ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2367/23 Справа № 216/5793/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2023 року м.Кривий Ріг

11.10.2023р. колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області у складі:

судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги потерпілої ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_8 та прокурора Криворізької центральної окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_9 на вирок Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18.04.2023р., яким обвинуваченого

ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лермонтовка Бікінського району Хабаровського краю, громадянина України, який зареєстрований та мешкає в АДРЕСА_1

визнано винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на дев`ять років

за участю захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

потерпілої ОСОБА_6 прокурора ОСОБА_10

в с т а н о в и л а :

Оскаржуваним вироком обвинуваченого визнано винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на дев`ять років.

Вирок суду першої інстанції в апеляційному порядку оскаржено потерпілою, захисником в інтересах обвинуваченого, обвинуваченим та прокурором.

В апеляційній скарзі потерпіла:

- вважає, що судом при розгляді справи неправильно встановлені обставини, дана невірна оцінка доказам, тому дії обвинуваченого неправильно кваліфіковані як умисне вбивство;

- зазначає, що обвинувачений та потерпілий є рідними братами, з дитинства між ними були добрі стосунки, вони були дружні, один без одного нічого не робили, піклувались один за одного, допомагали один одному та сусідам, коли стали дорослими, також були завжди були рядом, жили в одній кімнаті, скарг на поведінку синів не було;

- вказує,що в день події сини прийшли додому та знаходились в своїй кімнаті, в цей вечір вони спиртні напої не вживали, як не вживали спиртних напоїв взагалі, сварки між ними не було; після чого потерпілий вийшов з квартири, а обвинувачений ліг спати; о 22:00год. повернувся потерпілий, вона була на кухні та почула сильний гуркіт, після чого вийшовши з кухні, побачила, як чоловік зайшов до кімнати синів, в цей час сини сиділи на підлозі, чоловік їх розняв; після цього вона вийшла з кімнати, як чоловік крикнув, щоб викликала швидку допомогу, після цього вона повернулась до кімнати синів та побачила, що потерпілий сидів на своєму дивані, у нього йшла кров, обвинувачений сидів на своєму дивані, весь переляканий, на підлозі лежав ніж, після цього вона викликала швидку, покликала сусідку ОСОБА_11 ;

- наголошує, що висновок суду про те, що сварка між синами відбулась на ґрунті побутового п`янства та з мотиву неприязних стосунків у обвинуваченого виник умисел, спрямований на заподіяння смерті потерпілому, не відповідає дійсності тому, що сини ніколи не билися, при цьому суд не взяв о уваги ту обставину,що потерпілий був ініціатором конфлікту, при цьому розбудив обвинуваченого та почав бити, обвинувачений по характеру дуже спокійний та мовчазний, після вчиненого він був в шоковому стані, не розумів, що сталося;

- зазначає, що враховуючи душевний стан обвинуваченого, він не бажав смерті потерпілому, тому що не мав до нього неприязні, обвинувачений не бажав таких наслідків тому, що вони з потерпілим є рідними братами, а вбивство він вчинив через необережність в стані сильного хвилювання, яке виникло в результаті неправильної поведінки більш фізично сильного потерпілого;

- вказує, що обвинувачений дуже жалкує за братом, переживає, що батькам не може допомогти, батько тяжко хворіє, вони, як батьки, мають подвійне горе - загиблого сина та сина, який знаходиться в місцях позбавлення волі;

- прохає змінити вирок, перекваліфікувавши дії обвинуваченого на ч. 1 ст. 119 КК України, та призначити йому покарання без позбавлення волі, оскільки він зробив висновки для себе, йому достатньо того, що він відбув.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 :

- вважає вирок незаконним, необґрунтованим і невмотивованим, ухваленим з порушенням вимог ст. 94, 370 КПК України,оскільки в ньому не наведені належні і достатні мотиви і підстави його ухвалення, що призвело до невірної кваліфікації дій обвинуваченого;

- вказує, що суд невірно оцінив показання потерпілої, свідка ОСОБА_12 - батька обвинуваченого та потерпілої про фактичні обставини події, а також показання свідка ОСОБА_11 про відносини між обвинуваченим та потерпілим, зробив невірний висновок , що на ґрунті побутового пияцтва відбулась сварка, та в процесі бійки обвинувачений вчинив умисне вбивство потерпілого з мотивів неприязних стосунків, що призвело до неправильної кваліфікації дій обвинуваченого;

- наголошує, що суд також не взяв до уваги показання обвинуваченого про те, що конфлікт розпочав потерпілий, який перебував у стані сильного сп`яніння, що підтверджується висновком судово-медичної експертизи трупа потерпілого;

- вказує, що висновок суду про зміст та спрямованість умислу обвинуваченого на заподіяння в процесі бійки з мотивів неприязних відносин смерті потерпілому нічим не підтверджені, є припущенням, оскільки свідки при події були відсутні, а також судом невірно встановлені обставини справи без їх об`єктивної оцінки;

- зазначає, що суд в порушення вимог ст. 17 ч. 3 ст. 373 КПК України, п. 18 Постанови ПВСУ № 9 від 01.11.1996р. «Про застосування Конституції України при здійснення правосуддя» п. 22 постанови ПВСУ № 2 від 07.02.2003р «Про судову практику у справах про злочини проти життя та здоров`я особи», вирішуючи питання про кваліфікацію дій обвинуваченого, відхилив показання обвинуваченого, що конфлікт розпочав потерпілий, розбудив обвинуваченого, коли той спав та почав наносити удари, а також суд не взяв до уваги, що суб`єктивна сторона вбивства характеризується не лише умислом, а й емоційним станом, протизаконним насильством потерпілого, при цьому суд не з`ясував зміст та спрямованість умислу обвинуваченого;

- наголошує, що в судовому засіданні встановлено, що ставлення обвинуваченого до настання смерті потерпілого характеризується необережністю, тому його дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 119 КК України;

- зазначає, що докази, на які посилається суд, є неналежними та недопустимими, оскільки вони суперечать положенням ст.ст. 85, 86 КПК України, фактично ґрунтуються на припущеннях, а висновок суду про правильність кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 115 КК України суперечить вимогам ст.ст. 17, 85, 86 КПК України ;

- вказує, що обвинувачений позитивно характеризується, тяжко переживає скоєне, його батько хворіє на злоякісне утворення голосових зв`язок;

- прохає змінити оскаржуваний вирок та перекваліфікувати дії обвинуваченого з ч. 1 ст. 115 КК України на ч.1ст. 119 КК України та призначити обвинуваченому покарання без позбавлення волі.

В апеляційній скарзі обвинувачений:

- вважає вирок необґрунтованим та незаконним, у вироку не враховані всі обставини справи, та судом зроблений невірний висновок, що між ним та потерпілим на ґрунті побутового пияцтва відбулась сварка, та він особисто, діючи з умислом, спрямованим на заподіяння смерті потерпілому, взяв з підвіконня складний ніж, реалізуючи свій злочинний умисел на вбивство потерпілого, з мотивів гострої неприязні, умисно завдав потерпілому удар в передню ділянку грудної клітини, крім того неправильно встановлені обставини справи, що призвело до невірної кваліфікації його дій;

- зазначає, що в день події вони з потерпілим збирали горіхи, увечері повернулись додому, після чого потерпілий кудись пішов, а він особисто ліг спати; коли брат повернувся, він його особисто розбудив, став пред`являти претензії з приводу грошей, на що він особисто відповів потерпілому, що вирішить це вранці на тверезу голову, після цього потерпілий почав завдавати йому особисто удари по обличчю у та тулубу, на що він прохав потерпілого заспокоїтись, але потерпілий не заспокоювався; після чого він, особисто не пам`ятає, як взяв ніж , перебуваючи у шоковому стані, оскільки у нього особисто з потерпілим ніколи не було неприязні, вони завжди разом проводили час, допомагали хворим батькам, те, що сталося було спровоковано братом, оскільки він перебував у нетверезому статні, що підтверджується висновком СМЕ;

- вважає, що суд неправильно кваліфікував його дії, як умисне вбивство, проте він не мав ніякого умислу, оскільки не бажав смерті потерпілого, до якого не мав неприязні, він особисто бажав тільки заспокоїти потерпілого, йому особисто важко згадати все до дрібниць, тому що це емоційно важко оцінити;

- вказує, що судом не дана оцінка обставинам, що потерпілий був ініціатором конфлікту, не оцінені докази на підтвердження цього;

- зазначає, що він дуже жалкує, що все так сталося, що батьки-пенсіонери залишились самі без допомоги;

- прохає правильно встановити фактичні обставини, правильно кваліфікувати його дії, оскільки він не мав умислу на вбивство потерпілого, тілесні ушкодження спричинив потерпілому необережно, а саме кваліфікувати його дії за ч. 1 ст. 119 КК України та змінити йому міру покарання.

