Справа № 405/1290/23
1-кп/405/48/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2023 року Ленінський районний суд міста Кіровограда у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_4

представника потерпілої адвоката ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кропивницький кримінальне провадження № 0002136 у відношенні:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Слов`янськ Донецької області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, офіційно не працевлаштованого, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_8 09 серпня 2022 року приблизно о 19-30 годині перебував за місцем свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_2 , де на той час також проживала ОСОБА_6 . Так, у вказаний час та місці між ОСОБА_8 та ОСОБА_6 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виник словесний конфлікт, в ході якого у ОСОБА_8 виник умисел на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 . Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на нанесення тілесних ушкоджень, ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння, передбачаючи його суспільно - небезпечні наслідки у вигляді спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , бажаючи їх настання, діючи умисно та цілеспрямовано, використовуючи силу своїх м`язів, почав штовхати та викручувати руки потерпілій ОСОБА_6 . В результаті неправомірних дій ОСОБА_8 спричинив потерпілій ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді: косого уламкового перелому діафізу основної фаланги 4 пальця правої кисті з деяким зміщенням; косого уламкового перелому діафізу 4-п`ясної кістки лівої кисті зі зміщенням відламків, які відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень.

Обвинувачений ОСОБА_8 в судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення визнав частково та пояснив, що він має статус внутрішньо переміщеної особи та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , разом із дружиною та дитиною. На момент конфлікту з ними разом проживала рідна сестра дружини ОСОБА_6 . Вони разом знімали квартиру. Під час спільного проживання на побутовому підґрунті між ним та сестрою дружини виникли неприязні стосунки. 09.08.2022 він прийшов з роботи і сидів з дружиною у дворі. Потім прийшла ОСОБА_6 та між ними виник конфлікт через грону винограду. ОСОБА_6 почала ображати його нецензурною лайкою. Він не реагував до тих пір, поки вона не сказала, що він піде вслід за своїм братом, який помер. Він не втримався, підійшов до потерпілої та відштовхнув її грудьми, а вона замахнулася руками до його обличчя. Він захищав своє обличчя, схопив ОСОБА_6 за руки та опустив їх донизу, після чого потерпіла плюнула йому в обличчя. Пальці ОСОБА_6 він не викручував, але чув якийсь хрускіт, коли схопив її за руки. Побачивши конфлікт, дружина підбігла і стала між ними. Потерпіла йому ніяких тілесних ушкоджень не наносила. Зазначив про те, що визнає нанесення тілесних ушкоджень потерпілій, але не мав умислу на їх спричинення, а перебував в стані самозахисту. Кається у вчиненому, зробив для себе висновки та в майбутньому намагатиметься уникати конфліктів. Публічно вибачився перед потерпілою ОСОБА_6 . Цивільний позов потерпілої визнає частково в частині матеріального відшкодування в сумі 11 349 гривень. В частині втраченого заробітку не визнає, так як потерпіла на момент події і після того не працювала. Тому вважає, що відшкодування втраченого заробітку є безпідставним та не обґрунтованим. Щодо моральної шкоди вважає, що заявлена сума 50 000 гривень для нього є непомірною, так як він не має іншого заробітку, окрім державної допомоги, яку він отримує як внутрішньо переміщена особа. Вважає, що 5000 гривень для нього є реальною сумою для відшкодування моральної шкоди.

