УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.10.2023 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одеса) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві, ОСОБА_6 , яке погоджено прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження №0000220 від 28.06.2023 року відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, з середньою освітою, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , працюючого експедитором, раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000220 від 28.06.2023 за ознаками злочинів, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 369 КК України.

Процесуальне керівництво у кримінальному провадженні здійснюється групою прокурорів Одеської обласної прокуратури.

Досудовим розслідуванням встановлено, що громадянин України ОСОБА_5 перебуває на посаді агента ТОВ «Ларус Шипінг КО», яке в тому числі надає послуги з суднового агентування.

Крім того, відповідно до наказу начальника ПДРУ ДПС України від 22.02.2023 № 50-ОС підполковника ОСОБА_8 , призначено на посаду начальника ВПС «Ізмаїл» (тип Б) 17 Прикз. імені полковника Олександра Жуковського ПДРУ ДПС України з 27.03.2023.

Таким чином, під час проходження служби та безпосереднього виконання обов`язків на посаді начальника відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України, підполковник ОСОБА_8 , відповідно до приписів та повноважень визначених ст. ст. 19, 20, 23, 24 Закону України «Про державну прикордонну службу України» є представником влади, законні вимоги і розпорядження якого є обов`язковими для виконання громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, посадовими і службовими особами, обіймає посаду керівника структурного підрозділу органу державної влади, і відповідно до примітки 1 до ст. 364 КК України, примітки 2 до ст. 368 КК України є службовою особою, яка займає відповідальне становище.

Органом досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_9 , достовірно розуміючи суть кримінального правопорушення та передбачену за його скоєння кримінальну відповідальність, незважаючи на обізнаність з вимогами наведених нормативно-правових актів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи умисно, з метою надання неправомірної вигоди службовій особі, яка займає відповідальне становище, став на шлях злочинної діяльності за наступних обставин.

Так, під час виконання своїх службових обов`язків в невстановлений досудовому розслідуванні час та місці, але не пізніше 28.06.2023 у ОСОБА_9 виник злочинний умисел, направлений на надання неправомірної вигоди керівництву ВПС «Ізмаїл» в особі начальника ОСОБА_8 за безперешкодне здійснення прикордонного контролю та оформлення кожного судна та членів екіпажу, якому надавались агентські послуги, пов`язані з приходом, перебуванням, а також з відходом суден з порту в зоні діяльності ВПС «Ізмаїл».

ОСОБА_9 , ймовірно діючи умисно, з метою надання неправомірної вигоди службовій особі, яка займає відповідальне становище, 28.07.2023, приблизно о 13:15 год., перебуваючи на парковці біля магазина «Таврія - В», розташованому за адресою: м. Ізмаїл, проспект Суворова, 181, передав ОСОБА_10 , якого для вказаної діяльності залучив ОСОБА_8 , 550 (п`ятсот п`ятдесят) доларів США для передачі їх ОСОБА_8 за безперешкодне проходження прикордонного контролю та оформлення кожного судна та членів екіпажу, котрим надавались агентські послуги, пов`язані з приходом, перебуванням, а також з відходом судна з порту в зоні діяльності ВПС «Ізмаїл».

За вищевикладених обставин, 16.10.2023 року ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України, за кваліфікуючими ознаками: надання неправомірної вигоди службовій особі, яка займає відповідальне становище, за невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує, обіцяє чи надає таку вигоду, чи в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища.

Вважаючи, що в рамках даного кримінального провадження ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України, в цілях запобігання настання ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, про які стороною обвинувачення зазначається в рамках даного клопотання, слідчий за погодженням з прокурором звертаються до слідчого судді з таким клопотанням про застосування відносно ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні:

Прокурор вимоги поданого клопотання підтримав в повному обсязі та просив задовольнити клопотання про застосування відносно ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Крім того, прокурором в судовому засіданні було долучено копію ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 10.10.2023 року про продовження строку досудового розслідування кримінального провадження №0000220 від 28.06.2023 року до 18.12.2023 року.

Захисник підозрюваного заперечував проти задоволення клопотання, просив застосувати відносно підзахисного запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою. Крім того, адвокат ОСОБА_4 наголосив на тому, що підозра ОСОБА_9 є необґрунтованою. ОСОБА_9 займав іншу посаду ніж зазначено в підозрі, а саме з 01.05.2022 року працює експедитором у ТОВ «ЛАРУС ШИППІНГ КО», на підтвердження чого долучив відповідні документи. Ніяких грошових коштів не передавав. Сума застави яку просить прокурор з урахуванням довідки про доходи є непомірною для його підзахисного.

Підозрюваний з підозрою не погодився, зазначив, що грошові кошти не передавав будь кому. Щодо запобіжного заходу підтримав думку захисника, просив обрати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Дослідивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, вислухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» слідчий суддя застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Як вбачається з матеріалів клопотання, 16.10.2023 року ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України.

Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182), (Erdagoz v. Turkey (Ердагоз проти Туреччини).

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі "Мюррей проти Сполученого Королівства", зазначив що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.

Так, обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_9 інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується наступними матеріалами кримінального провадження: матеріалами оперативного підрозділу УСБУ в Одеській області, заявою про вчинення злочину ОСОБА_10 , протоколом допиту свідка ОСОБА_10 , протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_10 , протоколом обшуку від 16.10.2023, за місцем мешкання, протоколами НСРД та іншими зібраними у кримінальному провадженні доказами у їхній сукупності.

