Справа № 346/3745/23
Провадження № 1-кп/346/262/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2024 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області, у складі головуючого судді ОСОБА_1 , секретар судових засідань: ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі судових засідань суду, обвинувальний акт по кримінальному провадженню № №0000510, в якому ОСОБА_3 (який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Бжег Республіки Польща; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ; громадянин України; розлучений; освіта середня професійна; не працюючий; судимостей не має; на обліку у лікаря-нарколога чи лікаря - психіатра не перебуває), обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 Кримінального кодексу України,

а сторонами та іншими учасниками кримінального провадження №0000510 є: з боку обвинувачення - прокурор: ОСОБА_4 , з боку захисту обвинувачений: ОСОБА_3 , потерпіла: ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в :

Щодо обвинувачення.

29 травня 2023 року близько 16:00 год. ОСОБА_3 перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 на восьмому поверсі побачив, що на сходовій клітці між восьмим і дев`ятим поверхами знаходиться дитячий велосипед та діючи умисно, керуючись корисливими мотивами та умислом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, знаючи про те, що відповідно до Указу Президента України від 1 травня 2023 року №254/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05 години 2023 року 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно викрав із будинку, що за адресою: АДРЕСА_3 між восьмим та дев`ятим поверхами дитячий велосипед марки «Lumar» білого кольору, чим завдав ОСОБА_6 майнову шкоду на загальну суму 3 625 (три тисячі шістсот двадцять п`ять) гривень.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив умисні дії, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), поєднаному із проникненням у інше приміщення, вчиненому в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Суд вважає доведеним вказане формулювання обвинувачення, оскільки його зміст добровільно та свідомо визнав обвинувачений ОСОБА_3 безпосередньо у судовому засіданні. Вказані в обвинуваченні обставини він не оспорював і просив визнати недоцільним дослідження доказів щодо таких обставин, як і прокурор, через, що суд на підставі частини 3 статті 349 КПК України, попередньо виконавши всі умови для її застосування, визнав недоцільним дослідження доказів щодо вказаних обставин обвинувачення. І тому суд вважає, що діяння, у вчиненні якого ОСОБА_3 звинувачує прокурор, дійсно мало місце.

Також суд погоджується із стороною обвинувачення у тому, що вказане діяння ОСОБА_3 дійсно містить склад кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України. Суд враховує те, що ОСОБА_3 добровільно і свідомо визнав свою вину у вчиненні даного кримінального правопорушення, і суд також вважає саме його винним у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

Таким чином, суд погоджується із стороною обвинувачення у тому, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення в осудному стані, умисно, яке правильно кваліфіковано прокурором за частиною 4 статті 185 КК України. І у вчиненні цього правопорушення винен саме ОСОБА_3 .

Разом з цим суд відзначає, що ОСОБА_3 дійсно щиро розкаявся у вчиненні ним кримінального правопорушення та висловив щирий жаль з приводу скоєного.

Щодо покарання.

Обставин, які б виключали кримінальну протиправність діяння ОСОБА_3 або звільняли його від кримінальної відповідальності судом не встановлені, а тому він підлягає покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення за частиною 4 статті 185 КК України, на загальних підставах.

Суд погоджується із прокурором у тому, що обставинами, яка на підставі пункту 1 частини 1 статті 66 КК України відносяться до обставин, які пом`якшують покарання є щире каяття обвинуваченого, що знайшло своє підтвердження прямо у залі суду, а також активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, на що вказував прокурор. Обставини, що обтяжують покарання, які передбачені статтею 67 КК України, прокурором не встановлені.

Положеннями статті 50 КК України передбачено, і суд враховує, що: покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого (частина 1); покарання має на меті не тільки кару і виправлення засуджених, а й запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами (частина 2); покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність (частина 3).

Разом з цим суд застосовує і положення статті 65 КК України за якими: суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною 2 статті 53 КК; 2) відповідно до положень Загальної частини КК; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання (частина 1); особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень (частина 2); підстави для призначення більш м`якого покарання, ніж це передбачено відповідною статтею Особливої частини КК за вчинене кримінальне правопорушення, визначаються статтею 69 КК (частина 3); більш суворе покарання, ніж передбачене відповідними статтями Особливої частини КК за вчинене кримінальне правопорушення, може бути призначене за сукупністю кримінальних правопорушень і за сукупністю вироків згідно зі статтями 70 та 71 КК (частина 4).

При цьому застосовуючи вказані норми кримінального права, суд враховує правовий висновок Верховного Суду, щодо правильного їх застосування, викладений ним у постанові від 26.06.2018 року у справі № 570/3743/15-к, в якій зазначається, що покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу винного, обставини, що впливають на покарання, ставлення винної особи до своїх дій, інші обставини кримінального провадження, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Тож вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, передбачене частиною 4 статті 185 КК України, суд виходить з наступного:

- санкція частини 4 статті 185 КК України передбачає покарання у вигляді позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років;

- суд враховує положення Загальної частини КК України, які є застосовними для призначення покарання ОСОБА_3 у цій справі, і вказані вищі та нижче за текстом;

- суд враховує конкретні обставини (що вказані у формулюванні обвинувачення), за яких ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, яке за ступенем тяжкості, в силу положень частини 5 статті 12 КК України, є тяжким злочином та кваліфікуються за частиною 4 статті 185 КК України;

- ОСОБА_3 народився (який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Бжег Республіки Польща; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ; громадянин України; розлучений; освіта середня професійна; не працюючий; судимостей не має; на обліку у лікаря-нарколога чи лікаря - психіатра не перебуває);

- він вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення з прямим умислом, але обставинами, які пом`якшують його покарання є його щире каяття, що знайшло своє підтвердження прямо у залі суду, а також активне сприяння розкриттю вчиненого ним кримінального правопорушення;

- наслідком вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення є порушення права власності іншої людини.

