , виявили розкрадання могил військових, в тому числі і могили її чоловіка. Цих людей Довгалів вони і раніше бачили на кладовищі і вони здалися їм підозрілими. Вона зупинила Довгалів на виїзді з кладовища, дитина була за кермом. Вона стала серед дороги, дитина розгубилася і зупинила машину. Пред`явили претензію до всіх трьох з приводу крадіжки металевої запальнички, яка була поставлена її братом на могилу поряд з чоловіком і побачили, що ОСОБА_9 взяв цю запальничку і побіг до машини ( це все вони бачили з гаража, який знаходиться неподалік, 400 метрів від кладовища).Коли сім`я Довгалів почули, що викликана поліція, стали агресивно налаштованими, пішли образи в сторону неї і брата. Вийшовши з машини ОСОБА_21 і ОСОБА_8 почали погрожувати їй і брату. Довгаль ОСОБА_13 був за кермом, вийшов з машини, дістав з багажника трубу і понісся на неї, її брат намагався відгородити від нього. Старший ОСОБА_22 сів у машину і поїхав. Довгаль ОСОБА_23 схопила її за волосся і почала тягнути в різні сторони , це було нестерпно боляче, в цей час їй зателефонувала поліція і вона не могла відбиватися, вона просила ОСОБА_24 відпустити, але остання цього не зробила, а зробила тоді, коли побачила на горизонті свідків, які вже свідчили. За цей проміжок ОСОБА_22 двічі скубла її за волоси, вдарила чи коліном чи іншою частиною тіла, вона не розібрала. У неї від дій ОСОБА_22 був синець на верхній лівій кінцівці. Коли це все закінчилося, вона притримувала обвинувачену, щоб вона не втекла, а брат тримав ОСОБА_13 . Приїхав екіпаж, вони все їм розповіли. Її відправили до травмпункту, де оглянули, призначили лікування і заспокійливі. З обвинуваченою не примирилася, вона себе веде зухвало. Цивільний позов підтримала, вказала, що після інциденту в неї боліла голова передшийний відділ, волосся було видране з центру голови. Позов обґрунтовує тим, що ОСОБА_21 її обзивала, це морально боляче, відчувала фізичний біль, до неї так принизливо ніхто не ставився. Зазначила, що конфлікту вона не хотіла, а хотіла, щоб повернули річ і вибачилися. Просить стягнути з ОСОБА_6 в рахунок відшкодування моральної шкоди 26800,00 грн.

Показами свідка ОСОБА_10 , який є рідним братом потерпілої ОСОБА_4 , який суду пояснив, у зв`язку з тим, що у сестри ОСОБА_4 загинув чоловік, вони часто відвідують кладовище. Почали спостерігати за сім`єю ОСОБА_22 , які часто ходили на кладовище. Помітили, що почали пропадати речі, статуетки, люди зверталися, що в них речі пропадають. Вирішили придивитися, оскільки він має гараж в кооперативі «Польот» звідки добре видно могилу. В нього була запальничка ОСОБА_16 не робоча, яку він поставив на могилу. І особисто спостерігав, як син Довгалів взяв ту запальничку, перед тим, пробігся по могилах, хотів ще щось позбирати але нічого не було і взяв цю запальничку, хоча вона була і не робоча. Ця сім`я дочекалась поки люди поїдуть з кладовища, пройшлись по могилах , сіли в машину та поїхали. Вони з сестрою вийшли на дорогу на узбіччя , зупинили їх. Він запитав у них як запальничка? Останні заперечували про запальничку, сказав, що зараз піде , перевірить і відійшов від машини, коли йшов до могили, сестра крикнула, що ОСОБА_22 віддав запальничку. Довгалі вийшли з машини, почали з`ясовувати з ними відносини, чоловік ОСОБА_22 почав хапати його за одяг, син ОСОБА_22 пішов до багажника, звідки дістав металеву трубу і почав кидатися на них. Він почав відтягувати сестру, бо син ОСОБА_22 почав цілитися по голові та по ногах і почав за ними бігти. Він в цей момент витягнув телефон і почав знімати на відеокамеру. Жінка ОСОБА_22 вчепилася в голову сестри, почала її тягати, він став кричати щоб відпустили її, в цей момент син ОСОБА_22 кидався з трубою, хотів його відволікти, він вихопив трубу у сина ОСОБА_22 , викинув її на обочину, схопив його за руку і не відпускав поки не приїхала поліція. В той момент, коли ОСОБА_22 вчепилася в голову сестрі, зателефонувала поліція , сестра не могла відбиватися бо розмовляла з поліцією. Довгалі батьки були в стані алкогольного сп`яніння ( запах перегару, матюкалися, погрожували), неповнолітній син був за кермом. Довгаль чоловік сів у машину і почав тікати, коли приїхала поліція його вже не було. Поліція знімала на камеру, ОСОБА_22 прийшов пішки. Працівники поліції пропонували пройти освідування, але ОСОБА_6 не погодилася. Додатково пояснив, що ОСОБА_25 ображала сестру ОСОБА_4 образливими словами, а сестра звинувачувала Довгалів, що вони взяли статуетку. Ці події відбулися влітку 2023 року з 18 до 19 годин вечора, ще було світло.