В апеляційній скарзі прокурор:

- вважає вирок незаконним, таким що підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального правопорушення та у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість;

- вказує, що суд при призначенні обвинуваченому покарання не в повній мірі дотримався ст. 65 КК України, роз`яснень п. 3 Постанови ПВСУ № 7 від 24.10.003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» та призначив обвинуваченому покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину внаслідок його м`якості, та не є необхідним і достатнім для запобігання вчинення особою інших злочинів; так суд не в повній мірі врахував дані про особу обвинуваченого, який мав лише епізодичні підробітки, не перебував та не перебуває на обліку як безробітний, характеризується посередньо, вчинив кримінальне правопорушення з невідворотнім наслідком - смертю людини;

- вважає, що суд при призначенні обвинуваченому покарання також не врахував, що кримінальне правопорушення вчинено за місцем мешкання потерпілого та його батьків, що не зупинило обвинуваченого, злочин вчинено в досить жорстокий спосіб обвинувачений, користуючись фактично фізичною перевагою, оскільки потерпілий перебував в стані значного алкогольного сп`яніння (стадія важкого отруєння алкоголем) наніс удар ножем в грудну клітину потерпілого, при цьому потерпілий не чинив опір, фактично був позбавлений можливості до таких дій, при цьому потерпілий не вчиняв до обвинуваченого насильницьких дій, оскільки у обвинуваченого, відповідно до висновку СМЕ, виявлені лише подряпини задньої поверхні шиї, що виключає знаходження обвинуваченого у стані необхідної оборони;

- вказує, що судом також не було враховано, що обвинувачений не визнав свою винуватість у вчиненому, повноцінного каяття не проявив, виправдавши події начебто образливою і неправомірною поведінкою потерпілого, а наслідки у вигляді отримання потерпілим летального ножового поранення випадковістю, оскільки потерпілий особисто наштрикнувся на ніж; крім того обвинувачений надав неправдиві показання щодо нанесення йому особисто потерпілим більше десяти ударів кулаками у різні частини тіла та по голові, що спростовується висновком СМЕ № 1336 від 19.09.2022р. та невстановленням за результатами судового розгляду обставин, які б вказували на співмірність дій обвинуваченого та на загрозливу для обвинуваченого поведінку потерпілого;

- зазначає, що судом не враховано, що обвинувачений вчиняючи кримінальне правопорушення, перебував у стані алкогольного сп`яніння; враховуючи характеризуючий обвинуваченого матеріал, він становить значну небезпеку для суспільства, ризик повторності вчинення інших кримінальних правопорушень високий, поведінка обвинуваченого до під час, та після події кримінального правопорушення свідчить про його небажання стати на шлях виправлення та схильність до вчинення кримінальних правопорушень, пов`язаних із заподіянням фізичного насилля;

- вважає за можливе призначити обвинуваченому покарання за ч. 1 ст. 115 Кк України у виді позбавлення волі строком на десять років;

- вказує, що суд у формулюванні обвинувачення, визнаного судом доведеним, зазначив, що між обвинуваченим та потерпілим, на ґрунті побутового пияцтва відбулася сварка, яка переросла у бійку із взаємним нанесенням ударів за допомогою рук один одному, що суд також необґрунтовано виключив з обвинувачення обставини нанесення обвинуваченим потерпілому ножем не менше двох ударів в ділянку його обличчя ліворуч, тим самим змінив обвинувачення;

- наголошує, що висновок суду щодо наявності бійки між обвинуваченим та потерпілим із взаємним нанесенням ударів за допомогою рук один одному не відповідає дійсності, є лише припущенням та нічим не підтверджений, та спростовуються показаннями потерпілої та свідка ОСОБА_12 про те, що «брати були на підлозі, та брикалися», потерпіла та свідок не показали, що брати наносили удари руками один одному, та не вказали на наявність тілесних ушкоджень у братів, крім ножового поранення у потерпілого;

- вказує, що відповідно до висновку СМЕ № 22731 від 17.10.2022р. та № 1336 від 19.09.2022р. у потерпілого виявлені рана передньої поверхні грудної клітини ліворуч та садна обличчя, які утворились від дії загострених предметів, у обвинуваченого виявлено тільки садна задньої поверхні шиї, що виключає формулювання судом обвинувачення в частині взаємного нанесення ударів обвинуваченим та потерпілим руками один одному та підтверджують обвинувачення у спричиненні обвинуваченим потерпілому шляхом завдання ударів ножем саден обличчя та рани передньої поверхні грудної клітини ліворуч;

- прохає скасувати оскаржуваний вирок в частині призначення покарання у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеня тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого та у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, ухвалити свій вирок, яким призначити обвинуваченому за ч. 1 ст. 115 КК України покарання у виді позбавлення волі на строком на десять років, та виключити з формулювання обвинувачення твердження щодо бійки між братами і взаємним нанесенням за допомогою рук один одному; крім того викласти обвинувачення в частині нанесення потерпілому клинком ножа не менше двох ударів в ділянку обличчя ліворуч відповідно до обвинувального акту.

Судом першої інстанції обвинуваченого визнано винуватим у тому, що він 17.09.2022р у вечірній час разом зі своїм рідним братом ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходився в приміщенні спальної кімнати квартири за місцем свого проживання, розташованій у Військовому Містечку АДРЕСА_2 , в квартирі також знаходились їх батьки ОСОБА_12 та ОСОБА_6 . Між обвинуваченим та потерпілим на ґрунті побутового пияцтва відбулася сварка, яка перейшла у бійку із взаємними нанесеннями ударів за допомогою рук один одному. В процесі бійки у обвинуваченого виник умисел, спрямований на заподіяння потерпілому смерті із мотивів неприязних стосунків. Діючи з цією метою, обвинувачений взяв з підвіконня цієї ж спальної кімнати належний йому складний фабричний ніж та таким чином, підшукав собі знаряддя вбивства. Відразу ж після цього, обвинувачений, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в приміщенні спальної кімнати, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заподіяння смерті потерпілому в ході сварки, з мотивів гострої неприязні до нього, утримуючи в правій руці підшуканий ним складний ніж, приблизно о 21:55год. 17.09.2022р. умисно завдав стоячому навпроти нього потерпілому клинком даного ножа один удар в передню ділянки грудної клітини ліворуч - місце розташування життєво важливого органу - серця, усвідомлюючи при цьому суспільно небезпечних характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді смерті потерпілого та бажаючи настання саме таких наслідків. Бійка братів була припинена їх батьком ОСОБА_12 , який забіг в приміщення спальної кімнати на шум сварки та розборонив їх. Після цього потерпілий приліг на власне ліжко, встановлене в спальній кімнаті, де в короткий проміжок часу внаслідок отриманого ножового поранення в області серця помер. Таким чином, в результаті протиправних дій обвинуваченого потерпілому були спричинені тілесні ушкодження у вигляді двох саден обличчя ліворуч, які за своїм характером відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень та рани передньої поверхні грудної клітини ліворуч, яка проникає до грудної клітини з пошкодженням правого передсердя серця, яка за своїм характером відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень. Згідно висновків судово-медичної експертизи трупу № 2273 від 17.10.2022р. та додаткової судово-медичної експертизи трупу № 227/13 від 17.10.2022 виявлені у потерпілого тілесні ушкодження у вигляді рани передньої поверхні грудної клітини ліворуч, яка проникає до грудної клітини з пошкодженням правого передсердя серця, яка ускладнилася тампонадою серця, малокров`ям міокарда та загальним венозним повнокров`ям внутрішніх органів, набряком легень та головного мозку, перебуває у прямому причинно-наслідковому зв`язку з його смертю, що настала приблизно о 22:00год. 17.09.2022р. в приміщенні спальної кімнати кв. АДРЕСА_3 .

Дії обвинуваченого кваліфіковані за ч. 1 ст. 115 КК України, як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

В суді першої інстанції обвинувачений не визнав свою винуватість у вчиненні умисного вбивства потерпілого, показав, що вони в день події разом з потерпілим збирали горіхи в місті та вживали спиртні напої. Ввечері дома потерпілий розпочав конфлікт з ним, став бити обвинуваченого, коли той спав, та пред`являти йому особисто претензії щодо неповернення йому виручених від продажу горіхів грошових коштів. Під час бійки потерпілий наніс йому особисто приблизно десять ударів, а він особисто захищався, при цьому взявши з підвіконня складний ніж, намагався злякати потерпілого, але потерпілий наштовхнувся на ніж, коли він особисто виставив попереду свою руку, в якій перебував ніж. Після цього він особисто кинув ніж на підлогу, до кімнати забігли їх батьки щоб розборонити його та потерпілого. У нього особисто не було наміру вбивати потерпілого, він особисто тільки захищався від нападу потерпілого. Між ним особисто та потерпілим іноді виникали конфлікти після вживання спиртних напоїв.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що судом першої інстанції відповідно до вимог ст. 91 КПК України досліджені обставини кримінального провадження, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, відповідно до вимог ст. 94 КПК України оцінені докази. При цьому суд першої інстанції перевірив показання обвинуваченого щодо необережного нанесення ним удару клинком ножа в область грудної клітини ліворуч, захищаючись, та дійшов висновку про їх недостовірність, оскільки вони не узгоджуються із сукупністю зібраних, перевірених та оцінених доказів по справі, які спростовують зазначені показання обвинуваченого.

Так витягом з ЄРДР від 18.09.2022р. підтверджується, що 17.09.2022р. надійшло повідомлення про те, що 17.09.2022р. о 22:00год. обвинувачений 28.10.1985р.н., знаходячись в приміщенні кв. АДРЕСА_3 , під час сварки на побутовому ґрунті зі своїм рідним братом-потерпілим, ІНФОРМАЦІЯ_3 , завдав потерпілому клинком ножа, що мав при собі, удар в область передньої ділянки грудної клітини, спричинивши йому несумісне з життям тілесне ушкодження, від якого потерпілий помер на місці злочину.

Зареєстровано кримінальне провадження за № 0001234.

Розпочато досудове розслідування кримінального правопорушення з правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 115 КК України.

(а.с. 1-3 т.1)

Протоколом огляду місця події та трупу потерпілого від 17.09.2022р. з ілюстративною таблицею від 17.09.2022р. підтверджується, що в присутності двох понятих ОСОБА_14 , ОСОБА_11 в кімнаті кв. АДРЕСА_3 , на дивані біля правої стіни виявлено труп потерпілого, в положенні лежачи на спині обличчям до гори,верхні кінцівки витягнуті вздовж тулуба, ніжні кінцівки розкинуті в тазових суглобах, зігнутих в колінах, права звисає з дивана.

Одяг на трупі потерпілого з помарками та потьоками речовини бурого кольору

На внутрішній поверхні лівої стопи трупа потерпілого виявлена вертикальна лінійна подряпина, на лівій щоці трупа потерпілого виявлена переривчаста лінійна подряпина, біля лівої лінії грудної клітини виявлено подібну рану, яка продовжується раневим каналом.

Під час огляду вилучені складний ніж з дерев`яним руків`ям фірми «STAINLESS STEEL», зі слідами речовини бурого кольору, який виявлений на столі в кухні; фрагмент ковдри бежевого кольору із речовиною бурого кольору;

(а.с. 11-18 т. 1)

Протоколом проведення слідчого експерименту з відеозаписом від 26.09.2022р. підтверджується, що потерпіла ОСОБА_6 у присутності двох понятих ОСОБА_15 , ОСОБА_16 показала, що 17.09.2022р. приблизно о 18:00год. між обвинуваченим та потерпілим в їх кімнаті виникла сварка з приводу горіхів, після чого її чоловік зайшов до кімнати та заспокоїв їх.

Після сварки потерпілий пішов з дому та повернувся о 21:55год., зайшов до кімнати, де вони мешкали разом з обвинуваченим, через дві хвилини вона почула що щось в кімнаті синів впало, та з кухні направилась в їх кімнату, туди пішов і її чоловік. Зайшовши до кімнати вона побачила, що потерпілий лежить зверху на обвинуваченому, тоді чоловік підняв їх за футболки та розкинув їх по ліжкам. Після цього вона вийшла з кімнати, оскільки не придала цьому значення. Вона повернулась до кімнати, коли чоловік покликав її та сказав, щоб вона викликала швидку допомогу, при цьому вона побачила, що у потерпілого, який лежав на ліжку, тече кров, спочатку вона подумала, що з живота, а потім виявилося що поранення було в області серця. Після чого вона повернулася до обвинуваченого та побачила, що в нього у правій руці ніж, який вона взяла з руки обвинуваченого та віднесла до кухні, де поклала на стіл. Раніше вона не бачила цього ножа. Після чого вона пішла до сусідки та попрохала її на вулиці чекати швидку допомогу, яку вона особисто викликала. Після приїзду швидкої допомоги було констатовано смерть потерпілого.

Після наданих потерпілою показань, вона вказала кімнату місце вчинення злочину, крім цього вказала на диван під стіною з лівої сторони, де спав обвинувачений, вказала на диван потерпілого, дерев`яну тумбу біля дивану, вікно біля дивана обвинуваченого. Також потерпіла вказала на місце на підлозі посередені кімнати, вкрите килимом, де билися сини, звідки їх розборонив чоловік.

(а.с. 34-37 т. 1)

Потерпіла надала аналогічні показання в суді першої інстанції, підтвердивши відомі їй фактичні обставини справи.

Протоколом проведення слідчого експерименту з відеозаписом від 26.09.2022р. підтверджується, що свідок ОСОБА_12 в присутності двох понятих ОСОБА_15 , ОСОБА_16 показав, що 17.09.2022р. приблизно о 18:00год. між обвинуваченим та потерпілим в їх кімнаті виникла сварка з приводу горіхів, після чого він зайшов до кімнати та заспокоїв їх.

Після сварки потерпілий пішов з дому та повернувся о 21:55год., зайшов до кімнати, де вони мешкали разом з обвинуваченим, через дві хвилини він почув, що щось в кімнаті синів впало, та з кухні направився в їх кімнату слідом за дружиною. Зайшовши до кімнати він побачив, що потерпілий лежить зверху на обвинуваченому, тоді він підняв їх за футболки та розкинув їх по ліжкам. Після цього він подивився на потерпілого, побачив, що той впав на спину на ліжко, при цьому в нього йшла кров, він особисто покликав дружину і сказав, щоб вона викликала швидку допомогу. Дружина повернулась до кімнати, побачила потерпілого, який лежав на спині на ліжку, у нього текла кров. Дружина одразу вийшла з кімнати, а він весь час знаходився біля потерпілого, прикривав йому рану в області серця, з якої текла кров. Приїхала швидка допомога та була констатована смерть потерпілого. Йому особисто невідомо, звідки взявся ніж у обвинуваченого, раніше цей ніж він не бачив, не бачив також ножа, коли розбороняв синів, ніж побачив тільки тоді, коли дружина забрала його з рук обвинуваченого. Після наданих показань свідок вказав кімнату місце вчинення злочину, крім цього вказав на диван під стіною з лівої сторони, де спав обвинувачений, вказав на диван потерпілого, дерев`яну тумбу біля дивану, вікно біля дивана обвинуваченого. Також свідок вказав на місце на підлозі посередині кімнати, вкрите килимом, де билися сини, звідки він їх розборонив.

(а.с. 43-46 т. 1)

Свідок ОСОБА_12 надав аналогічні показання в суді першої інстанції, підтвердивши в повному обсязі відомі йому особисто фактичні обставини справи.

Висновком КП «Криворізька багатопрофільна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради № 2705 від 18.09.2022р. підтверджується, що обвинувачений 18.09.2022р. о 06.10 год. перебував у стані алкогольного сп`яніння.

(а.с. 91 т. 1)

Протоколом проведення слідчого експерименту з відеозаписом від 22.09.2022р. підтверджується, що обвинувачений за участю захисника ОСОБА_17 , спеціаліста ОСОБА_18 у присутності двох понятих ОСОБА_19 , ОСОБА_20 показав, що 17.09.2022р. вдень він з потерпілим, який є його молодшим рідним братом, вдвох били горіхи, він здав горіхи та отримав за них 100 грн. Ввечері він прийшов додому, близько 22:00 прийшов брат, який почав вимагати від нього свою половину грошей, на що він особисто сказав, що пропив гроші. Це обурило потерпілого, між ними розпочалася сварка, яка переросла в бійку. Все відбувалось в їх кімнаті, сварилися вони голосно. Потерпілий під час бійки вдарив його по обличчю, від чого він впав, та потерпілий накинувся на нього та почав бити. При цьому обвинувачений почав відбиватись від потерпілого, відштовхнув його, та потерпілий впав на своє ліжко, що знаходиться при вході в кімнату з правого боку. Його особисте ліжко знаходиться напроти ліжка потерпілого з лівого боку, біля нього знаходиться вікно, під стінкою напроти входу на підлозі стоїть тумба. Далі він особисто, після того, як відштовхнув потерпілого, взяв з підвіконня у праву руку розкладний ніж, а потерпілий в цей час встав з дивану та направився в його бік, та й нього особисто так вийшло, що він особисто цим ножем спричинив потерпілому поранення в грудну частину з лівого боку.

Також обвинувачений продемонстрував на місці, як він вчинив злочин щодо потерпілого, показав, що брат був нижчий від нього за зростом. Коли він особисто тримав ніж у правій руці, то потерпілий, який нижче за зростом, піднявся з ліжка та попрямував в його бік. Далі макет чоловічої статі розташовано в положенні стоячи навпроти обвинуваченого на відстані приблизно 50см, та обвинувачений продемонстрував, як він наніс удар ножем потерпілому, а саме обвинувачений приклав уявний ніж в грудну клітину макета з лівого боку в область серця, при цьому показавши, що коли потерпілий піднявся та йшов на нього, він особисто тримав ніж перед собою з випрямленою рукою.

Далі обвинувачений показав, що після спричинення потерпілому поранення, в кімнату зайшли батьки, та мати забрала в нього ніж, а потерпілий від удару впав на ліжко. Коли він наніс удар ножем потерпілому, він стояв навпроти нього, потерпілий ніж у нього не вихоплював. Коли він наніс удар ножем потерпілому, батьків в кімнаті не було. Він не спричиняв потерпілому інших тілесних ушкоджень. Він наніс потерпілому удар ножем, захищаючись.

(а.с. 82-85 т. 1)

Висновком СМЕ Криворізького райвідділу КЗ «Дніпропетровське обласне бюро СМЕ» ДОР № 1336 від 19.09.2022р. підтверджується, що при огляді обвинуваченого у нього виявлені садна (подряпина) задньої поверхні шиї, які виникли від дії тупого предмету (предметів), які відносяться до легких тілесних ушкоджень, які мають незначні скороминулі наслідки не більше шести діб.

Характер зазначених тілесних ушкоджень у обвинуваченого свідчить про їх утворення за механізмом тертя-ковзання.

Ступінь загоєння виявлених тілесних ушкоджень (дно саден на рівні шкіри навколо), що термін їх виникнення може відповідати 17.09.2022р.

Локалізація та характер виявлених ушкоджень не характерні для виникнення внаслідок падіння на площину.

(а.с. 104-105 т.1)

Висновком СМЕ Криворізького райвідділу КЗ «Дніпропетровське обласне бюро СМЕ» ДОР № 2273 від 17.10.2022р., підтверджується, що на трупі потерпілого виявлена рана передньої поверхні грудної клітини ліворуч, яка проникає до грудної клітини з пошкодженням правого передсердя серця, яка утворилась прижиттєво, перед настанням смерті, від дії плоского предмета, що володіє колюче ріжучими властивостями, має ознаки тяжкого тілесного ушкодження, яке небезпечне для життя та перебуває в прямому причинному зв`язку з настанням смерті потерпілого.

Крім того у потерпілого виявлено два садна обличчя ліворуч, та рана зовнішньої поверхні лівої п`ятки. Садна утворились прижиттєво у термін не більше 12 годин з моменту настання смерті від ковзаючої дії загостреного предмета. Рана утворилась прижеттево у термін не більше 1-3 діб до моменту настання смерті від дії ріжучого предмету.

Садна обличчя та рана п`ятки мають ознаки легких тілесних ушкоджень та в причинному зв`язку з настанням смерті потерпілого не перебувають.

Причиною смерті потерпілого стала рана передньої поверхні грудної клітин ліворуч, яка проникає до грудної клітини з пошкодженням правого передсердя серця, яка ускладнилась тампонадою серця, малокров`ям міокарда та загальним венозним повнокров`ям внутрішніх органів, набряком легень та головного мозку.

При судово-токсикологічному дослідженні крові та сечі від трупа потерпілого, виявлений етиловий спирт у концентрації 4,09% та 5,75 % важке отруєння алкоголем.

(а.с. 93-96 т. 1)

Висновком судово-медичної імунологічної експертизи речових доказів КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР № 141 від 19.09.2022р. підтверджується, що кров обвинуваченого належить до групи А з ізогемаглютином анти-В за ізосерологічною системою АВ0.

(а.с. 112 т. 1)

Висновком судово-медичної цитологічної експертизи складного ножа КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР № 721 від 31.09.2022р. підтверджуються, що сліди крові на клинку ножа (об`єкт № 1 ) могли походити від чоловіка (чоловіків), а на рукояті (об`єкт № 2,3) від особи (осіб) з групою крові 0 з ізогемаглютанінами анти А та анти-В ізосерологічної системи АВ0, можливо і від потерпілого, беручи до уваги його групову характеристику крові.

(а.с. 121-124 т. 1)

Висновком СМЕ трупа потерпілого КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР № 2273/1 від 13.10.2022р. підтверджується, що при експертизі трупа у потерпілого виявлені садна обличчя утворились від ковзаючої дії загострених предметів, рана грудної клітини, яка утворилась від плоского предмета, що володіє колюче-ріжучими властивостями, слідоутворююча частина якого має ширину на протязі принулої частини близько 26,8 мм та гостре лезо і «П»- подібний обушок, шириною близько 1,5 см., тобто від дії ножа, що підтверджується характером рани та даними судово-криміналістичного дослідження. Всі ушкодження утворились від дії сили, достатньої для їх виникнення.

Характер ті виразність трупних явищ вказують на те, що смерть потерпілого наступила у проміжок часу близько 36 годин, але менше 3-4 діб до моменту проведення експертизи, тобто у термін часу між 12год. 16.09.2022р. до 24год. 17.09.2022р..

Встановити послідовність нанесення тілесних ушкоджень не надається можливим через те, що вони нанесені у короткий проміжок часу не перевищуючи 12 годин до моменту настання смерті.

Рана передньої поверхні грудної клітини ліворуч, яка проникає до грудної клітини з пошкодженням правого передсердя серця утворилася за декілька хвилин перед настанням смерті.

Садна обличчя утворились не більше 12 годин до моменту настання смерті потерпілого від ковзаючої дії загостреного предмета. Рана п`ятки утворилась у термін не більше 1-3 діб до моменту настання смерті від дії ріжучого предмету.

Кожне з виявлених на трупі потерпілого тілесних ушкоджень утворилось не менше як від одного прикладання фізичної сили, достатньої для їх виникнення.

Після утворення садна обличчя та п`ятки потерпілий міг виконувати будь-які дії необмежений час. Після утворення рани грудної клітини з пошкодженням серця потерпілий міг знаходиться при свідомості декілька хвилин, після втрати якої самостійні дії неможливі.

Під час нанесення потерпілому тілесних ушкоджень, він міг знаходитись в любому положенні, при умові доступності передніх лівих поверхонь - обличчя та грудної клітини, а також зовнішньої поверхні лівої стопи.

Локалізація тілесних ушкоджень на трупі потерпілого вказує, що потерпілий був розташований лівою передньою поверхнею обличчя та грудної клітини, а також зовнішньою поверхнею лівої стопи до травмуючих предметів.

Рана грудної клітини утворилась від плоского предмета, що володіє колюче-ріжучими властивостями, слідоутворююча частина якого має ширину на протязі принулої частини близько 26,8 мм та гостре лезо і «П»- подібний обушок, шириною близько 1,5 см.

Характер ушкоджень вказує на те, що вони могли утворитись як від дії одного травмуючого предмета,так і від різних.

Рана могла утворитись від дії клинка ножа, що підтверджується характером рани та даними судово-криміналістичного дослідження.

Довжина рани грудної клітини складає близько 2,5см

Раневий канал грудної клітини йде спереду назад, зліва направо, декілька знизу догори, довжиною не менше 9 см. Садна обличчя та рана лівої п`ятки каналів не мають.

Показання обвинуваченого, надані ним під час слідчого експерименту щодо механізму утворення виявлених у потерпілого тілесних ушкоджень, не відповідають даним судово-медичної експертизи лише у частині напрямку раневого каналу.

(а.с. 127-130 т. 1)

Висновком судової медично-криміналістичної експертизи КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» КРВ №150 від 10.11.2022р. підтверджується, що на фрагменті тканини (фрагменті ковдри) бежевого кольору, вилученого під час огляду місця події та з трупа потерпілого, виявлена наявність крові людини, що не виключає можливості утворення вказаного сліду за рахунок крові особи (осіб) з групою крові з ізогемаглютином анти-А в анти-В за ізосерологічною системою АВ0, та не виключає можливості його за рахунок крові потерпілого, оскільки його кров належить до вказаної крові.

Походження крові від обвинуваченого не можливе, оскільки в сліді крові не виявлений антиген А, властивий для його крові.

(а.с. 144-147 т. 1)

Висновком судово-медичної криміналістичної експертизи КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» КРВ №139-МК від 28.11.2022р. з фототаблицями підтверджується, що рана на клапті шкіри передньої поверхні грудної клітини зліва, вилученого від трупа потерпілого, могла бути нанесена клинком ножа, що був вилучений під час огляду місця події та представлений на експертизу, або будь яким іншим предметом, що має аналогічні властивості.

(а.с. 151-155 т. 1)

Висновком комісійної судово-психіатричної експертизи Дніпровської філії СПЕ ДУ «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків» МОЗ України № 448 від 12.10.2022р. підтверджується, що обвинувачений у період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння, на хронічне психічне захворювання, недоумство інший хворобливий стан не страждав і в теперішній час не страждає.

В період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння, обвинувачений не виявляв і ознак якого-небудь тимчасового розладу душевної діяльності, а перебував у стані простого алкогольного сп`яніння, про що свідчать дані про вживання ним незадовго до криміналу спиртних напоїв, його правильне орієнтування в навколишній обстановці, повна послідовність і цілеспрямованість дій, відсутність у його поведінці і висловлюваннях у той період часу ознак маячіння, порушень душевної діяльності.

За своїм психічним станом теперішній час обвинувачений також може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та керувати ними.

Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

(а.с. 133-135 т. 1)

Допитана судом в якості свідка ОСОБА_11 показала, що є сусідкою родини ОСОБА_21 , потерпілий та обвинувачений їй відомі з позитивного боку, нетверезих вона їх не бачила, конфліктів між ними не помічала. В день події приблизно о 22:00 год. до неї зайшла потерпіла та повідомила, що обвинувачений вдарив ножем потерпілого, та попрохала зустріти викликану швидку допомогу. Потерпіла повідомила її на похованні, що між братами виник конфлікт, під час якого обвинувачений вдарив ножем потерпілого.

Допитаний судом свідок ОСОБА_22 підтвердив, що в день події до швидкої допомоги, де він працює фельдшером, надійшов виклик за місцем події. Вони прибули у складі бригади швидкої допомоги, зайшли до кімнати, та побачили, що у вказаній кімнаті на ліжку лежав потерпілий на спині без ознак життя. Батько обвинуваченого та потерпілого розповів, що його сини побилися, а він прибіг їх розбороняти, та побачив у потерпілого один отвір у серці. В сусідній кімнаті перебував обвинувачений в нетверезому стані, а батько показав ніж та розповів, що в процесі бійки між обвинуваченим та потерпілим обвинувачений вдарив цим ножем потерпілого. Свідком було зафіксовано це ушкодження на тілі потерпілого та констатована його смерть.

Допитаний судом свідок ОСОБА_23 підтвердив, що він як командир роти патрульної поліції, у складі патруля виїхав за викликом про вчинення хуліганських дій на місце події. Вони зайшли до квартири та побачили обвинуваченого та його батьків. В спальній кімнаті побачили потерпілого, який лежав на дивані без ознак життя, що зафіксувала швидка допомога, у потерпілого на грудях була кров. Батько обвинуваченого повідомив, що між потерпілим та обвинуваченим виник конфлікт через грошові кошти в розмірі 100грн., під час якого обвинувачений вдарив ножем потерпілого. Обвинувачений був у нетверезому та шоковому стані, підтвердив вказані вище свідчення батька, та те, що він особисто під час конфлікту з потерпілим взяв з підвіконня спальної кімнати ніж та вдарив ножем потерпілого. Також обвинувачений пояснив, що між ним та потерпілим і раніше виникали конфлікти, проте хто з них розпочав конфлікт цього разу, він не пам`ятає.

Аналогічні показання дав свідок ОСОБА_24 , патрульний поліцейський, який разом із свідком ОСОБА_23 та патрулем виїжджав на місце події.

При цьому судом апеляційної інстанції встановлено, що суд першої інстанції у формулюванні обвинувачення, визнаного судом доведеним, зазначив, що між обвинуваченим та потерпілим на ґрунті побутового пияцтва відбулася сварка, яка перейшла у бійку із взаємним нанесенням ударів за допомогою рук один одному.

Крім того, суд першої інстанції, у формулюванні обвинувачення, визнаного судом доведеним вказав, що обвинувачений умисно завдав потерпілому клинком ножа один удар в ділянку грудної клітини ліворуч - місце розташування життєво-важливого органу серця.

Суд апеляційної інстанції, допитавши потерпілу та свідка ОСОБА_12 , які є батьками обвинуваченого та потерпілого, безпосередньо дослідивши численні висновки судово-медичних експертиз, судово-криміналістичної експертизи про наявні тілес ушкодження, виявлені як на трупі потерпілого так і у обвинуваченого, вважає вказані вищі висновки суду першої інстанції хибними, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам справи, і не підтверджуються дослідженими та оціненими доказами.

Так судом апеляційної інстанції встановлено, що батьки обвинуваченого та потерпілого ОСОБА_6 та ОСОБА_12 підтвердили, як в суді першої інстанції так і в суді апеляційної інстанції, що вони не бачили, як обвинувачений та потерпілий наносили удари руками один одному, а тільки підтвердили, що перед подією «брати були на підлозі та брикались».

Також потерпіла та свідок ОСОБА_25 зазначили, що вони не бачили ніяких ушкоджень у обвинуваченого, а у потерпілого бачили тільки ушкодження в ділянці грудної клітини, з якого йшла кров.

Їхні показання підтверджуються та узгоджуються з висновком СМЕ № 1336 від 19.09.2022р. про наявність у обвинуваченого саден (подряпин) задньої поверхні шиї, та могли утворитись безпосередньо перед подією під час того, коли між обвинуваченим та потерпілим тільки розпочиналась сварка (а.с. 104-105 т.1)

Зазначений висновок СМЕ в свою чергу спростовує показання обвинуваченого про нанесення потерпілим йому особисто більше десять ударів під час бійки в область обличчя та тулуба.

В той же, час трьома висновками СМЕ № 2273 від 18.09.2022р., № 2273/1 від 13.10.2022р., № 139-МК від 17.11.2022р., підтверджується, що на трупі потерпілого, крім смертельної рани передньої поверхні грудної клітини ліворуч, виявлені садна обличчя, які утворились від дії загострених предметів.

Тілесних ушкоджень, які б утворились від дії тупих предметів, якими могли бути кулаки рук, на тулубі потерпілого не виявлено.

Таким чином суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що з формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, підлягає виключенню висновок суду першої інстанції про наявність бійки між обвинуваченим та потерпілим із взаємним нанесенням ударів один одному.

Крім того, враховуючи наведене вище, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про збільшення обсягу обвинувачення, визнаного судом доведеним, в частині нанесення обвинуваченим потерпілому клинком ножа не менше двох ударів в область обличчя ліворуч, яке необґрунтовано було виключено судом першої інстанції з обвинувачення.

Враховуючи наведене вище, доводи апеляційної скарги прокурора, що суд у формулюванні обвинувачення, визнаного судом доведеним, зазначив, що між обвинуваченим та потерпілим, на ґрунті побутового пияцтва відбулася сварка, яка переросла у бійку із взаємним нанесенням ударів за допомогою рук один одному, що суд також необґрунтовано виключив з обвинувачення обставини нанесення обвинуваченим потерпілому ножем не менше двох ударів в ділянку його обличчя праворуч, тим самим змінив обвинувачення, та що висновок суду щодо наявності бійки між обвинуваченим та потерпілим із взаємним нанесенням ударів за допомогою рук один одному не відповідає дійсності, є лише припущенням та нічим не підтверджені, та спростовуються показаннями потерпілої та свідка ОСОБА_12 про те, що «брати були на підлозі та брикалися», потерпіла та свідок не показали, що брати наносили удари руками один одному, та не вказували на наявність тілесних ушкоджень у братів, крім ножового поранення у потерпілого, є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що судом першої інстанції досліджені всі обставини кримінального правопорушення, перевірені та оцінені всі докази відповідно до вимог ст.ст. 84-90, 94 КПК України. При цьому судом апеляційної інстанції також перевірені показання обвинуваченого щодо вчинення ним вбивства потерпілого, захищаючись від його нападу, враховуючи його заінтересованість у вирішенні даного кримінального провадження, шляхом дослідження та аналізу їх змісту з позиції повноти, логічної послідовності, узгодженості або суперечності з іншими доказами, та зроблений висновок про їх недостовірність показань обвинуваченого з фактичних обставин справи.

Показання обвинуваченого є неповними, непослідовними у викладенні фактичних обставин справи, в них наявні суттєві протиріччя, та вони не узгоджуються з усією сукупністю зібраних та досліджених доказів, які спростовують вказані вище показання обвинуваченого, надані ним в судовому засіданні в суді першої та апеляційної інстанції.

Таким чином, судом першої та апеляційної інстанції доведена подія кримінального правопорушення, а саме що, 17.09.2022 приблизно о 21:15год. обвинувачений за місцем свого мешкання в спальній кімнаті кв. АДРЕСА_3 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, під час сварки з потерпілим - молодшим рідним братом, на ґрунті побутового пияцтва, діючи умисно, з мотиву гострих неприязних стосунків, з метою вбивства потерпілого, взяв з-підвіконня належний йому складний ніж, та утримуючи ніж в правій руці, завдав стоячому навпроти нього потерпілому клинком ножа не менше двох ударів в ділянку обличчя ліворуч та один удар в передню ділянку грудної клітини ліворуч - місце розташування життєво важливого органу серця, після чого потерпілий помер на місці події приблизно о 22:00год. 17:09 2022р.

В результаті протиправних дій обвинуваченого потерпілому були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді двох саден обличчя ліворуч, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень; рани передньої поверхні грудної клітини ліворуч, яка проникає до грудної клітини з пошкодженням правого передсердя серця, за своїм характером відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, та перебувають у прямому причинному наслідковому зв`язку з смертю потерпілого.

Смерть потерпілого настала в результаті заподіяння йому рани передньої поверхні грудної клітини ліворуч, яка проникає до грудної клітини з пошкодженням правого передсердя серця, яка ускладнилась тампонадою серця, малокрів`ям міокарда та загальним венозним повнокрив`ям внутрішніх органів, набряком легенів та головного мозку.

Так винуватість обвинуваченого в умисному вбивстві потерпілого підтверджується: по-перше, показаннями обвинуваченого під час слідчого експерименту та в суді про нанесення ним особисто удару клинком ножа в область тулуба потерпілого, по-друге, судово-медичними та судово-криміналістичними експертизами трупа потерпілого про характер виявлених тілесних ушкоджень, причину смерті та можливе знаряддя вбивства - ніж, вилучений з місця огляду події, по-третє, протоколом огляду місця події, під час якого була зафіксована обстановка після вбивства потерпілого, в четверте, винуватість обвинуваченого підтверджується показаннями ОСОБА_26 та ОСОБА_25 - батьків обвинуваченого та потерпілого, свідків, які хоч і не були безпосередніми свідками подій, проте дали показання суду про обставини, які передували події злочину, а також про обставини після вчинення обвинуваченим злочину. При цьому судом першої та апеляційної інстанції показання зазначених свідків оцінені за критерієм їх послідовності незмінності, як при проведенні досудового розслідування, так і при судовому розгляді.

Судом першої та апеляційної інстанції доведена винуватість обвинуваченого у вчиненні умисного вбивства потерпілого зібраними, перевіреними, дослідженими та оціненими наведеними вище достовірними доказами, які узгоджуються між собою та не мають протиріч.

Висновки суду про завдання обвинуваченим потерпілого клинком ножа не менше двох ударів в ділянку обличчя ліворуч, та одного удару в передню ділянку грудної клітини ліворуч, місце розташування життєво важливого органу серця, є переконливими та підтверджується численними висновками судово-медичних експертиз трупа потерпілого про кількість локалізацію характер тілесних ушкоджень, виявлених на трупі, висновком судово-медичної криміналістичної експертизи щодо знаряддя вбивства - складного ножа, який був вилучений під час огляду місця події в приміщенні кухні на столі, а також про наявність в крові потерпілого на знарядді вбивства, та про наявність в крові та сечі потерпілого спирту етилового відповідної концентрації.

При цьому судом першої інстанції доведений причиний зв`язок між суспільно-небезпечним діянням обвинуваченого - нанесення потерпілому клинком ножа двох ударів в ділянку обличчя ліворуч та одного удару в передню ділянку грудної клітини ліворуч місце розташування життєво важливого органу серця, та його суспільно-небезпечними наслідками, а саме заподіяння потерпілому тяжкого тілесного ушкодження, від якого настала смерть потерпілого.

Судом першої інстанції правильно кваліфіковані дії обвинуваченого за ч. 1 ст. 115 КК України, як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

При цьому суд першої інстанції вмотивував свої висновки щодо кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 115 КК України.

Так суд першої інстанції при кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 115 КК України, при з`ясуванні змісту та спрямованості умислу обвинуваченого, врахував спосіб вчинення вбивства, а саме нанесення обвинуваченим клинком ножа стоячому навпроти нього потерпілого не менше двох ударів в ділянку обличчя ліворуч та один удар в передню ділянку грудної клітини ліворуч, місце розташування життєво-важливого органу серця, врахував знаряддя злочину - ніж складний, кишеньковий, фабричного виготовлений з кнопкою для відкривання леза, загальною довжиною у розкладеному стані 240мм, клинок довжиною 105 мм, з металу сріблясто-білого кольору, лезо має двостороннє ручне загострення шириною 1 мм, біля основи клинка на протязі 22 мм обушок, має ряд з шести трикутних зубців глибиною по 2 мм, що розташовані у вигляді імпровізованої пилки. При цьому судом також врахована кількість, характер та локалізація ушкоджень на трупі потерпілого, а саме рану на передній половині серцевої сторони, практично вертикально, довжиною 2,5см, вертикальну рану на передній поверхні правого передсердя, довжиною близько 1,5см з рівними краями, яка проникає до правого передсердя, раневий канал грудної клітини йде в напрямку спереду назад, зліва направо, декілька знизу догори проходячи через, м`які тканини грудної клітини хрящову частину 5,6 ребер ліворуч по білягрудній лінії, проникає у грудну порожнину, пошкоджує м`які тканини переднього середостіння, проникає у серцеву сорочку, пошкоджує стінку правого передсердя, проникає у його порожнину де і закінчується, довжина раневого каналу становить не менше 9 см.

