В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20.11.2023 року Галицький районний суд м.Львова
в складі: головуючої судді ОСОБА_1
секретар судового засідання ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
представника потрепілого ОСОБА_6

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше несудимого, -
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, -
обвинувачений ОСОБА_4 , 23.06.2023 приблизно о 11:30 год., керуючи автомобілем марки «Ford Focus», реєстраційний номер НОМЕР_1 та розпочинаючи рух по вул. Театральна у м. Львові в напрямку до вул. Вірменської, в порушення вимог ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ч.5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», а також пунктів, 2.3 (підпунктів «б» та «д»), 10.1., 10.9 Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року, будучи військовослужбовцем, проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не відреагував на її зміну, розпочинаючи рух заднім ходом поблизу будинку №20 по вул. Театральна у м. Львові не переконався, що це буде безпечним та здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_7 , який в цей час рухався позаду вказаного автомобіля в попутному напрямку, в результаті чого здійснив наїзд на потерпілого, якому внаслідок ДТП заподіяно тяжкі тілесні ушкодження по ознаці небезпеки для життя в момент спричинення: синці на обличчі, шиї праворуч, лівому плечі, перелом лобної кістки зліва з поширенням на передню та задню стінки лівої половини фронтальної пазухи, верхню та латеральну стінки лівої орбіти, травматичний субарахноїдальний крововилив з геморагічним вмістом у шлуночковій системі, перелом передньої та латеральної стінок синусів носа зліва.
Порушення означених Правил дорожнього руху України ОСОБА_4 знаходиться у прямому причинному зв`язку із скоєнням дорожньо-транспортної пригоди та наслідками.
Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю та підтвердив обставини, викладені у обвинувальному акті. Пояснив, що дійсно він 23.06.2023 перебував на службі, відпросився у командира, щоб зустріти дружину загиблоого побратима, яка приїхаала з іншого міста і завезти до гарнізонного храму ОСОБА_8 і ОСОБА_9 . Приблизно о 11:30 год., висадивши жінку біля храму, керуючи автомобілем марки «Ford Focus», реєстраційний номер НОМЕР_1 , по вул. Театральна у м. Львові, рухаючись заднім ходом в напрямку до вул. Вірменської, поблизу будинку №20 по вул. Театральна у м. Львові здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_10 , який в цей час рухався позаду вказаного автомобіля в попутному напрямку. Потерпілого не бачив, бо той попав в «сіру зону». Він відразу надав допомогу, викликав швидку та порліцію. В подальшому також відшкодував ОСОБА_7 матеріальні і моральні збитки. У вчиненому щиро розкаявся, просив вибачення у потерпілого; на даний час проходить військову службу на посаді водія.
Потерпілий ОСОБА_10 подав до суду заяву, в якій зазначив, що не має претензій до ОСОБА_4 , оскільки завдану йому матеріальну та моральну шкоду обвинуваченим частково відшкодовано, а також потерпілий має намір іншу частину матеріальної та моральної шкоди стягнути з страхової компанії, у якій застрахований автомобіль винуватця ДТП.
В судовому засіданні представник потерпілого ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_6 підтримала позицію потерпілого, підтвердила, що останній не має претензій до обвинуваченого та просила суд не обирати для ОСОБА_4 покарання, пов`язане з позбавленням волі, застосувавши до нього звільнення від відбування покарання з випробуванням, а також не призначати додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортним засобом.
Сторона потерпілого вважає, що із ОСОБА_4 буде більша користь державі, коли він продовжить служити ЗСУ.
На підставі ч.3 ст.349 КПК України, з`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та порядок їх дослідження, визнавши недоцільним дослідження доказів стосовно усіх фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, враховуючи, що сторонами провадження не оспорюється доведеність вини обвинуваченого та кваліфікація його дій, з`ясувавши правильне розуміння сторонами кримінального провадження змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності його позиції, роз`яснивши йому, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини справи в апеляційному порядку, суд прийшов до висновку про винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковано за ч. 2 ст. 286 КК України, оскільки він вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.
Відповідно до ст.65 КК України суд, при призначенні покарання, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, та призначає покарання у межах, встановлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення; обставинами, які пом`якшують покарання, є те, що ОСОБА_4 повністю і беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання не встановлено.
Щодо особи обвинуваченого, то ОСОБА_4 , то він характеризується позитивно; є учасником бойових дій (посвідчення № НОМЕР_2 ); на обліку у психоневрологічному та наркологічному диспансері не перебуває; шкода потерпілому відшкодована, потерпілий не має претензій до обвинуваченого і не настоює на суворості покарання.
ОСОБА_4 одружений, має на утриманні неповнолітнього сина.
Суд також враховує, що ОСОБА_4 раніше несудимий.
Даний злочин вчинений з необереджності.
Крім цього, ОСОБА_4 з 09 червня 2022 року призваний на військову службу під час мобілізації до ЗСУ; під час проходження військової служби зарекомендував себе з хорошої сторони, функціональні обов`язки виконує добре; до служби відноситься сумлінно, службові обов`язки виконує добре; поставлені командирами задачі виконує добросовісно. Також в характеристиці командира військової частини зазначаєттся, ОСОБА_11 у спілкуванні коректний та тактовний; у повсякденній діяльності самостійно приймає рішення і готовий нести за них відповідальність; морально стійкий та тактовний зі старшими.
