У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянувши апеляційні скарги підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду міста Миколаєва від 23.01.2024 року, якою щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Миколаїв, Миколаївської області, є громадянином України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1

-підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

- застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 19.03.2024 року включно з визначенням застави у розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 90840 (дев`яносто тисяч вісімсот сорок) грн.

учасники судового провадження:

прокурор: ОСОБА_7

підозрюваний: ОСОБА_5

захисник: ОСОБА_6

в с т а н о в и в :

Короткий зміст вимог апеляційних скарг.

В апеляційній скарзі підозрюваний просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою обрати йому більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Захисник в своїй апеляційній скарзі просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою обрати підозрюваному більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції:

Задоволено клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 .

Застосовано до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 19 березня 2024 року з визначенням застави у розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 90 840 (дев`яносто тисяч вісімсот сорок) грн.

Узагальнені доводи осіб, які подали апеляційну скаргу.

Захисник та підозрюваний вважають, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою та незаконною.

На думку захисника, стороною обвинувачення недоведена наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, оскільки підозрюваний співпрацює зі слідством, надав покази, визнав себе винним та сприяє розкриттю злочину.

Також, апелянти зазначають, що з огляду на відомості про особу підозрюваного, можливо застосувати до нього більш м`який запобіжний захід.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Під час розгляду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , слідчим суддею встановлені наступні обставини.

У провадженні слідчого відділу Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000083 від 10.01.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

За версією органу досудового розслідування ОСОБА_5 , підозрюється у тому, що він, з метою власного незаконного збагачення в період часу з 10.01.2024 року по 20.01.2024, розуміючи, що зберігання, придбання та збут бойових припасів, заборонено законодавством, розуміючи суспільну небезпечність своїх дій, маючи умисел на збут автоматичної вогнепальної зброї та бойових припасів, придбав у невстановленої в ході проведення досудового розслідування особи, автоматичну вогнепальну зброю- автомат Калашникова та бойові припаси з метою подальшого збуту місцевим мешканцям.

20.01.2024 року, приблизно о 13:00 годин, знаходячись на сходовій клітці сьомого під`їзду будинку АДРЕСА_2 , ОСОБА_5 здійснив продаж ОСОБА_8 вогнепальної зброї 5,45-мм автомат Калашникова (АК-74) номер на затворі «599», виробництва Іжевського машинобудівного заводу СРСР, за ціною 1000 доларів США та двох військових патронів (калібру 5,45х39 мм), які відносяться до боєприпасів.

20.01.2024 за підозрою у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України в порядку ст. 208 КПК України було затримано ОСОБА_5 .

21.01.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Слідчим подано клопотання про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в якому зазначено, що останній підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України. Прокурор в судовому засіданні зазначив, що неможливо запобігти вказаним у клопотанні ризикам шляхом застосування більш м`якого виду запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя врахував обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення, вагомість наявних доказів на підтвердження обґрунтованості підозри, а також тяжкість покарання, що йому загрожує в разі визнання винуватим, послався на наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України. Вважав, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить запобіганню доведених ризиків та прийшов до висновку про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням застави у розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 90840 (дев`яносто тисяч вісімсот сорок) грн.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали судового провадження, розглянувши апеляційну скаргу в її межах, апеляційний суд дійшов наступного.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 194 КПК України.

Під час апеляційного розгляду, встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням зазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі "Ілійков проти Болгарії" №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

П. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 35615/06 від 13.11.07 р. - Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання".

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Так, слідчим суддею взято до уваги, що у провадженні слідчого відділу Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000083 від 10.01.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Зауважено, що 21.01.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Надані суду матеріали кримінального провадження містять відомості, які свідчать на даний час про правильність висновку суду про обґрунтованість підозри ОСОБА_5 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні.

Підозра ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення обґрунтовується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: рапортом співробітників УСР в Миколаївській області; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 ; заявою про добровільну видачу ОСОБА_8 ; протоколом огляду предмету (купюра номіналом 100 доларів США); протоколом огляду предмету (мобільний телефон); протоколом обшуку; протоколом огляду речей та документів; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ; протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_8 ; висновком експерта та іншими матеріалами кримінального провадження.

Зважаючи на сукупність отриманих в процесі розгляду клопотання відомостей та даних, що характеризують особу, колегія суддів вважає, що є правильним висновок слідчого судді про існування ризиків, передбачених п.1,5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Так, задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя дійшов вірного висновку, що існує ризик того, що ОСОБА_5 розуміючи наслідки вчиненого, зважаючи на тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання його винним у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 7 років, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді і щодо наявності такого ризику, як ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, враховуючи, що підозрюваний ОСОБА_5 офіційно не працевлаштований, не має постійного джерела доходів, підозрюється у скоєні кримінального правопорушення в сфері носіння, зберігання та збуту бойових припасів, без передбаченого законом дозволу, що в сукупності вказує на високу ймовірність ризику вчинення іншого кримінального правопорушення.

За такого, не є слушними доводи апелянтів відносно того, що стороною обвинувачення не було доведено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи фактичні обставини кримінального правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України та відомості щодо особи підозрюваного, який не має міцних соціальних зв`язків, офіційно не працює, апеляційний суд погоджується з рішенням суду першої інстанції, що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Зважаючи на зазначене, доводи апелянтів відносно того, що до підозрюваного ОСОБА_5 можливо застосувати більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою не є слушними.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано прийняв рішення про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та правильно визначив розмір застави, який, з урахуванням наведених ризиків і особи підозрюваного, повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, забезпечити його належну процесуальну поведінку у кримінальному провадженні.

Слідчим суддею при розгляді клопотання не було допущено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли вплинути на правильність прийнятого ним рішення.

З огляду на наведене апеляційні скарги підозрюваного та його захисника не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Заводського районного суду міста Миколаєва від 23.01.2024 року, щодо ОСОБА_5 , - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: