У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2024 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника власника майна ТзОВ «УЖСТАВ» адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000208 відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 19 липня 2023 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, -

встановив:

09 лютого 2024 року до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області звернувся представник заявника ТОВ «УЖСТАВ» ОСОБА_3 з клопотанням про скасування арешту майна накладеного ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10 серпня 2023 року у справі №308/13608/23 та накладено арешт на вилучені 19 липня 2023 року в ході проведення огляду місця ДТП наступні транспортні засоби:

-- спеціалізований вантажний сідловин тягач марки Scania моделі R 440, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , 2013 року випуску, який згідно свідоцтва про реєстрацію серії НОМЕР_2 належить ТОВ «УЖСТАВ», яке зареєстроване за адресою м. Ужгород, вулиця Набережна, 27;

- спеціалізований напівпричіп самоскид марки «Scharzmuller», моделі SК, реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , 2012 року випуска, який згідно свідоцтва про реєстрацію серії НОМЕР_4 належить ТОВ «УЖСТАВ», яке зареєстроване за адресою м. Ужгород, вулиця Набережна, 27.

Заявник зазначив, що під час досудового розслідування вже проведено огляди та необхідні експертизи,з окрема щодо транспортних засобів ТОВ «УЖСТАВ» то потреба у подальшому застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт транспортних засобів відпала. Разом з тим, законність перебування у власності ТОВ «УЖСТАВ» арештованих транспортних засобів, разом із фактом проведення у рамках досудового розслідування необхідних дій для збереження (фіксації) речових доказів (судових експертиз), свідчить про наявність підстав для скасування арешту.

У судове засідання 15 лютого 2024 року:

- представник власника майна адвокат ОСОБА_4 не з`явився, через канцелярію суду подав заяву, згідно якого просить подане клопотання про скасування арешту майна задовольнити в повному обсязі у зв`язку з викладеними у ньому обставинами;

- слідчий не з`явився, через канцелярію суду подав рапорт згідно якого просить розглід провести у його відсутності.

Слідчий суддя, дослідивши та проаналізувавши матеріали клопотання, приходить до висновку, що клопотання про скасування арешту майна, підлягає до задоволення.

За правилами ч.1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Накладення арешту на певне майно може бути здійснено лише за наявності передбачених у КПК України нормативних підстав, а саме за ст.170 КПК України за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що таке майно: є речовим доказом злочину; підлягає спеціальній конфіскації; підлягає конфіскації як покарання чи заходу кримінально-правового характеру щодо юридичних осіб; для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. При цьому, можливість накладення арешту за відповідними змінами до ст.170 КПК України окремо встановлюється для: 1) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого; 2) третіх осіб; 3) для юридичних осіб щодо яких застосовуються заходи кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3ст.170 КПК України, арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.

Згідно ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Арешт майна також може бути скасовано повністю або частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Частиною 1 ст.1 КПК України 2012 р. встановлено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Правовідносини щодо арешту майна, накладеного в межах кримінального провадження, регулюються главою 17 КПК України 2012р. За змістом ст.173 цього Кодексу питання про накладення арешту на майно вирішують слідчий суддя або суд.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано (ч.1 ст.174 КПК України 2012р.).

Отже, у випадках, визначених вказаною статтею, власник або інший володілець майна під час досудового розслідування не позбавлений права звернутися до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна.

Слідчим суддею встановлено, що ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 від 10 серпня 2023 року у справі №308/13608/23 було задоволено клопотання про арешт майна накладено арешт на вилучені 19 липня 2023 року в ході проведення огляду місця ДТП наступні транспортні засоби:

-- спеціалізований вантажний сідловин тягач марки Scania моделі R 440, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , 2013 року випуску, який згідно свідоцтва про реєстрацію серії НОМЕР_2 належить ТОВ «УЖСТАВ», яке зареєстроване за адресою м. Ужгород, вулиця Набережна, 27;

- спеціалізований напівпричіп самоскид марки «Scharzmuller», моделі SК, реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , 2012 року випуска, який згідно свідоцтва про реєстрацію серії НОМЕР_4 належить ТОВ «УЖСТАВ», яке зареєстроване за адресою м. Ужгород, вулиця Набережна, 27.