Враховуючи викладені обставини, а також те, що обвинувачений вчинив злочин з необережності та перебував за кермом у тверезому стані, особу обвинуваченого, суд вважає, що його виправлення можливе без ізоляції від суспільства. Таким чином, можливим є застосуванням ст.75 КК України, звільнивши його від відбування покарання із випробуванням та встановленням іспитового терміну, з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.
Суд вважає, що саме таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та для запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень у майбутньому.
Крім цього, враховуючи те, що ОСОБА_4 є мобілізований і проходить службу в Збройних Силах України, приймає безпосередню участь у заходах із забезпечення національної безпеки та оборони України, до служби відноситься сумлінно, а держава потребує кваліфікованих і добросовісних солдатів; суд вважає, що ОСОБА_4 , як водій військової частини, може використовувати посвідчення водія для виконання завдань, які перед ним ставить командування ЗСУ в інтересах держави, а тому не застосовує до обвинуваченого додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.
Цивільний позов прокурора Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_12 в інтересах Комунального некомерційного підприємства «Львівське територіальне медичне об`єднання «Багатопрофільна лікарня інтенсивних методів лікування та швидкої медичної допомоги» до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. підлягає до задоволення, виходячи із наступного.
Згідно зі ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Організація та порядок діяльності прокуратури визначаються законом.
Прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства та держави (ст. 1 Закону України «Про прокуратуру»).
Під час здійснення представництва інтересів громадянина або держави у суді прокурор має право в порядку, передбаченому процесуальним законом звертатися до суду з позовом (п. 1 ч. 6 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру»).
Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України «Про прокуратуру» право подання цивільного позову у кримінальному провадженні надається прокурору, який бере в ньому участь.
Згідно вимог ч. З ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Відтак, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї норми є поняття «інтерес держави».
У Рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень ст. 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) від 08.04.1999 № З-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття «інтереси держави» висловив позицію про те, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, тощо (п. З мотивувальної частини).
З урахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.
Наявність невідшкодованої на користь КНП «Львівське територіальне медичне об`єднання «Багатопрофільна лікарня інтенсивних методів лікування та швидкої медичної допомоги» відповідачем значної суми шкоди, тягне за собою порушення економічних інтересів Львівської об`єднаної територіальної громади.
Вказані спірні правовідносини виникли між сторонами у зв`язку з вчиненням відповідачем кримінального правопорушення та направлені на захист майнових прав позивачів, а саме стягнення з ОСОБА_4 заподіяної ним шкоди.
Оскільки, позивачем по вказаному вище порушенню станом на момент подачі позовної заяви захист інтересів держави не здійснювався (не подано позовну заяву про стягнення заподіяної шкоди), прокурор згідно ст. 131-1 Конституції України, ст. 23, 24 Закону України «Про прокуратуру», звернувся з даною позовною заявою в інтересах держави.
Згідно ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням, може бути стягнена судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Відповідно до норм ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншими суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння
Відповідно до статті 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
Частиною 1 ст. 1206 ЦК України передбачено, що особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього кримінального правопорушення, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.
У зв`язку із одержаними тілесними ушкодженнями потерпілий ОСОБА_7 у період з 23.06.2023 по 31.08.2023 перебував на лікуванні в Комунальному некомерційному підприємстві «Львівське територіальне медичне об`єднання «Багатопрофільна лікарня інтенсивних методів лікування та швидкої медичної допомоги».
Відповідно до наданих вказаним підприємством актів відшкодування вартості медичних послуг витрати на лікування ОСОБА_7 склали 169687 (сто шістдесят дев`ять тисяч шістсот вісімдесят сім) гривень 91 коп.
Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні цивільний позов визнав у повному обсязі, згідний відшкодувати витрати медичному заклалду.
Відтак, з урахуванням обставин справи, суд вважає, що цивільний позов підлягає до задоволення.
Питання речових доказів вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.
Керуючись ч.3 ст.349, ст.ст. 371, 373, 374, 376 КПК України, суд, -
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі, без позбавлення права керувати транспортними засобами.
Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбуття призначеного покарання із випробуванням та визначити 2 (два) роки іспитового строку.
Згідно ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Цивільний позов задоволити повністю.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати, пов`язані із проведенням судових експертиз, в сумі 7 170 грн.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 28.06.2023 року, на автомобіль марки "марки «Ford Focus», р.н. НОМЕР_1 .
- автомобіль марки «Ford Focus», р.н. НОМЕР_1 повернути ОСОБА_4 ;
- DVD-R диск на якому знаходяться відео-файли, на яких могло бути зафіксовано механізм розвитку та обставин ДТП, яка відбулась 23.06.2023 року близько 11:30 год. поблизу буд. 20 по вул. Театральна у м. Львові залишити у матеріалах кримінального провадження.
Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду, і дослідження яких було визнано судом недоцільним. З інших підстав вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд міста Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1