Потерпіла ОСОБА_6 суду показала, що обвинувачений є чоловіком її сестри. На момент конфлікту вона знімала квартиру та проживала разом із сестрою та обвинуваченим за адресою: АДРЕСА_2 . Вона сама запропонувала сестрі переїхати жити з чоловіком та дитиною до неї. Через кілька днів після переїзду на побутовому підґрунті між нею і чоловіком сестри виникли неприязні відносини, та почали виникати постійні конфлікти. Вона часто залишала сестру з чоловіком та дитиною вдома, а сама проводила час з іншою сестрою у неї вдома. Поверталася пізно ввечері. Під вечір 09.08.2022 вона прийшла додому. Сестра з чоловіком сиділи на ганку, і коли вона заходила до кімнати, то ОСОБА_8 сказав, що вона з`їла виноград. Вона вийшла і сказала, що якщо він ще раз зачепить її, то піде вслід за своїм братом. Потім, коли вона знімала білизну, ОСОБА_8 підскочив до неї, відштовхнув її грудьми. Оскільки він був в стані алкогольного сп`яніння, вона злякалася і почала штовхати його руками, а він схопив її за руки, почав їх викручувати та поламав пальці. Вона сказала сестрі, що її чоловік поламав їй пальці, на що сестра її обізвала образливими словами. Вона ОСОБА_8 не спричиняла тілесних ушкоджень. Лише намагалася його відштовхнути та, захищаючись, плюнула йому в обличчя. В поліцію і сину вона сама телефонувала. Після перелому у неї не зрослися кістки та потрібна повторна операція. Наполягала на задоволенні її позовних вимог в повному розмірі. Питання щодо міри покарання залишила на розсуд суду.

Свідок ОСОБА_10 суду показала, що з обвинуваченим ОСОБА_8 перебуває в сусідських відносинах, знає його біля року, потерпілу не знає. Це був вечірній час доби, дату вона вже не пам`ятає, вона сиділа на лавці біля магазину по вул. Карабінерній. До неї підійшла потерпіла і сказала, що ОСОБА_11 схопив її та зломав їй пальця на правій руці. Більше вона нічого не бачила і не чула. Бачила тільки, як приїжджала поліція і ОСОБА_11 та потерпіла були на дворі. Дружину ОСОБА_12 вона в той час не бачила в дворі. ОСОБА_8 може охарактеризувати, як самостійного, гарного батька та сусіда, який завжди допоможе. Сварок сусідів ніколи не чула. Потерпілу не може охарактеризувати, так як не знає, яка вона.

Свідок ОСОБА_13 суду показала, що обвинувачений її чоловік, а потерпіла рідна сестра. На той час вона з чоловіком та сестрою знімали разом квартиру. Чоловік прийшов з роботи і вони сиділи в дворі розмовляли. Прийшла сестра та він в розмові сказав, що зникла грона винограду. Сестра почала ображати її чоловіка нецензурною лайкою. Потім сестра спустилася сходами з ганку та почала знімати випрану білизну, не припиняючи ображати її чоловіка. Потім сестра сказала ОСОБА_12 , що він буде там де його старший брат. На даний час старший брат чоловіка помер. Чоловік не витримавши цього, підійшов дуже близько до сестри, штовхнув її грудною клітиною та сказав їй, щоб вона думала, що говорить. ОСОБА_14 сестра почала махати руками та плювати йому в обличчя, і він закривав руками обличчя. В цей час вона сиділа на ганку, метрів два від них збоку. Побачивши, що обстановка загострюється, вона підійшла і стала між ними. Сестра сказала, що її чоловік начебто зламав їй палець та показала їй безіменний палець, у якого фаланг був в сторону. Чи смикав чоловік її сестру за руки, вона не бачила, так як могла відволіктися на дитину. Сестра подзвонила своєму сину та сказала, що ОСОБА_12 поламав їй палець. Приїхав її син і викликав поліцію.

Свідок ОСОБА_15 суду показала, що обвинуваченому, його дружині та потерпілій вона здавала свою квартиру АДРЕСА_3 , як внутрішньо переміщеним особам. Самого початку події, вона не бачила. 09.08.2022 почувши крики на вулиці, вона вибігла у двір та побачила, як ОСОБА_11 стояв в крові і в подряпинах. В дворі вона побачила окрім ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , яка стояла від нього на відстані метрів чотири, та її сина ОСОБА_18 , який сказав ОСОБА_12 , що розбереться з ним. ОСОБА_19 скаржилася, що ОСОБА_11 схопив її за руки і зломив пальця. Свідком нанесення ОСОБА_20 тілесних ушкоджень ОСОБА_21 вона не була. Зі слів ОСОБА_22 їй відомо про те, що остання покликала свого сина на допомогу, бо її ображали, і він прихав заступитися за неї. Сусіди розповіли їй, що син ОСОБА_22 штовхнув ОСОБА_16 в клумбу з трояндами, де останній подряпався. Обвинуваченого знає більше року як порядну, тиху, спокійну людину. В яких відносинах між собою були обвинувачений ОСОБА_11 і потерпіла ОСОБА_19 їй не відомо. Будь-яких конфліктних ситуацій між обвинуваченою та потерпілою, до події, вона не бачила і не чула.