Крім того на трупі потерпілого виявлені в лівій вилочній області вертикальне лінійне садно довжиною 2 см, в області лівого кута нижньої щелепи вертикальне лінійне садно довжиною 3 см, обидва садна із западаючим бурим дном, щільним на бік, а також рана лівої п`ятки довжиною 2 см з рівними краями.

Судом першої інстанції також врахована поведінка обвинуваченого та потерпілого, що передувала події, їх стосунки, а саме, що вони є рідними братами, в день події сумісно вживали спиртні напої. Між ними виникла сварка, під час якої обвинувачений, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, взяв з підвіконня належний йому складний ніж, за допомогою кнопки відкрив лезо зазначеного ножа довжиною 10 см та наніс клинком ножа стоячому навпроти нього потерпілому, який перебував у стані тяжкого алкогольного сп`яніння, не менше двох ударів в область обличчя та один удар в область грудної клітини ліворуч, поринувши лезо ножа в тулуб потерпілого на 9см, чим завдав потерпілому тяжке тілесне ушкодження серця, від якого через декілька хвилин потерпілий момент на місці злочину.

Обвинувачений після вчиненого ним ніяким чином не переймався долею потерпілого, при цьому ніж з його рук забрала мати потерпіла ОСОБА_26 та поклала на стіл в кухні, вона ж викликала швидку допомогу потерпілому. Батько - свідок ОСОБА_25 весь час після злочину намагався надати потерпілому допомогу, щоб зупинити кров, а обвинувачений при цьому не вчиняв ніяких дій, що свідчить про те, що йому була байдужа подальша доля потерпілого, та й тому, що він знаходився у стані алкогольного сп`яніння.

Дії обвинуваченого при заподіянні смертельного тяжкого тілесного ушкодження потерпілому, від якого той помер на місці злочину, носили умисний характер, а саме обвинувачений усвідомлював, наносячи удар клинком ножа в область розташування життєво важливого органу - серця потерпілого, суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачав його суспільно-небезпечні наслідки у вигляді смерті потерпілого та бажав їх настання.

Мотивом злочину є виниклі між обвинуваченим та потерпілим неприязні відносини через гроші, які обвинувачений не віддав потерпілому за виконану ним роботу.

Між діями обвинуваченого та заподіянням тяжкого тілесного ушкодження та смертю потерпілого є прямий причинний зв`язок.

Враховуючи наведене вище, не підлягають задоволенню доводи захисника, що висновок суду про зміст та спрямованість умислу обвинуваченого на заподіяння в процесі бійки з мотивів неприязних відносин смерті потерпілому нічим не підтверджені, є припущенням, оскільки свідки при події були відсутні, а також судом невірно встановлені обставини справи без їх об`єктивної оцінки.

Враховуючи наведене вище, доводи апеляційної скарги обвинуваченого, захисника та потерпілого, що судом неправильно встановлені фактичні обставини справи, що призвело до неправильної кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 115 КК України, а його дії необхідно кваліфікувати за ч. 1 ст. 119 КК України, як вбивство через необережність, є також неспроможними та не підлягають задоволенню.

Так судом першої інстанції ретельно досліджені показання обвинуваченого, як при проведенні слідчого експерименту, так і в судовому засіданні, та надана їм оцінка у співвідношенні з усією сукупністю досліджених та оцінених доказів по справі та зроблений правильний висновок, що показання обвинуваченого є недостовірними, вони викривлюють фактичні обставини події, не узгоджується з усією сукупністю зібраних доказів, протирічять їм, мають на меті облегшити свою участь в даному кримінальному провадженні.

Так обвинувачений при проведенні слідчого експерименту показав, що в день події він особисто вжив спиртні напої, які придбав на гроші, що вони заробили вдвох з потерпілим, ввечері між ними з цього приводу розпочалася сварка, а потім бійка, в ході якої потерпілий вдарив його особисто по обличчю, від чого він особисто впав, а потерпілий на нього накинувся та став бити.

Він особисто почав відбиватись від потерпілого, відштовхнув потерпілого та потерпілий впав на ліжко, після цього обвинувачений з підвіконня у праву руку взяв розкладний ніж з лезом довжиною 10 см, та тримав цей ніж у руці. Потерпілий в цей час піднявся з дивану, направився в його сторону, стояв навпроти нього на відстані 50 см, та у нього особисто так вийшло, що він особисто захищаючись, спричинив потерпілому поранення в грудну частину ліворуч, більше він особисто поранень потерпілому не спричиняв, батьки прийшли в кімнату після того, як потерпілий впав на ліжко, та мати забрала у нього особисто ніж.

При розгляді справи в суді обвинувачений показав, що під час бійки потерпілий наніс йому близько десяти ударів, тому він захищався. При цьому він взяв з підвіконня складний ніж, яким намагався налякати потерпілого, але потерпілий наштовхнувся на ніж, оскільки він особисто виставив руку з ножем перед собою. Після цього він кинув ніж на підлогу, коли до кімнати зайшли батьки.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що показання обвинуваченого, як при проведенні слідчого експерименту, так і в судовому засіданні, щодо способу вчинення ним кримінального правопорушення є непослідовними, протирічними, та не узгоджуються з висновком судово-медичної експертизи щодо наявності у обвинуваченого трьох саден (подряпин) задньої поверхні шиї, які виникли від дії тупого твердого предмету за механізмом тертя-ковзання, ступінь їх загоєння свідчить, що термін їх виникнення може відповідати 17.09.2022р., тобто дню події, будь-які інші тілесні ушкодження у обвинуваченого відсутні.

Також зазначені показання обвинуваченого не узгоджуються з висновком СМЕ трупа потерпілого № 2273 від 17.10.2022р., яким підтверджується, що на трупі потерпілого виявлена рана передньої поверхні грудної клітини ліворуч, яка проникає до грудної клітини з пошкодженням правого передсердя серця, яка утворилась прижиттєво, перед настанням смерті, від дії плоского предмета, що володіє колюче ріжучими властивостями, має ознаки тяжкого тілесного ушкодження, яке небезпечне для життя та перебуває в прямому причинному зв`язку з настанням смерті потерпілого.

Крім того у потерпілого виявлено два садна обличчя ліворуч, та рана зовнішньої поверхні лівої п`ятки. Садна утворились прижиттєво у термін не більше 12 годин з моменту настання смерті від ковзаючої дії загостреного. Рана утворилась прижеттево у термін не більше 1-3 діб до моменту настання смерті від дії ріжучого предмету.

Також зазначені показання обвинуваченого протирічять показанням потерпілої та свідка ОСОБА_25 батьків, які при проведенні досудового розслідування та в суді незмінно показали, що вони не бачили, як обвинувачений та потерпілий наносили удари руками один одному.

Також потерпіла та свідок ОСОБА_25 зазначили, що вони не бачили ніяких ушкоджень у обвинуваченого, а у потерпілого бачили тільки ушкодження в ділянці грудної клітини, з якого йшла кров.

Їхні показання підтверджуються та узгоджуються висновком СМЕ № 1336 від 19.09.2022р. про наявність у обвинуваченого саден (подряпини) задньої поверхні шиї.

Суд апеляційної інстанції також звертає увагу на те, що обвинувачений при проведенні досудового розслідування та в суді показав, що після нанесення потерпілому одного удару грудну клітину ліворуч, він викинув ніж на підлогу, що суперечить показанням потерпілої про те, що коли вона після події зайшла до кімнати, та побачила обвинуваченого з ножем у руці, який забрала у нього та поклала на стіл в кухні, зазначений ніж вилучений при огляді місця події саме зі столу кухні.

Показання обвинуваченого про нанесення йому потерпілим спочатку удару по обличчю, після чого обвинувачений впав, після чого потерпілий накинувся на нього та наніс удари в область тулуба, після чого обвинувачений відштовхнув потерпілого, та той впав на ліжко, також не узгоджуються, по-перше, з висновком СМЕ щодо обвинуваченого про те, що локалізація та характер виявлених у нього саден не характерні для виникнення внаслідок падіння, по-друге, не узгоджується з висновком СМЕ трупу потерпілого про те, що перед смертю потерпілий вживав алкогольні напої, та в його крові виявлений етиловий спирт в концентрації 4,09проміле, в сечі 5,75проміле, що є важким отруєнням алкоголю, що в свою чергу унеможливлює виконання потерпілим будь-яких активних дій.

Крім того цим висновком СМЕ трупа потерпілого спростовані показання обвинуваченого, надані ним під час слідчого експерименту щодо механізму утворення у потерпілого тілесних ушкоджень, як такі, що не відповідають дійсності в частині напрямку раньового каналу, виявленого на трупі потерпілого.

Що стосується показань обвинуваченого про те, що після того, як він відштовхнув потерпілого, від чого потерпілий впав на ліжко, обвинувачений взяв з підвіконня в праву руку розкладний ніж з довжиною леза 10 см та спричинив ножем потерпілому, який встав з ліжка та направився в бік обвинуваченого, та стояв навпроти не відстані 50 см, поранення в грудну частину з лівої сторони, та потерпілий від удару знову впав на ліжко, то зазначені показання обвинувачення також є недостовірними, які спростовуються всією сукупністю досліджених та оцінених доказів по справі.

Так згідно показань потерпілої та свідка ОСОБА_25 при досудовому розслідуванні та в суді, вони зайшли до кімнати, де відбулась подія кримінального правопорушення, через декілька хвилин після нанесення обвинуваченим потерпілому тілесного ушкодження ножем, та побачили потерпілого, який лежав на ліжку з раною в області серця, а обвинувачений стояв в кімнаті, тримаючи в правій руці ніж, який потерпіла забрала та поклала на стіл в кухні.

