УХВАЛА

про продовження запобіжного заходу

у виді тримання під вартою

Справа № 621/3389/23

Провадження 1-кп/621/91/24

08 січня 2024 року м. Зміїв Харківської області

Зміївський районний суд Харківської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники справи:

прокурор - ОСОБА_3

потерпіла - ОСОБА_4

представник потерпілої - адвокат ОСОБА_5

обвинувачений - ОСОБА_6

захисник - адвокат ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу №621/3467/23 за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 286-1 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Зміївського районного суду Харківської області перебуває кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 286-1 Кримінального кодексу України.

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 04.12.2023 року по справу призначено до судового розгляду.

До початку судового засідання 08 січня 2024 року захисник - адвокат обвинуваченого ОСОБА_8 подала до суду клопотання про відкладення судового розгляду в зв`язку з неможливістю її прибуття через участь в судовому засіданні в іншому суді міста Харкова.

Одночасно до початку судового засідання надійшло клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, строк якого спливає 11.01.2024 року.

08 січня 2024 року для забезпечення права обвинуваченого на захист під час розгляду клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою ухвалою Зміївського районного суду Харківської області через Регіональний центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги залучено захисника для проведення окремої процесуальної дії - адвоката ОСОБА_10 .

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 просив задовольнити клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, в обгрунтування якого вказав, що ОСОБА_6 пред`явлено обвинувачення у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керувала транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння, що призвело до смерті іншої особи, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 статті 286-1 Кримінального кодексу України, яке згідно статті 12 цього ж Кодексу, є тяжким злочином, та за який, в разі визнання винуватим, йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років. Ухвалою слідчого судді від 03.08.2023 року ОСОБА_6 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, в подальшому продовжений, та строк якого спливає 11.01.2024 року. Завершити судовий розгляд до закінчення дії попередньої ухвали неможливо, а ризики, що стали підставою для застосування до обвинуваченого такого запобіжного заходу, а саме: ризик переховування від органів досудового розслідування та суду; а також незаконного впливу на потерпілих та свідків; - не зменшилися й продовжують існувати. В зв`язку з викладеним, прокурор просив продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб без визначення застави.

Обвинувачений ОСОБА_6 заперечував проти задоволення клопотання та вказав, що перебуваючи в місці попереднього ув`язнення, не зможе відшкодувати потерпілій спричинену шкоду. Нікуди тікати не збирається, впливати на свідків чи потерпілу він не зможе, оскільки свідок допитаний, а потерпіла проживає в іншому населеному пункті.

Захисник ОСОБА_13 заперечував проти продовження строку тримання під вартою та просив обрати менш суворий запобіжний захід у виді домашнього арешту за місцем реєстрації обвинуваченого, вказавши, що ризики, на які посилається прокурор нічим не підтверджені, а домашній арешт як запобіжний захід зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Заслухавши доводи учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд зазначає наступне:

Відповідно до положень статті 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення. Ухвала суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Згідно положень статті 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом. Згідно з ч.1 ст.197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

За змістом ч.3 статті 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування (судового розгляду) до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Частиною 1 статті 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 статті 12 Кримінального процесуального кодексу України, під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.

ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який, у разі визнання його винуватим, йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду міста Харкова від 03.08.2023 року до обвинуваченого застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення застави строком на 60 днів, в подальшому продовжений. Ухвала суду про продовження запобіжного заходу в апеляційному порядку обвинуваченим та його захисником не оскаржувалася.

Строк тримання під вартою обвинуваченого спливає 11.01.2024

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину. Тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого вироку особливо сильно підвищують ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду.

На час розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою судовий розгляд кримінального провадження не завершено, письмові й речові докази не досліджені, а ризики, що були підставою для застосування обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не зменшилися та продовжують існувати.

З огляду на зазначені обставини, суд вважає обґрунтованим твердження сторони обвинувачення про високу ймовірність настання ризиків переховування від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року Європейський суд з прав людини зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, беручи до уваги те, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилятись від суду.

У рішенні ЄСПЛ «Лабіта проти Італії», Європейський суд також зазначив, що тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Суди повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини. Такими ознаками є тяжкість, багатоепізодійна злочинна діяльність та підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину, наявна можливість ухилення від явки до суду.

Таким чином суд зазначає, що тяжкість покарання, що загрожує, не є основною чи безпосередньою підставою для тримання під вартою, а оцінюється в сукупності з наявними ризиками, передбаченими ст. 177 КПК України.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб без визначення застави.

Керуючись статтями 176-178, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 315, 331, 372, 395 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити строк запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді тримання під вартою без визначення розміру застави, в Державній установі "Харківській слідчий ізолятор" на шістдесят днів, тобто до 07 березня 2024 року включно.

Відкласти судове засідання до 11:45 години 07 лютого 2024 року.

В судове засідання викликати учасників справи

Ухвала в частині продовження строку тримання під вартою може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а обвинуваченим у цей же строк з моменту вручення йому копії судового рішення. В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 08.01.2024

Суддя ОСОБА_1