Вина обвинуваченого ОСОБА_8 у скоєнні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при встановлених судом обставинах, окрім отриманих в судовому засіданні показань потерпілої, свідків, самого обвинуваченого щодо не заперечення факту спричинення потерпілій тілесних ушкоджень, підтверджується також іншими дослідженими судом доказами, а саме:

Протоколом проведення слідчого експерименту від 10.09.2022 за участю потерпілої ОСОБА_6 , та інших осіб ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , з відеозаписом до нього (переглянутим в судовому засіданні), в ході проведення якого потерпіла в приміщенні службового кабінету № 402 Кропивницького РУП розповіла та показала механізм спричинення їй тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , який спочатку штовхав її своїм тілом, а потім схопив її за руки та почав викручувати пальці.

/т. 1 а.к.п. 16-18/

Висновком експерта № 425 від 11.08.2022, згідно якого:

У ОСОБА_6 маються тілесні ушкодження у вигляді: косого уламкового перелому діалізу основної фаланги 4 пальця правої кисті з деяким зміщенням; косого уламкового перелому діалізу 4-п`ясної кістки лівої кисті зі зміщенням відламків.

Дані тілесні ушкодження утворились від дії тупого предмету, що могло бути і при стисненні кисті з можливою ротацією, могли утворитись в строк, вказаний в постанові та відносяться до категорії СЕРЕДНЬОЇ ступені тяжкості тілесних ушкоджень згідно п. 2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 № 6.

Утворення тілесних ушкоджень при падінні з висоти власного зросту виключається.

/т. 1 а.к.п. 24/

Протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 09.09.2022, згідно якого слідчим на підставі ухвали слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 06.09.2022 у приміщенні КНП «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» Кропивницької міської ради» в присутності реєстратора медичного архіву ОСОБА_25 було вилучено медичну картку стаціонарного хворого № 6269 на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

/т. 1 а.к.п. 29-31/

Протоколом огляду предметів від 09.09.2022, в ході проведення якого в приміщенні службового кабінету № 402 Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області було оглянуто медичну картку стаціонарного хворого № 6269 на ім`я ОСОБА_6 та рентген знімок прямокутної форми, на якому наявне зображення 25х20 см та в правому лівому кутку наявний напис « ОСОБА_6 » та по середині з права «09.08.2022», а також наявні 4 зображення кистей рук. В ході огляду картки виявлено аркуші паперу під назвою «Запис лікаря приймального відділення», «Протокол операції № 987, 988», «Листок огляду та консультацій спеціалістами», «Епікриз-виписка із медичної карти стаціонарного хворого № 6269» та інші аркуші, які в сукупності складають історію хвороби.

/т. 1 а.к.п. 32-36/

Висновком експерта № 506/425, згідно якого:

У ОСОБА_6 маються тілесні ушкодження у вигляді: косого уламкового перелому діалізу основної фаланги 4 пальця правої кисті з деяким зміщенням; косого уламкового перелому діалізу 4-п`ясної кістки лівої кисті зі зміщенням відламків.

Дані тілесні ушкодження утворились від дії тупого предмету, що могло бути і при стисненні кисті з можливою ротацією, могли утворитись в строк, вказаний в постанові та відносяться до категорії СЕРЕДНЬОЇ ступені тяжкості тілесних ушкоджень згідно п. 2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 № 6.

Утворення тілесних ушкоджень при падінні з висоти власного зросту виключається.

Механізм утворення тілесних ушкоджень, виявлених у потерпілої ОСОБА_6 при проведенні судово-медичної експертизи не суперечить механізму утворення, на який вказала потерпіла ОСОБА_6 в протоколі проведення слідчого експерименту від 10.09.2022 за її участі.

/т. 1 а.к.п. 39-40/

Висновком експерта № 726/425, згідно якого:

У ОСОБА_6 маються тілесні ушкодження у вигляді: косого уламкового перелому діалізу основної фаланги 4 пальця правої кисті з деяким зміщенням; косого уламкового перелому діалізу 4-п`ясної кістки лівої кисті зі зміщенням відламків.

Дані тілесні ушкодження утворились від дії тупого предмету, що могло бути і при стисненні кисті з можливою ротацією, могли утворитись в строк, вказаний в постанові та відносяться до категорії СЕРЕДНЬОЇ ступені тяжкості тілесних ушкоджень згідно п. 2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 № 6.

Утворення тілесних ушкоджень при падінні з висоти власного зросту виключається.

Механізм утворення тілесних ушкоджень, виявлених у потерпілої ОСОБА_6 при проведенні судово-медичної експертизи суперечить механізму утворення, на який вказала свідок ОСОБА_13 в протоколі проведення слідчого експерименту від 14.11.2022.

/т. 1 а.к.п. 43/

Протоколом проведення слідчого експерименту від 14.11.2022 за участю свідка ОСОБА_13 з відеозаписом до нього (переглянутим в судовому засіданні), в ході проведення якого свідок в приміщенні службового кабінету № 402 Кропивницького РУП розповіла та показала як ОСОБА_8 штовхнув ОСОБА_26 , після чого остання намагалася вдарити ОСОБА_8 по обличчю, потім ОСОБА_6 піднялася до квартири та почала кричати і показувати праву руку, на якій фаланга безіменного пальця була відведена в сторону. Вона не бачила, що її чоловік викручував руки потерпілої.

/т. 1 а.к.п. 53-55/

Приведені вище та досліджені судом письмові докази є належними і допустимими, оскільки отримані органом досудового розслідування згідно з вимогами Кримінального процесуального законодавства України та містять в собі фактичні дані, які вказують на місце, час, спосіб вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

Також судом були дослідженні надані стороною обвинувачення витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002136 /т. 1 а.к.п. 1/, протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 10.08.2022 /т. 1 а.к.п. 9/, які хоча в розумінні ст. 84 КПК України не є доказами, однак вказують на те, що 09.08.2022 близько 19-30 години по АДРЕСА_4 мало місце діяння, у скоєнні якого обвинувачується ОСОБА_8 .

Аналізуючи отримані в ході судового розгляду показання потерпілої ОСОБА_6 суд відмічає їх послідовність та повну узгодженість з вище приведеними і дослідженими в ході судового розгляду письмовими джерелами доказів, які містять в собі фактичні дані щодо наявності в потерпілої тілесних ушкоджень та відповідність механізму їх утворення саме за обставин, викладених потерпілою.

Підстав не довіряти або ставити під сумнів достовірність повідомлених потерпілою фактичних даних судом не встановлено.

При оцінці показань свідка ОСОБА_13 , яка була безпосереднім очевидцем події та вказує, що вона не бачила чи смикав чоловік її сестру за руки, суд враховує те, що вона є дружиною обвинуваченого ОСОБА_8 , що об`єктивно могло б вказувати на її зацікавленість в наданні відповідних показань на користь свого чоловіка, але надані нею показання в частині обставин, які призвели до конфлікту між обвинуваченим та потерпілою, а також наявності у потерпілої після зазначеного конфлікту тілесних ушкоджень, не спростовуються вище наведеними письмовими доказами, які є належними і допустимими, а навпаки підтверджують наявність саме тих фактичних даних, які вони містять в собі та на які вказує потерпіла ОСОБА_6 . Окрім того, свідок ОСОБА_13 у своїх показаннях і не спростовує факту викручування обвинуваченим рук потерпілої, а лише вказує на те, що вона цього не бачила, а досліджений в ході судового розгляду висновок експерта № 726/425 вказує на те, що механізм утворення тілесних ушкоджень, виявлених у потерпілої ОСОБА_6 при проведенні судово-медичної експертизи суперечить механізму утворення, на який вказала свідок ОСОБА_13 в протоколі проведення слідчого експерименту від 14.11.2022 /т. 1 а.к.п. 43/, в ході проведення якого остання надала аналогічні пояснення щодо того, що вона не бачила, що її чоловік викручував руки потерпілої.