Показами свідка ОСОБА_20 , який суду пояснив, що обвинувачену і потерпілу особисто не знає. Подія сталася літом неподалік цвинтаря «ССК», він йшов зі своєю, тепер вже колишньою, дівчиною ОСОБА_19 , вигулювали собачку після обіду, ще було світло. Здалеку побачили, що щось спереду коїться, підійшли ближче і побачили конфлікт між людьми, молодий хлопець стояв із трубою залізною, одна жінка стояла, друга поряд з нею сиділа біля бетонного паркану. Бачив, як молодий хлопець із трубою кидався на мужика, той оборонявся і як одна жінка другу жінку тягала за волосся. На той момент коли він підійшов 200-250 метрів, то всі вже спокійно стояли. Потерпіла пояснила, що спіймала при крадіжці запальнички обвинувачену, яка заперечувала свою причетність до крадіжки. В судовому засіданні чітко показав, де потерпіла і де обвинувачена. Був до приїзду поліції. Потерпіла сказала, що їй вирвали пасмо волосся.

Показами свідка ОСОБА_19 яка в судовому засіданні пояснила, що обвинувачену і потерпілу особисто не знає. Влітку 2023 року, ввечері, біля 18 години, вона гуляла з хлопцем і собакою. Побачили здалеку бійку. Почали підходити і побачили, що ОСОБА_22 тягала за волосся ОСОБА_16 , ОСОБА_16 кричала боляче, відпустіть. Коли вони підійшли ближче, ОСОБА_22 відпустила ОСОБА_16 , остання зі свого волосся дістала прядку, було видно що їх вирвали. Потім ОСОБА_16 намагалася стримувала ОСОБА_22 , щоб остання нікуди не втекла і дочекалася поліції і через декілька хвилин приїхали працівники поліції. ОСОБА_16 намагалася пояснити ситуацію, що її чоловік військовий загинув, а ОСОБА_22 обкрадала могили.

Аналізуючи покази свідків, письмові докази, досліджені судом , суд вважає їх логічними, послідовними та об`єктивними, які повністю викривають обвинувачену у вчинені інкримінованих кримінальних правопорушень.

Зазначені докази винності ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.1 ст. 125 та ч.1 ст. 126 КК України є такими, що доповнюють одне одного, є належними, допустимими та достатніми, оскільки у відповідності до ст.ст. 84-86 КПК України прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, а також є такими, що отримані в порядку, передбаченому Конституцією та КПК України.

При вирішенні питання про допустимість та належність досліджених доказів, суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані ним докази ( параграф 34 рішення у справі «Тейскера де Кастро проти Португалії» від 09 червня 1998 року, параграф 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19 лютого 2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя ( статті 5,8 Конвенції) тощо.

Судом також врахована позиція ЄСПЛ, викладена у рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року; «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року «… що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків».

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону «( Постанова Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 09 квітня 2020 року у справі № 761/43930/17, Постанова Касаційного кримінального суду Верховного суду від 17 січня 2023 року у справі № 640/21844/18)».

Таким чином, суд приходить до висновку, що досліджені в судовому засіданні докази логічні, послідовні, переконливі як кожен окремо, так і їх сукупність у взаємозв`язку. Жоден із них не спростований, містить інформацію щодо предмету доказування, схожих неоспорюваних чітких і узгоджених між собою презумпцій факту.

При цьому суд враховує, що свідчення потерпілої ОСОБА_4 , як під час слідчого експерименту так і в ході судового розгляду є послідовними, логічними, не змінювалися та не спростовані стороною захисту. Крім того висновком додаткової експертизи підтверджено, що показання ОСОБА_4 , дані нею при проведення слідчого експерименту від 04.07.2023 в цілому не суперечать наявним судово-медичним даним в частині механізму утворення встановлених у неї тілесних ушкоджень, що спростовує версію ОСОБА_6 про те, що ударів потерпілій ОСОБА_4 вона не наносила.

Дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд дійшов висновку, що подія кримінального правопорушення мала місце, провину обвинуваченої повністю доведено, а вчинене обвинуваченою ОСОБА_6 вірно кваліфіковано за ч.1 ст. 125 КК України та ч. 1 ст. 126 КК України як умисне нанесення легких тілесних ушкоджень та умисне вчинення інших насильницьких дій, які завдали фізичного болю потерпілій ОСОБА_4 .

Суд не приймає в якості доказів фототаблицю зображення тілесних ушкоджень, які отримала потерпіла ОСОБА_6 01.07.2023 року біля кладовища на вулиці Петрівській в м.Миргороді приблизно о 18 годині 20 хвилин, надану обвинуваченою, оскільки вважає їх не належними доказами, які підтверджують існування обставин, що потребують доказуванню, оскільки з даної фототаблиці не можливо встановити де, коли та при яких обставинах були зроблені ці фото, а також достеменно встановити особу, яка на них зображено.

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_26 , суд враховує характер та ступінь тяжкості вчинених нею кримінальних правопорушень, які є кримінальними проступками, особу обвинуваченої, яка раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася, на даний час не працює, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, має двох неповнолітніх дітей.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченої судом не встановлено.

Враховуючи вказані вище обставини, суд приходить до висновку, що необхідним і достатнім покаранням обвинуваченій за вчинене з метою її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень буде призначення їй покарання у виді штрафа в межах санкції ч.1 ст. 125 та ч.1 ст.126 КК України.

Щодо поданого потерпілою цивільного позову, суд зазначає наступне.

На обґрунтування позову потерпіла вказує, що внаслідок протиправних дій обвинуваченої їй було завдано моральну шкоду, оскільки її побиття та заподіяння тілесних ушкоджень та вчинення інших насильницьких дій відбулося в святому для неї місці поблизу могили чоловіка-воїна, який загинув захищаючи Україну від російської агресії. Все це негативно впливало на стан її психологічного здоров`я, вона почала погано спати, страждати на тривожність, втомлюватися, відчувати власну безпорадність і пригніченість після побиття в очах сторонніх осіб, в тому числі, і малолітньої дитини відповідача. Зазнаючи моральних і психологічних страждань, що призвело до порушення її нормальних життєвих зв`язків, через те, що в неї часто виникає дратівливість, якої раніше не було, склалися напружені стосунки з оточуючими, які постійно цікавляться обставинами посягання на її особу та станом її здоров`я. Все це вимагає додаткових зусиль, для організації її життя. Моральну шкоду оцінює в 26800 грн.

Обвинувачена ОСОБА_6 цивільний позов не визнала у повному обсязі, оскільки винною себе вважає частково, а тому і позов вважає безпідставним.

Суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч. 3 ст. 23 ЦК України).

Крім того, відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику по справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновлення стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості.

Моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати в повному обсязі, оскільки немає чітких критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не є і не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Суд вважає, що внаслідок неправомірних дій ОСОБА_6 потерпілій була завдана моральна шкода, яка полягала у душевних стражданнях, яких остання зазнала у зв`язку із її побиттям та заподіянням тілесних ушкоджень, вчиненням інших насильницьких дій. При цьому, визначаючи розмір відшкодування завданої потерпілій моральної шкоди, суд враховує обставини вчинення ОСОБА_6 інкримінованих їй кримінальних правопорушень, та виходячи із засад розумності та справедливості, приходить до висновку про те, що вимоги потерпілої про відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню, а саме в розмірі 10000 грн. В іншій частині позову відмовити у зв`язку з недоведеністю.

Відповідно до висновку Європейського суду від 28.05.1985 (справа Abdulaziz, Cabalesand Balkandali v. UnitedKingdom,) де зазначено, що деякі форми моральної шкоди, зокрема емоційні страждання, за своєю природою не завжди можуть бути доведені чимось конкретним.

Відносно обвинуваченої запобіжний захід не обирався.

Процесуальні витрати на залучення експерта відсутні.

Питання щодо речових доказів підлягає вирішенню відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374, 381, 382 КПК України, суд , -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винуватою у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.1 ст. 125 та ч.1 ст. 126 КК України та призначити їй покарання:

-за ч.1 ст. 125 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн;

-за ч.1 ст. 126 КК України у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 до ОСОБА_21 про стягнення моральної шкоди, заподіяної внаслідок кримінального правопорушення, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_21 на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування моральної шкоди 10000 (десять тисяч ) гривень 00 копійок.

Речовий доказ DVD- диск, наданий свідком ОСОБА_10 , де зафіксовано фрагмент конфлікту між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений в Полтавський апеляційний суд через Полтавський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

СуддяОСОБА_1