Метою накладення арешту на майно відповідно до ухвали слідчого судді від 10 серпня 2023 року є збереження речових доказів та необхідності проведення експертиз.

Клопотання заявника аргументовано тим, що під час досудового розслідування вже проведено огляди та необхідні експертизи, зокрема щодо транспортних засобів ТОВ «УЖСТАВ» то потреба у подальшому застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт транспортних засобів відпала. Разом з тим, законність перебування у власності ТОВ «УЖСТАВ» арештованих транспортних засобів, разом із фактом проведення у рамках досудового розслідування необхідних дій для збереження (фіксації) речових доказів (судових експертиз), свідчить про наявність підстав для скасування арешту.

Варто зазначити, що в кримінальному провадженні існує два види інтересів: суспільні інтереси, на захист яких спрямована система кримінальної юстиції; особисті інтереси підозрюваного, обвинуваченого, інших учасників кримінального провадження, які мають бути гарантовано захищені від неправомірних посягань.

Забезпечення балансу цих інтересів, по суті, є одним з найважливіших завдань кримінального провадження. Так, у ст. 2 КПК зазначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження.

Досягнути такого балансу можна лише за умови існування і дотримання певних правил, визначених у законі, які в своїй сукупності створюють систему гарантій від порушення прав особи, що опинилась у сфері дії кримінального провадження.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Між тим, статтею 28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч.3 ст.28 КПК України, однак він має бути об`єктивно необхідним для прийняття процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "ОСОБА_5 та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Відповідно до ч.3 ст.22 КПК України слідчий суддя під час кримінального провадження не може одночасно виконувати функції державного обвинувачення, захисту і судового розгляду. Так, функції з доведення обґрунтованості поданого клопотання, наявності підстав для його задоволення процесуальним законом покладено виключно на ініціатора такого клопотання, в даному випадку - власника майна, разом з тим сторона обвинувачення у випадку не згоди з даним клопотанням зобов`язана належним чином її теж обґрунтувати. Відтак слідчий суддя розглядає клопотання на підставі тих доказів, які слідчому судді і представлені. При цьому, жоден учасник не був позбавлений можливості надати їх безпосередньо в судовому засіданні.

Викладені обставини свідчать, про те, що слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

Слідчим суддею під час розгляду клопотання встановлено, що стороною обвинувачення не доведено необхідність подальшого втручання у володіння заявниками своїм майном.

Слідчий та прокурор в судове засідання не зявилась, просили розглядати у відсутності, свою позицію, щодо клопотання не висловили, активних ій щодо відстоювання своєї позиції не вчиняли.

Слідчий суддя приходить до висновку про відсутність в кримінальному провадженні даних, які б виправдовували подальше втручання держави у право на мирне володіння майном, та враховуючи, що сторона обвинувачення при вирішенні клопотання поклалась на розсуд суду, у зв`язку з чим вважає доцільним скасувати арешт майна, не вбачаючи підстав для подальшого застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження.

На підставі викладеного і керуючись ст. 107, 170 -174 КПК України, слідчий суддя,-

ухвалив:

Клопотання представника власника майна ТзОВ «УЖСТАВ» адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000208 відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 19 липня 2023 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України - задовольнити.

Скасувати арешт, застосований ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10 серпня 2023 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000208 від 19 липня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України щодо

- спеціалізованого вантажного сідлового тягача марки Scania моделі R 440, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , 2013 року випуску, який згідно свідоцтва про реєстрацію серії НОМЕР_2 належить ТОВ «УЖСТАВ», яке зареєстроване за адресою м. Ужгород, вулиця Набережна, 27;

- спеціалізованого напівпричіпу самоскиду марки «Scharzmuller», моделі SК, реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , 2012 року випуска, який згідно свідоцтва про реєстрацію серії НОМЕР_4 належить ТОВ «УЖСТАВ», яке зареєстроване за адресою м. Ужгород, вулиця Набережна, 27.

Повернути спеціалізований вантажно сідловий тягач марки Scania моделі R 440, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , 2013 року випуску, спеціалізований напівпричіп самоскиду марки «Scharzmuller», моделі SК, реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , 2012 представнику власника майна.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1