Посилання обвинуваченого на те, що він не маючи умислу, в ході самозахисту спричинив потерпілій ОСОБА_6 тілесні ушкодження, спростовується як отриманими в ході судового розгляду показаннями потерпілої ОСОБА_6 , свідка ОСОБА_13 , яка була безпосереднім очевидцем події, так і показаннями самого обвинуваченого, які (показання) вказують на те, що саме обвинувачений почав бійку, підійшовши до потерпілої та відштовхнувши її грудьми. При цьому, як потерпіла, так і обвинувачений вказують на те, що будь-яких тілесних ушкоджень потерпіла обвинуваченому не наносила, а отже з боку потерпілої не було такого посягання по відношенню до обвинуваченого, яке б давало останньому обґрунтовані підстави для вчинення активних фізичних дій щодо цілеспрямованого штовхання та викручування рук потерпілої, внаслідок чого потерпіла і отримала тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості.

Отже, сукупність вище приведених доказів запевнює суд в тому, що протиправні дії обвинуваченого були спрямовані саме на умисне спричинення потерпілій ОСОБА_6 тілесних ушкоджень.

Таким чином, судом встановлено достатність та взаємозв`язок беззаперечних доказів, які вказують на наявність причинно-наслідкового зв`язку між умисними протиправними діями обвинуваченого ОСОБА_8 , який на грунті раптово виниклих неприязних відносин, використовуючи силу своїх м`язів, почав штовхати та викручувати руки потерпілій ОСОБА_6 , та наслідками у вигляді середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень у потерпілої ОСОБА_6 (косого уламкового перелому діафізу основної фаланги 4 пальця правої кисті з деяким зміщенням; косого уламкового перелому діафізу 4-п`ясної кістки лівої кисті зі зміщенням відламків).

Позицію обвинуваченого щодо часткового визнання ним своєї вини з мотивуванням на відсутність в його діях умислу на спричинення потерпілій тілесних ушкоджень та необхідністю самозахисту, суд розцінює як спосіб його захисту та намагання пом`якшити відповідальність за скоєне протиправне діяння.

Відповідно до положень ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадку можливості зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

За таких обставин, суд дійшов переконливого висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_8 у скоєнні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення в межах пред`явленого йому органом досудового розслідування обвинувачення, доведена.

Дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 122 КК України як умисні дії, що виразилися в умисному нанесенні середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але такого, що спричинило тривалий розлад здоров`я потерпілої.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ч. 4 ст. 12 КК України є не тяжким злочином, особу обвинуваченого, а також обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_8 судимостей не має, на обліку в психоневрологічному на наркологічному диспансерах не значиться, згідно наданих стороною захисту характеристик та з отриманих в ході судового розгляду показань свідків сусідів за місцем проживання характеризується виключно з позитивного боку, перебуває у зареєстрованому шлюбі, має на утриманні малолітнього сина, офіційно не працевлаштований, отримує державну допомогу як внутрішньо переміщена особа.

Обставин, які пом`якшують покарання, судом не встановлено.

Обставини, які обтяжують покарання, відсутні.

З урахуванням наведеного, вищеприведених даних про особу обвинуваченого ОСОБА_8 , суд вважає, що останньому слід призначити покарання у виді обмеження волі на строк, наближений до мінімальної межі, визначеної санкцією ч. 1 ст. 122 КК України.

Також суд дійшов висновку про те, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 , який вперше вчинив не тяжке кримінальне правопорушення, і хоча не погодився з правильністю кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 122 КК України, вважаючи що він діяв в стані самооборони без наявності в нього умислу на спричинення потерпілій тілесних ушкоджень, однак не оспорював факту спричинення ним потерпілій тілесних ушкоджень середнього степеню тяжкості, повністю усвідомивши наслідки своїх протиправних дій, вибачився перед потерпілою, за місцем проживання характеризується виключно позитивно, та беручи до уваги відсутність обставин, які б обтяжували покарання, а також врахувавши позицію потерпілої щодо призначення обвинуваченому покарання на розсуд суду, можливе без відбуття ним покарання, застосувавши до нього ст. 75 КК України з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

При цьому, судом враховано надану Подільським районним відділом з питань пробації філії Державної установи «Центр пробації» в Кіровоградській області досудову доповідь стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 , відповідно до якої ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюються, відповідно, як середні, та беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_8 можливе без ізоляції від суспільства та не становить небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб.