Таким чином, з урахуванням викладених судом обставин, які він застосовує у їх сукупності, суд вважає, що ОСОБА_3 слід призначити найменш суворий вид покарання, що передбачений частиною 4 статті 185 КК України, тобто позбавлення волі на строк 5 років.

Разом з цим, суд враховує і застосовує положення частини 1 статті 75 КК України за якими, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

І суд відзначає, що він засуджує ОСОБА_3 за вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України, яке не являється корупційним кримінальним правопорушенням, кримінальним правопорушенням, пов`язаним з корупцією, порушенням правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. І суд призначив йому покарання у виді позбавлення волі на строк не більше 5 років.

Тож зважаючи на це, а також тяжкість вказаного злочину, особу ОСОБА_3 , характеристика якого наведена вище, визнання ним своєї вини, щире каяття у вчиненому злочині та активне сприяння розкриттю вчиненого ним кримінального правопорушення, суд вважає, що ОСОБА_3 може виправитись без відбування покарання, а тому суду слід звільнити його від відбування покарання у виді позбавлення волі, але з випробуванням, строк якого, зважаючи на тяжкість злочину, який він вчинив і призначений строк покарання (5 років), слід встановити у 3 роки.

Що стосується іспитового строку, то тут суд виходить із того, що за положеннями частини 4 статті 75 КК України він встановлюється судом тривалістю від одного року до трьох років. І оскільки іспитовий строк застосовується при призначенні покарання у виді позбавлення волі не більше 5 років, а суд призначає ОСОБА_3 5 років позбавлення волі, тобто максимально допустимий строк покарання при якому може застосовуватись іспитовий строк, тому його слід встановити теж у максимальному строці - 3 роки.

Разом з цим, на обвинуваченого слід покласти обов`язки, передбачені частиною 1 статті 76 КК України, а також передбачені п.2 частини 3 статті 76 КК України, оскільки суд згоден із органом з питань пробації щодо доцільності встановлення вказаного додаткового обов`язку.

Отже, призначення обвинуваченому основного покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, із звільненням від його відбування, але з випробуванням, строк якого встановлюється судом у 3 роки, на думку суду, буде відповідати як меті призначення судом покарання, так і принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання.

Щодо процесуальних витрат.

Положеннями пункту 3 частини 1 статті 118 КПК України передбачено, що процесуальні витрати складаються з витрат, пов`язаних із залученням експертів. А згідно з частиною 2 статті 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Сторона обвинувачення підтвердила доказами, що держава Україна, з ініціативи сторони обвинувачення, понесла витрати на проведення експертизи на загальну суму 717 гривень (судова справа: а.с.1-5 обвинувальний акт; а.с.79 - довідка про витрати експерта), які є витратами Івано-Франківського НДЕКЦ МВС України.

Але, суд враховує правовий висновок, наданий Об`єднаною палатою ККС ВС у постанові від 12 вересня 2012 року (справа №203/241/17) за яким: процесуальні витрати понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, зокрема документально підтверджені витрати на проведення експертизи, необхідно стягувати з особи, відносно якої здійснювалось кримінальне провадження, у разі: 1) ухвалення щодо неї обвинувального вироку; 2) у разі залучення експерта саме стороною захисту.

Тому зважаючи на це, і оскільки суд ухвалив обвинувальний вирок, але експертів було залучено стороною обвинувачення, заявлені процесуальні витрати, розподілу не підлягають. А інші витрати не заявлені.

Щодо речових доказів і документів.

В силу положень частини 9 статті 100 КПК України, питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатись до набрання рішенням законної сили. При цьому, частина 9 статті 100 КПК України прямо передбачає, як суду треба вирішити питання про долю конкретних речових доказів і документів.

Тож, на виконання положень частини 9 статті 100 КПК України, суду вирішує долю речових доказів (а.с.76-77) наступним чином: дитячий велосипед марки «Lumar» білого кольору повернути ОСОБА_5 , яка є його власником.

Щодо заходів забезпечення кримінального провадження.

Ухвалою слідчого судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області ОСОБА_7 від 09 червня 2023 року, було накладено арешт на: дитячий велосипед марки «Lumar» білого кольору (а.с.78 матеріалів кримінального провадження).

За положеннями частини 4 статті 174 КПК України, одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, суд вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Тому, оскільки суд ухвалює обвинувальний вирок, а вказане майно конфіскації не підлягає, оскільки воно належить потерпілій особі та їй повертається, арешт, накладений на вказане майно слід скасувати.

Інші процесуальні питання.

Підстави, для вирішення судом інших питань, передбачених ст.368 КПК України, відсутні.

Таким чином, на підставі всього вище викладеного та керуючись статтями 1-33,36,37,42,45-52,55,61-62,75-110,113-129,170-211,290-293,318-371,373-377,392-395,532 КПК України суд

у х в а л и в:

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбачених частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України.

Призначити ОСОБА_3 , за вчинене ним кримінальне правопорушення, передбачене частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України основне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання, з випробуванням. Встановити йому іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки, який обчислюється з дня проголошення вироку та покласти на нього такі обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи місце роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Розподіл процесуальних витрат - не проводити.

Речові докази у вигляді: дитячий велосипед марки «Lumar» білого кольору повернути - ОСОБА_5 .

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою від 09 червня 2023 року слідчого судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області ОСОБА_7 .

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а особами, які не були присутні під час проголошення вироку, оскільки не викликались з моменту вручення копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім під час його проголошення в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після його проголошення. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в Коломийському міськрайонному суді Івано-Франківської області.

Суддя: ОСОБА_1