Єдиний унікальний номер справи 185/6037/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2023 року м.Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд

Дніпропетровської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за поданням начальника відділу № 22 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій , Луганській та Херсонських областях про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку відносно засудженої:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки

м. Рубіжне Луганської області, громадянки України, заміжньої, з вищою освітою, яка має на утриманні двих неповнолітніх ділей, працюючої вихователем в комунальному навчальному дошкільному закладі «Барвінок», зареєстрованаої та фактично мешкаючої за адресою:

АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло подання начальника відділу № 22 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій , Луганській та Херсонських областях про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку відносно ОСОБА_3 , яка засуджена 11.02.2021 р. Рубіжанським міським судом Луганської області за ч. 1 ст. 204 КК України до покарання у виді штрафу 63750 гривень та якій згідно ухвали Рубіжанського міського суду Луганської області від 11.05.2021 р. суд постановив розстрочити виплату несплаченої суми штрафу за зазначеним вироком від 11.02.2021 року в розмірі 3750 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 63750 гривень строком на один рік, починаючи з 11.05.2021 р., з виплатою 5312 гривень 50 копійок щомісячно до повного погашення суми штрафу.

З січня 2022 р. та на теперішній час у відділі пробації відсутня інформація щодо сплати щомісячного платежу в сумі 5312 гривень 50 копійок. Згідно наявних квитацій, які щомісячно надавала ОСОБА_3 до відділу з питань пробації, загальна сума сплати штрафу складає 31875 грн. Зв`язок з ОСОБА_3 було втрачено , місце її знаходження на даний час не відоме.

За таких підстав, на підставі ст. 80 КК України начальник відділу № 22 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій , Луганській та Херсонських областях просив звільнити ОСОБА_3 , від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Представник відділу № 22 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій , Луганській та Херсонських областях та прокурор у судове засідання не з`явилися, надали письмову заяву про розгляд подання без їх участі.

Засуджена ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не відомі, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином.

Відповідно абз. 2 ч. 5 ст. 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно статті 152 КВК України підставами звільнення від відбування покарання є закінчення строків давності виконання обвинувального вироку.

Згідно вимог ч. 1 ст. 80 КК України, особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки: 1) два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Штраф, відповідно ст. 53 КК України, є менш суворим видом покарання ніж обмеження волі.

Підстава для звільнення від відбування покарання у відповідності до положень ст. 80 КК України складається з трьох обов`язкових елементів: 1) закінчення (сплив) строків давності виконання обвинувального вироку; 2) не ухилення особи від відбування призначеного їй покарання; 3) не вчинення нею нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливого тяжкого.

Згідно частини 3 статті 80 КК України перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності подвоюються.

Відповідно до частини 4 статті 80 КК України, перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.

Стаття 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

За таких обставин застосування статті 80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.

Перебіг строку давності виконання обвинувального вироку починається з дня набрання чинності вироком суду.

Судом встановлено, що вироком Рубіжанського міського суду Луганської області від 11.02.2021 року визнано винуватою ОСОБА_3 у вчиненні злочину за ч. 1 ст. 204 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 3750 (три тисячі сімсот п`ятдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 63750 гривень на користь держави.

Вирок відносно ОСОБА_3 набрав законної сили 16.03.2021 року.

Згідно квитанції № 0.0..1 від 07.05.2021 та 9234-6442-0532-6314 від 04.06.2021 ОСОБА_3 частково сплатила розмір штрафу в сумі 10 625 грн.

Вирішуючи питання про наявність чи відсутність в діях обвинуваченого ухилення від виконання вироку суду, суд виходив з наступного.

Ухилення від відбування покарання, як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку встановлюється за чітко регламентованою законодавством процедурою, та вирішується виключно судом, оскільки ухилення від відбування покарання у виді штрафу, відповідно до ч. 1 ст. 389 КК України, є злочином.

Отже, особа, визнається такою, що ухиляється від відбування покарання лише за наявності обвинувального вироку.

Відомостей щодо притягнення ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України (ухилення від відбування покарання у виді штрафу), матеріали провадження не містять та суду не надано.

Під ухиленням від відбування покарання розуміють умисні дії або бездіяльність засудженого, спрямовані на невиконання покарання.

Таким чином, єдиною та безумовною підставою для визнання особою такою, що ухиляється від виконання покарання, призначеного їй за вироком суду, є лише наявність обвинувального вироку суду, яким особа буде визнана винною саме в ухиленні від відбування покарання.

Наявність лише факту невиконання засудженим сплати штрафу сам по собі не свідчить про ухилення від відбування цього покарання.

Відповідно до частини 1 статті 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові ВСУ № 5-324кс15 від 24.12.2015 року.

У справі «Грабчук проти України» Європейський Суд зазначає, що «презумпція невинуватості порушена, якщо посадова особа висловлює думку про винність особи, обвинуваченої у вчиненні злочину, коли цього не було доведено відповідно до закону».

Момент, з якого особа вважається винуватою, є саме той час, коли вина особи доведена в законному порядку, тому альтернативна процедура встановлення винуватості особи є неприпустимою.

Отже, в матеріалах провадження відсутні дані про ухилення засудженою ОСОБА_3 від відбування покарання, призначеного вироком, а відтак, відсутні підстави для зупинення перебігу строку виконання обвинувального вироку і застосування частини третьої статті 80 КК України, висновки суду з цього приводу не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Відтак, враховуючи обставину, що факт ухилення від виконання вироку суду не доведено, суд вважає, що строки виконання вироку, визначені статтею 80 КК України, закінчились, а тому наявні обставини для звільнення засудженого від відбування покарання у зв`язку зі спливом строку давності виконання обвинувального вироку.

Керуючись ст. 80 КК України, ст.ст. 537,539 КПК України, ст.ст. 152,165,166 КВК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Подання начальника відділу № 22 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій , Луганській та Херсонських областях про звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від покарання, призначеного вироком Рубіжанського міського суду Луганської області від 11.02.2021 за ч. 1 ст. 204 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 3750 (три тисячі сімсот п`ятдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 63750 гривень на користь держави у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_4