Відповідно до протоколу огляду місця події труп потерпілого був виявлений в положенні лежачи на спині на дивані з тілесним ушкодженням, одяг та тіло потерпілого з помарками та підтіканнями речовини бурого кольору, також з місця події були вилучені фрагменти ковдри бежевого кольору зі слідами речовини бурого кольору, яка знаходилась на дивані. З фотознімків № 7 та № 8 протоколу огляду місця події видно, що біля дивану, на якому виявлено труп потерпілого є ковдра бежевого кольору з речовиною бурого кольору, на фрагменті якої, відповідно до висновку судово-медичної криміналістичної експертизи виявлено наявність крові людини, що не виключає можливість крові потерпілого.

Зазначене вище підтверджує те, що обвинувачений наніс потерпілому удар ножем біля вказаного дивану, який знаходився на певній відстані від підвіконня, та на якому лежав ніж - знаряддя вбивства, при цьому обвинувачений, після того, як потерпілий після його поштовху впав на цей диван, підійшов до підвіконня, яке знаходилось на певній відстані від дивану, на який впав потерпілий, взяв на підвіконні ніж, та коли потерпілий встав з дивану та намагався йти в бік обвинуваченого, обвинувачений наніс потерпілому не менше двох ударів цим ножем в область обличчя, заподіявши при цьому потерпілому садна обличчя, а потім один удар клинком ножа в область грудної клітини ліворуч.

Показання обвинуваченого, що потерпілий сам наштовхнувся на ніж, коли обвинувачений виставив перед собою руку з ножем, є надуманими, оскільки спростовується висновками трупа потерпілого про локалізацію та характер тілесного ушкодження в області серця, довжину раневого каналу - 9 см, які свідчать про цілеспрямованість та силу удару ножем обвинуваченим, внаслідок якого у потерпілого були пошкоджені хребці ребер, серцева сорочка та переднє передсердя, що вказує на умисне вчинення обвинуваченим вбивства потерпілого.

При цьому обвинувачений, беручи в руки ні з лезом довжиною 10 см, спочатку наніс потерпілому ножем не менше двох ударів в область обличчя, що підтверджується, по-перше, фотознімком № 10 протоколу огляду місця події та висновком СМЕ № 2273/1 від 13.10.2022р. яким підтверджується, що при експертизі трупа у потерпілого виявлені садна обличчя утворились від ковзаючої дії загострених предметів, рана грудної клітини, яка утворилась від плоского предмета, що володіє колюче-ріжучими властивостями, слідоутворююча частина якого має ширину на протязі поринулої частини близько 26,8 мм та гостре лезо і «П»- подібний обушок, шириною близько 1,5 см., тобто від дії ножа, що підтверджується характером рани та даними судово-криміналістичного дослідження. Всі ушкодження утворились від дії сили, достатньої для їх виникнення. Показання обвинуваченого, надані ним під час слідчого експерименту щодо механізму утворення виявлених у потерпілого тілесних ушкоджень, не відповідають даним судово-медичної експертизи лише у частині напрямку раньового каналу.

Після зазначених ударів обвинувачений наніс потерпілому клинком ножа цілеспрямований сильний удар в область грудної клітини ліворуч, розташування життєво-важливого органу серця, при цьому обвинувачений, використовуючи таке знаряддя злочину - складний ніж, з довжиною леза за 10 см, та наносячи клинком ножа такої сили удар, що раневий канал склав 9см, тобто поринувши в тулуб потерпілого майже все лезо ножа в область грудної клітини ліворуч, в розташування життєво-важливого органу серця, не міг легковажно розраховувати на відвернення смерті потерпілого.

Також при вказаних обставинах обвинувачений не міг не передбачати настання смерті потерпілого від вчинених ним особисто дій, тому дії обвинуваченого не підлягають кваліфікації за ст. 119 КК України.

Також судом першої та апеляційної інстанції не встановлені обставини, які б вказали на співмірність дій обвинуваченого з урахуванням поведінки потерпілого.

Враховуючи наведене вище, також не містять під собою підґрунтя доводи апеляційної скарги захисника, що суд в порушення вимог ст. 17 ч. 3 ст. 373 КПК України, п. 18, 18 Постанови ПВСУ № 9 від 01.11.1996р. «Про застосування Конституції України при здійснення правосуддя» п. 22 постанови ПВСУ № 2 від 07.02.2003р «Про судову практику у справах про злочини проти життя та здоров`я особи», вирішуючи питання про кваліфікацію дій обвинуваченого відхилив показання обвинуваченого, що конфлікт розпочав потерпілий, розбудив обвинуваченого, коли той спав та почав наносити удари, а також суд не взяв до уваги, що суб`єктивна сторона вбивства характеризується не лише умислом, а й емоційним станом, протизаконним насильством потерпілого, при цьому суд не з`ясував зміст та спрямованість умислу обвинуваченого, та що в судовому засіданні встановлено, що ставлення обвинуваченого до настання смерті потерпілого характеризується необережністю, тому його дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 119 КК України.

Доводи апеляційної скарги потерпілої, обвинуваченого та захисника про неправильне встановлення фактичних обставин справи, надання судом невірної оцінки доказам, що призвело до неправильної кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 115 КК України, також не мають під собою підґрунтя, та не підлягають задоволенню із зазначених вище підстав.

Доводи апеляційної скарги потерпілої, що висновок суду про те, сварка між синами відбулась на ґрунті побутового п`янства та з мотиву неприязних стосунків, у обвинуваченого виник умисел, спрямований на заподіяння смерті потерпілому, не відповідає дійсності тому, що сини ніколи не билися, при цьому суд не взяв до уваги ту обставину,що потерпілий був ініціатором конфлікту, при цьому розбудив обвинуваченого та почав бити, обвинувачений по характеру дуже спокійний та мовчазний, після вчиненого він був в шоковому стані, не розумів, що сталося, також є необґрунтованими, оскільки судом першої та апеляційної інстанції встановлені всі обставини які підлягають доказуванню у кримінального провадженні, передбаченні ст. 91 КК України.

Доводи апеляційної скарги захисника, що суд невірно оцінив показання потерпілої, свідка ОСОБА_12 - батька обвинуваченого та потерпілої про фактичні обставини події, а також показання свідка ОСОБА_11 про відносини між обвинуваченим та потерпілим, зробив невірний висновок, що на ґрунті побутового пияцтва відбулась сварка, та в процесі бійки обвинувачений вчинив умисне вбивство потерпілого з мотивів неприязних стосунків, що призвело до неправильної кваліфікації дій обвинуваченого, також є надуманими, оскільки судом першої та апеляційної інстанції безпосередньо дослідженні показання батьків обвинуваченого та потерпілого з фактичних обставин справи, які при проведенні досудового розслідування та в суді послідовно та незмінно підтвердили обставини, які передували події та після події, оскільки потерпіла та свідок ОСОБА_25 не були безпосередніми свідками під час вчинення обвинуваченим злочину щодо потерпілого. Зазначені показання потерпілої та свідка ОСОБА_12 правильно оцінені, як окремо, так і у сукупності з іншими доказами.

Що стосується висновків суду про вчинення обвинуваченим злочину під час сварки та бійки на ґрунті побутового пияцтва, то вони, на думку суду апеляційної інстанції, є також правильними, оскільки показаннями обвинуваченого при проведенні досудового розслідування та в суді, а також висновками СМЕ обвинуваченого та трупу потерпілого підтверджується, що в день подій обвинувачений та потерпілий вживали алкогольні напої. Крім того обвинувачений при проведенні судового розгляду показав, що між ним особисто та потерпілим іноді виникали конфлікти після вживання спиртних напоїв.

Доводи апеляційної скарги захисника, що суд також не взяв до уваги показання обвинуваченого про те, що конфлікт розпочав потерпілий, який перебував у стані сильного сп`яніння, що підтверджується висновком судово-медичної експертизи трупа потерпілого, також є неслушним, та не підлягають задоволенню, оскільки судом після дослідження та оцінки доказів встановлено, що обвинувачений та потерпілий знаходилось у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується показаннями обвинуваченого при проведенні досудового розслідування та в суді, висновками СМЕ про наявність алкоголю в крові та сечі обвинуваченого та трупа потерпілого у відповідних відсотках, також судом встановлено мотив злочину - виниклі у обвинуваченого під час сварки з потерпілим за гроші неприязні відносини.

