Справа № 939/1722/23
УХВАЛА

Іменем України

05 грудня 2023 рокуБородянський районний суд

Київської області в складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Бородянського районного суду в смт Бородянка Бучанського району Київської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000571 від 10 липня 2023 року, про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Озера Бородянського району Київської області, громадянина України, який зареєстрований і проживає у АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до обвинувального акта ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що приблизно 01 квітня 2022 року він, перебуваючи на території с. Озера Бучанського району Київської області, більш точної дати та часу під час досудового розслідування не встановлено, маючи на меті незаконне збагачення, шляхом відкритого викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів вступив у злочинну змову з невстановленими під час досудового розслідування особами та заздалегідь підготував засоби вчинення кримінального правопорушення.

В подальшому в період часу з 01 по 06 квітня 2022 року (точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_4 діючи умисно, з корисливих мотивів за попередньою змовою групою осіб спільно з іншими невстановленими досудовим розслідуванням особами, в умовах воєнного стану, маючи прямий умисел направлений на відкрите викрадення чужого майна та мету незаконного збагачення, шляхом вільного доступу, проник на огороджену парканом територію ТОВ «Праймер-Україна», що розташоване за адресою: Київська область, Бучанський район, с. Озера, вул. Першотравнева, 14а.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , перебуваючи на подвір`ї ТОВ «Праймер-Україна» разом з іншими невстановленими досудовим розслідуванням особами підійшов до місця зберігання листів ондуліну, яке знаходилося на огородженій парканом території складу ТОВ «Праймер-Україна», після чого спільно з іншими невстановленими досудовим розслідуванням особами за допомогою раніше підготовлених засобів, а саме тачки та трактору з причепом, відкрито для оточуючих їх осіб, усвідомлюючи, що за їх злочинними діями спостерігають сторонні особи, погрузили листи ондуліну коричневого кольору, розмірами листа 0,96х2,0 м, товщиною 3 мм, висота хвилі 38 мм, вага 6,3 кг; кількість хвиль у листі 10, виробник: ONDULINE POLSKA SR.Z.O.O., Республіка Польща, у кількості 84 штуки, на раніше підготовлені ними засоби транспортування. Після цього ОСОБА_4 та інші невстановлені особи залишили місце вчинення злочину, розпорядилися викраденим майном на власний розсуд та перемістили вказані 84 листа ондуліну до місця проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 , чим завдали ТОВ «Праймер-Україна» матеріальні збитки на суму 21 672 гривні.

В подальшому викрадене майно ОСОБА_4 використано для покриття даху будинку АДРЕСА_2 .

За ухвалою Бородянського районного суду Київської області від 14 липня 2023 року до ОСОБА_4 був застосований запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту до 11 вересня 2023 року.

За ухвалою підготовчого судового засідання Бородянського районного суду Київської області від 08 вересня 2023 року відносно ОСОБА_4 був продовжений запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби до 06 листопада 2023 року.

За ухвалою Бородянського районного суду Київської області від 02 листопада 2023 року відносно ОСОБА_4 був продовжений запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби до 31 грудня 2023 року.

У судовому засіданні прокурор Бучанської окружної прокуратури ОСОБА_3 заявив клопотання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_4 . Клопотання обґрунтовував тим, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, який є тяжким злочином, та за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років, а тому, знаючи про тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його судом винуватим, обвинувачений може переховуватися від суду з метою уникнути покарання, впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, приховати або перемістити речові докази, перешкодити кримінальному провадженню іншим чином, а саме може повідомити про факт виявлення злочинної діяльності та обставини, які йому стали відомі в ході проведення досудового розслідування, іншим особам, які на даний час невстановлені. Прокурор зазначив, що менш суворі запобіжні заходи не зможуть запобігти наявним ризикам і виконанню обвинуваченим покладених на нього обов`язків, у зв`язку з чим є достатні підстави для продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, з покладенням на нього строком на 60 днів обов`язків, визначених статтею 194 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 та захисник адвокат ОСОБА_5 заперечували проти задоволення клопотання, просили застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Вислухавши думки сторін, оглянувши матеріали кримінального провадження, суд приходить до такого висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до вимог пунктів 1, 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1)переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2)знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3)незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4)перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5)вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Обставини та тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватим, свідчать про наявність ризиків, що ОСОБА_4 може переховуватися від суду та незаконно впливати на свідків.

Однак, відповідно до ч. 1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1)вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2)тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3)вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4)міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5)наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6)репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7)майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8)наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9)дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10)наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11)розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;

12)ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно з ч. 6 ст. 181 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

Суд вважає, що відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України прокурором доведено наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, і вони не зменшилися від дня постановлення попередніх ухвал про застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту і такий запобіжний захід буде достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_4 своїх процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні із покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Посилання ж на те, що обвинувачений може приховати або перемістити речові докази та перешкодити кримінальному провадженню іншим чином прокурором не конкретизовані та не доведені.

Оцінюючи викладене, суд вважає за необхідне клопотання прокурора задовольнити та продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_4 строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в межах двох місяців, заборонивши йому залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в період з 22-ї години до 06-ї години, та відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на нього обов`язки: з`являтися за кожною вимогою до суду, не відлучатися без дозволу суду із населеного пункту, в якому він проживає; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування із свідками в цьому кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю.

Керуючись ст. 176, 177, 178, 181, 194, 196, 331 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора ОСОБА_3 задовольнити.

Продовжити дію обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , у період з 22-ї години до 06-ї години.

Зобов`язати ОСОБА_4 з`являтися за кожною вимогою до суду.

Покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: не відлучатися без дозволу суду із населеного пункту, в якому він проживає; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування із свідками в цьому кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю.

Виконання ухвали в частині контролю за дотриманням ОСОБА_4 умов запобіжного заходу у виді домашнього арешту доручити відділу поліції № 2 Бучанського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в його житло, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід і накладено грошове стягнення.

Строк дії ухвали про тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під домашнім арештом визначити до 02 лютого 2024 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Копії ухвали негайно після її проголошення вручити сторонам.

СуддяОСОБА_6