Підстав для застосування до ОСОБА_8 статті 69 КК України судом не встановлено.

Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_8 органом досудового розслідування не обирався. Під час судового провадження клопотання від прокурора про застосування запобіжного заходу не надходило.

До початку судового розгляду представником потерпілої в інтересах останньої було пред`явлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_8 про стягнення з останнього на користь потерпілої спричиненої їй кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди в розмірі 57648,99 гривень та моральної шкоди в розмірі 50000 гривень.

В обгрунутування позовних вимог зазначено, що протиправними діями обвинуваченого потерпілій було спричинено матеріальну шкоду, яка виражена у вартості лікування в розмірі 11349 гривень, у втраченому потерпілою заробітку (доходу) у розмірі 46299,99 гривень. Крім того, потерпілій завдано моральну шкоду, яка полягає в наявності у неї душевних страждань внаслідок пережитого стресу, а також в тому, що потерпіла тривалий час перебуває на лікуванні, перенесла не одну операцію, що призвело до вимушених змін у її звичайному укладі життя, які потребують докладання додаткових зусиль для відновлення її порушеного права. Все це спричиняє моральні страждання, а тому суму компенсації моральної шкоди оцінено у 50000 гривень.

Положеннями ч. 2 ст. 127 КПК України передбачено, що шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно ч. 1 ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

За правилами ч. 1, ч. 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1, ч. 5 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Вирішуючи позовну вимогу про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_8 фактично понесених витрат на лікування в розмірі 11349 гривень, суд керується наступним.

Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Пленумом Верховного суду України у п.п. «в» п. 19 Постанови № 6 від 27.03.1992 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» визначено, що розмір витрат на ліки, лікування, протезування (крім протезів із дорогоцінних металів), предмети догляду за потерпілим визначається на підставі виданих лікарями рецептів, довідок або рахунків про їх вартість.

Так, на підставі доданих потерпілою до цивільного позову копій епікризу-виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 2658, рахунку на оплату та фіскальних чеків судом встановлено, що внаслідок протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_8 потерпілій ОСОБА_6 дійсно спричинену матеріальну шкоду в розмірі 11349 гривень (сума понесених потерпілою витрат на медичне обстеження та лікування, яка обвинуваченим не оспорюється), які підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_8 .

Вирішуючи позовну вимогу про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_8 втраченого заробітку (доходу) в розмірі 46299,99 гривень, суд керується наступним.

Відповідно до ч. 1 ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Відповідно до абз.1 п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розмір відшкодування шкоди, пов`язаної з втратою потерпілим заробітку (його частини) у зв`язку з ушкодженням здоров`я, встановлюється виходячи зі ступеня втрати професійної працездатності та середньомісячного заробітку, який потерпілий мав до ушкодження здоров`я.

Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» визначено, що встановлення групи інвалідності потерпілих, причини і часу її виникнення провадиться в усіх випадках медико-соціальними експертними комісіями - МСЕК. Ступінь втрати професійної працездатності (у процентах), потребу в додаткових видах допомоги визначають: МСЕК - якщо шкода була заподіяна у зв`язку з виконанням працівником трудових обов`язків (в тому числі на шляху до роботи і з роботи); судово-медичною експертизою - в решті випадків.

Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» в рішенні суд повинен навести точний розрахунок присуджених сум для відшкодування шкоди, зазначені строки їх виплати.

Відшкодування шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я складається зі щомісячних платежів (страхових виплат), що виплачуються протягом строку, на який встановлено втрату працездатності, та додаткових витрат, що виплачуються протягом строку, на який визначено потребу в них.

Сукупний аналіз наведених норм вказує на те, що на підтвердження обґрунтованості вимоги щодо відшкодування потерпілій заробітку (доходу), втраченого нею внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, остання має надати докази наявності в неї ступеня втрати професійної працездатності, строку втрати працездатності та середньомісячного заробітку, який потерпіла мала до ушкодження здоров`я. Враховуючи, що в даному випадку шкода здоров`ю потерпілої була заподіяна не у зв`язку з виконанням нею трудових обов`язків, то ступінь втрати нею професійної працездатності має бути підтверджений висновком судово-медичної експертизи.