Доводи апеляційної скарги захисника, що докази, на які посилається суд, є неналежними та недопустимими, оскільки вони суперечать положенням ст.ст. 85, 86 КПК України, фактично ґрунтуються на припущеннях, а висновок суду про правильність кваліфікаційних дій обвинуваченого за ч.1 ст. 115 КК України суперечить вимогам ст.ст. 17, 85, 86 КПК України, є також надуманими, оскільки судом першої та апеляційної інстанції в основу обвинувального вироку покладено належні, допустимі, достовірні та достатні докази, які відповідають ст.ст. 7, 85, 86 КК України, які суд перевірив, оцінив та які, як окремо, так і в сукупності підтверджують винуватість обвинуваченого у вчиненні саме умисного вбивства потерпілого при встановлених фактичних обставинах.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого, що вирок є необґрунтованим та незаконним, у вироку не враховані всі обставини справи, та судом зроблений невірний висновок, що між ним та потерпілим на ґрунті побутового пияцтва відбулась сварка, та він особисто, діючи з умислом, спрямованим на заподіяння смерті потерпілому, взяв з підвіконня складний ніж, реалізуючи свій злочинний умисел на вбивство потерпілого, з мотивів гострої неприязні, умисно завдав потерпілому удар в передню ділянку грудної клітини, крім того неправильно встановлені обставини справи, що призвело до невірної кваліфікації його дій, також є необґрунтованим, та не підлягають задоволенню, оскільки висновки судів першої інстанції та апеляційної інстанції про фактичні обставини справи, доведення винуватості обвинуваченого у вчиненні умисного вбивства потерпілого з прямим умислом, кваліфікацію дії обвинуваченого за ч. 1 ст. 115 КК України, є правильним ґрунтуються на достовірних та достатніх доказах, крім того повторно перевірені судом апеляційної інстанції, та зроблений висновок про відсутність діях обвинуваченого стану необхідної оборони та неможливості кваліфікації його дій за ст. 119 КК України.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого, що в день події вони з потерпілим збирали горіхи, увечері повернулись додому, після чого потерпілий кудись пішов, а він особисто ліг спати; коли брат повернувся, він його особисто розбудив, став пред`являти претензії з приводу грошей, на що він особисто відповів потерпілому, що вирішить це вранці на тверезу голову, після цього потерпілий почав завдавати йому особисто удари по обличчю у та тулубу, на що він прохав потерпілого заспокоїтись, але потерпілий не заспокоювався; після чого він особисто не пам`ятає, як взяв ніж , перебуваючи у шоковому стані, оскільки у нього особисто з потерпілим ніколи не було неприязні, вони завжди разом проводили час, допомагали хворим батькам, те що сталося було спровоковано братом, оскільки він перебував у нетверезому статні, що підтверджується висновком СМЕ, що суд неправильно кваліфікував його дії, як умисне вбивство, проте він не мав нікого умислу, оскільки не бажав смерті потерпілого, до якого не мав неприязні, він особисто бажав тільки заспокоїти потерпілого, йому особисто важко згадати все до дрібниць, тому що це емоційно важко оцінити, що судом не дана оцінка обставинам, що потерпілий був ініціатором конфлікту, не оцінені докази на підтвердження цього, також є неслушними, не заслуговують на увагу з таких підстав.

Суди першої та апеляційної інстанції правильно встановили подію кримінального правопорушення, дослідивши відносини між обвинуваченим та потерпілим, як між рідними братами, та встановили, що обвинувачений та потерпілий до події вжили велику кількість алкогольних напоїв, при цьому обвинувачений не заперечував, що не віддав потерпілому частин грошей за зроблену ним роботу, а пропив ці гроші. Зазначене стало причиною конфлікту між обвинуваченим та потерпілим, під час якого обидва перебували у стані алкогольного сп`яніння, що у кінцевому результаті призвело до трагічних наслідків. Висновком судово-психіатричної експертизи підтверджено, що під час кримінального правопорушення обвинувачений перебував у стані простого алкогольного сп`яніння, та не виявляв ознак якого-небудь тимчасового розладу душевної діяльності. Обвинувачений підтвердив в суді першої інстанції, що між ними та потерпілим раніше відбувались конфлікти саме під час перебування ними у стані алкогольного сп`яніння.

Також судом апеляційної інстанції встановлена відсутність бійки між обвинуваченим та потерпілим, тобто нанесення потерпілим обвинуваченому будь-яких ударів в область обличчя та тулуба, що підтверджується доказами, наведеними вище, при цьому, як судом першої інстанції, так і судом апеляційної інстанції перевірений зміст та спрямованість умислу обвинуваченого, та встановлено, що обвинувачений під час нанесення потерпілому ударів клинком ножа область обличчя, а потім в обличчя грудної клітини ліворуч, мав прямий умисел на вбивство потерпілого.

Що стосується доводів прокурора, що суд при призначенні обвинуваченому покарання не в повній мірі дотримався ст. 65 КК України, роз`яснень п. 3 Постанови ПВСУ № 7 від 24.10.003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» та призначив обвинуваченому покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину внаслідок його м`якості та не є необхідним і достатнім для запобігання вчинення особою інших злочинів; так суд не в повній мірі врахував дані про особу обвинуваченого, який мав лише епізодичні підробітки, не перебував та не перебуває на обліку як безробітний, характеризується посередньо, вчинив кримінальне правопорушення з невідворотнім наслідком - смертю людини, що суд при призначенні обвинуваченому покарання також не врахував, що кримінальне правопорушення вчинено за місцем мешкання потерпілого та його батьків, що не зупинило обвинуваченого, злочин вчинено в досить жорстокий спосіб обвинувачений, користуючись фактично фізичною перевагою, оскільки потерпілий перебував в стані значного алкогольного сп`яніння (стадія важкого отруєння алкоголем) наніс удар ножем в грудну клітину потерпілого, при цьому потерпілий не чинив опір, фактично був позбавлений можливості до таких дій, при цьому потерпілий не вчиняв до обвинуваченого насильницьких дій, оскільки у обвинуваченого, відповідно до висновку СМЕ, виявлені лише подряпини задньої поверхні шиї, що виключає знаходження обвинуваченого у стані необхідної оборони, що судом також не було враховано, що обвинувачений не визнав свою винуватість у вчиненому, повноцінного каяття не проявив, виправдавши події начебто образливою і неправомірною поведінкою потерпілого, а наслідки у вигляді отримання потерпілим летального ножового поранення випадковістю, оскільки потерпілий особисто наштрикнувся на ніж; крім того обвинувачений надав неправдиві показання щодо нанесення йому особисто потерпілим більше десяти ударів кулаками у різні частини тіла та по голові, що спростовується висновком СМЕ № 1336 від 19.09.2022р. та невстановленням за результатами судового розгляду обставин, які б вказували на співмірність дій обвинуваченого та на загрозливу для обвинуваченого поведінку потерпілого, що судом не враховано, що обвинувачений вчиняючи кримінальне правопорушення, перебував у стані алкогольного сп`яніння; враховуючи характеризуючий обвинуваченого матеріал, він становить значну небезпеку для суспільства, ризик повторності вчинення інших кримінальних правопорушень високий, поведінка обвинуваченого до під час, та після події кримінального правопорушення свідчить про його небажання стати на шлях виправлення та схильність до вчинення кримінальних правопорушень, пов`язаних із заподіянням фізичного насильства, та прокурор вважає, за можливе призначити обвинуваченому покарання за ч. 1 ст. 115 Кк України у виді позбавлення волі строком на десять років, то вони, на думку суду апеляційної інстанції, є необґрунтованими, та не підлягають задоволенню за таких підстав.

Суд першої інстанції при призначенні обвинуваченому покарання відповідно до вимог ст. 65 КК Україна, врахував, що обвинувачений вчинив умисний, особливо тяжкий злочин проти життя особи, яке є невід`ємним правом людини відповідно до ст. 3 та ст. 27 Конституції України, ступінь тяжкості вчиненого злочину, а саме сукупність всіх обставин, що його характеризують, також при призначенні покарання суд першої інстанції враховував особу обвинуваченого, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, дружини та дітей немає, законного джерела доходу на момент вчинення не мав, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, є осудним згідно експертного висновку, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, та дійшов висновку про необхідність призначення обвинуваченого покарання в межах санкцій ч. 1 ст. 115 України, оскільки його виправлення можливо лише в умовах ізоляції від суспільства.

Суд апеляційної інстанції вважає зазначені висновки суду правильними, а саме що вид та розмір покарання, призначеного обвинуваченому, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, при цьому суд апеляційної інстанції звертає увагу, що обвинувачений, відповідно до вимог ст. 89 КК України, є раніше не судимою особою.

Що стосується розміру призначеного обвинуваченого покарання то він, на думку суду апеляційної інстанції, також відповідає вимогам ст. 65 КК України. Так санкція ч. 1 ст. 115 КК України передбачає позбавлення волі від семи до п`ятнадцяти років. Судом першої інстанції призначено обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі строком на дев`ять років, тобто ближче до середньої межі санкції цієї статті, з урахуванням фактичних обставин справи, відомостей про обвинуваченого та потерпілого, які є рідними братами, які під час події перебували у стані алкогольного сп`яніння, їх попередніх взаємовідносин, нанесення обвинуваченим потерпілому не менше двох ударів клинком ножа в область обличчя із заподіянням легких тілесних ушкоджень, та одного удару клинком ножа в область грудної клітини ліворуч, цілеспрямованість та силу цього удару, поведінку обвинуваченого до, під час та після події кримінального правопорушення. При призначенні такого розміру покарання обвинуваченому судом також врахована позиція потерпілої, яка охарактеризувала обвинуваченого позитивно, який був належним помічником для неї та її чоловіка, та братом для потерпілого, та прохала не призначати обвинуваченому суворе покарання.

Суд апеляційної інстанції також звертає увагу на той факт, що обвинувачений фактично визнав, що саме він особисто завдав клинком ножа потерпілому смертельного тілесного ушкодження, показав, що захищався від неправомірних дій потерпілого, розповів про обставини події, оскільки злочин було вчинено за відсутності безпосередніх свідків, був незгодний з кваліфікацією його дій за ст. 115 України, що є його процесуальною позицією.

Враховуючи викладене вище та керуючись ст.ст. 405, 407, 420 КПК України колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційні скарги потерпілої ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18.04.2023р., яким обвинуваченого ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на дев`ять років залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_9 на вирок Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18.04.2023р., яким обвинуваченого ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на дев`ять років задовольнити частково.

Вирок Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18.04.2023р., яким обвинуваченого ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на дев`ять років скасувати в частині невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи.

Ухвалити новий вирок, яким виключити з формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, висновок суду щодо бійки між обвинуваченим та потерпілим із взаємним нанесенням ударів за допомогою рук один одному.

Доповнити мотивувальну частину вироку у формулюванні обвинувачення, визнаного судом доведеним, що обвинувачений завдав потерпілому клинком ножа не менше двох ударів в ділянку обличчя ліворуч.

В іншій частині вироку суду першої інстанції залишити без змін

Вирок суду апеляційної інстанції набирає законної сили після його проголошення, та може бути оскаржений в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою у той самий строк з дня отримання копії судового рішення.

Судді