Слідчий суддя суд вважає, що надані стороною обвинувачення матеріали, які долучені до клопотання, на даній стадії досудового розслідування доводять обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України.

При цьому, слідчий суддя акцентує увагу, що відповідно до статей 89, 94 КПК України та Глави 28 КПК України питання про встановлення вини ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, оцінка зібраних доказів на предмет їх достовірності і допустимості відноситься до компетенції суду за наслідками судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення. На даній стадії кримінального провадження, слідчий суддя не вирішує питання винуватості особи у вчиненні тих чи інших кримінальних правопорушень, а лише на підставі наявних у слідчого судді матеріалів, вирішує питання доведеності існування обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення таких кримінально-протиправних дій.

Так, враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, слідчий суддя приходить до переконання, що в рамках означеного кримінального провадження наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризик у вигляді можливого переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду.

Слідчий суддя враховує, що в рамках даного кримінального провадження наявна особа свідка ОСОБА_10 , який є заявником у даному кримінальному провадженні. Протоколи допиту такої особи, в якому зазначені його анкетні дані, долучені до матеріалів даного клопотання. На теперішній час в значній мірі, обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_9 підозри за фактом можливого вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України, у тому числі, підтверджується саме показаннями такого свідка.

При цьому, слідчий суддя зазначає, що на теперішній час вказаний свідок допитаний. Між тим, враховує слідчий суддя також й відомості в частині того, що за винятком випадків, передбачених ст. 225 КПК України, суд не може обґрунтовувати свої судові рішення показаннями, отриманими стороною обвинувачення на стадії досудового розслідування. Відтак, у випадку подальшого направлення обвинувального акту відносно ОСОБА_9 до суду, слідчий суддя не може виключати допиту таких осіб безпосередньо судом, в зв`язку з чим, слідчий суддя не може виключати можливого незаконного впливу з боку підозрюваної особи на такого свідка, що в свою чергу свідчить про наявність в рамках такого кримінального провадження ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Водночас, слідчий суддя вважає, що запобігти вказаному ризику можливо шляхом покладення на підозрюваного ОСОБА_9 обов`язку утримуватися від спілкування із свідками у даному кримінальному провадженні.

Щодо посилання сторони обвинувачення на існування ризиків, передбачених п. п. 2, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення не доведено ані в клопотанні, ані в судовому засіданні існування вказаних ризиків, так сторона клопотання формально зазначає, що підозрюваний може знищити, сховати або спотворити будь яку річ, чи документи, так як відомості по вказаному кримінальному проваджені внесено ще 28.06.2023 року, за цей час сторона обвинувачення проводила певні слідчі дії, в тому числі і обшуки та вилучила всі необхідні документи. Також жодним чином стороною обвинувачення не доведений ризик можливості перешкоджання підозрюваним кримінальному провадженню.

З приводу доводів сторони обвинувачення, про існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення, слідчий суддя також вважає, що зазначений ризик є не обґрунтованим, так як ОСОБА_9 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався та стороною обвинувачення не надано будь-яких доказів того, що є підстави вважати, що на даний час перевіряється обставини того, що ОСОБА_9 може мати відношення до скоєння ще інших кримінальних правопорушень.

Разом з тим, попри вищевказані встановлені в судовому засіданні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, сторона обвинувачення, всупереч п. 6 ч. 1 ст. 184 КПК України, жодним чином не обґрунтовує неможливість запобігання таким ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання встановленим ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки останнього впродовж досудового розслідування кримінального провадження, натомість, одна лише тяжкість кримінального правопорушення, у якому підозрюється особа, та тяжкість покарання, що загрожує їй у разі визнання винуватою у вчиненні інкримінованого злочину, не можуть бути єдиною підставою для застосування відносно ОСОБА_9 виняткового та найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Так слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Як вбачається з п. 62 рішення ЄСПЛ у справі «Боротюк проти України», у всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів.

Так, слідчий суддя надає належну правову оцінку обставинам ймовірного вчинення підозрюваним інкримінованого йому кримінального правопорушення, а також відомостей щодо його особи, а саме як встановлено в судовому засіданні підозрюваний має постійне місце проживання та реєстрації, постійне місце роботи, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, що в сукупності, свідчить про можливість запобігання встановленим ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із забороною цілодобово залишати житло.

В свою чергу покладення на підозрюваного обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, в повній мірі забезпечуватиме належну процесуальну поведінку підозрюваного.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до переконання, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який відповідно до ст. 184 КПК України полягає в забороні підозрюваному залишати житло у нічний час, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, оскільки вказаний запобіжний захід є достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та в повній мірі здатний запобігти встановленим в судовому засіданні ризикам.

Керуючись ст. ст. 176-178, 181, 183, 194, 376 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одеса) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві, ОСОБА_6 , яке погоджено прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження №0000220 від 28.06.2023 року відносно ОСОБА_5 відмовити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком до 18.12.2023 року, в межах строку досудового розслідування, із забороною цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , за виключенням необхідності залишити житло під час оголошення повітряної тривоги.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 строком до 18.12.2023 року, в межах строку досудового розслідування, наступні процесуальні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

1. прибувати до органу досудового розслідування та/або суду за першою вимогою;

2. не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора та/або суду;

3. повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4. утримуватися від спілкування зі свідками, іншими підозрюваними та іншими особами з приводу обставин кримінального правопорушення в рамках даного кримінального провадження;

5. здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Копію ухвали про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту направити для виконання до органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1