При цьому, такий висновок судово-медичної експертизи позивачем суду не надавався і питання щодо визначення ступеня втрати потерпілою ОСОБА_6 професійної працездатності та строку такої втрати на вирішення експерта при призначенні органом досудового розслідування судово-медичних експертиз /т. 1 а.к.п. 24, 39-40, 43/ не ставилися, а позовна вимога про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_8 втраченого заробітку (доходу), як відшкодування потерпілій заробітку (доходу), втраченого нею внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності в розмірі 46299,99 гривень була заявлена під час судового провадження, тобто після проведення зазначених експертиз.

Таким чином, позовна вимога в частині стягнення з обвинуваченого ОСОБА_8 втраченого заробітку (доходу), як відшкодування потерпілій заробітку (доходу), втраченого нею внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності в розмірі 46299,99 гривень, не підтверджена належними та допустимими доказами, а отже задоволенню не підлягає.

Вирішуючи позовну вимогу про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь потерпілої ОСОБА_6 в рахунок відшкодування завданої кримінальним правопорушенням моральної шкоди 50000 гривень, суд керується наступним.

Положеннями ст. 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості (п. 9 Постанови Пленуму).

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Судом встановлено, що внаслідок неправомірних дій обвинуваченого ОСОБА_8 , потерпіла ОСОБА_6 дійсно зазнала моральних страждань, пов`язаних із пошкодженням її здоров`я, що призвело до вимушених негативних змін в її житті.

Отже, внаслідок винних дій ОСОБА_8 потерпілій ОСОБА_6 дійсно було завдано моральну шкоду, яка підлягає відшкодуванню.

Визначаючи розмір моральної шкоди, що підлягає відшкодуванню, суд враховує обставини справи, характер та обсяг страждань, яких зазнала потерпіла, характер немайнових втрат, зокрема, враховує глибину душевних та фізичних страждань, яких зазнала потерпіла у зв`язку з отриманими нею тілесними ушкодженнями, внаслідок яких остання перебуває у стресовому стані та потребує лікування та докладання додаткових зусиль для відновлення порушених прав, що призвело до настання негативних змін в її житті. При цьому, судом зауважується, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб особи, яка зазнала моральних страждань, і не повинен призводити до її безпідставного збагачення, та у жодному разі не може вважатися покаранням винної особи. Отже, враховуючи ступінь спричинених тілесних ушкоджень, тривалість вимушених змін, глибину душевних та фізичних страждань, а також виходячи з принципів розумності, справедливості та виваженості, суд дійшов висновку, що пропорційною компенсацією моральних страждань потерпілої є відшкодування їй обвинуваченим спричиненої його умисними протиправними діями моральної шкоди в розмірі 20000 гривень, на підставі чого позовна вимога в частині відшкодування завданої кримінальним правопорушенням моральної шкоди підлягає частковому задоволенню.

Процесуальні витрати в даному кримінальному провадженні відсутні.

Питання щодо речових доказів необхідно вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 369-376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на один рік шість місяців.

Відповідно до ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбуття призначеного покарання з випробуванням на один рік, зобов`язавши його періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_8 не обирався.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 до обвинуваченого ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої кримінальним правопорушенням задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 :

в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 11349 (одинадцять тисяч триста сорок дев`ять) гривень;

в рахунок відшкодування моральної шкоди 20000 (двадцять тисяч) гривень.

В іншій частині позову відмовити.

Речові докази по справі, а саме: медичну карту стаціонарного хворого № 6269 на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та один рентген знімок, які після проведення судово-медичної експертизи передані на зберігання до КНП «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» Кропивницької міської ради» за адресою: м. Кропивницький, вул. Короленка, 56 після набрання вироком законної сили залишити в КНП «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» Кропивницької міської ради».

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду через Ленінський районний суд міста Кіровограда протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Відповідно до ч. 6 ст. 376 КПК України учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда ОСОБА_27