Номер провадження: 11-кп/813/2339/23
Справа № 947/9339/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.10.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції в режимі під час трансляції з ДУ «Одеський слідчий ізолятор», апеляційні скарги захисника ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 28 вересня 2023 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.14, ч.4 ст.187; ч.1 ст.263 КК України, у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000189 від 27 березня 2022 року, -

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 28 вересня 2023 року було задоволено клопотання прокурора та ОСОБА_7 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.14, ч.4 ст.187; ч.1 ст.263 КК України, продовжений строк тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» на 60 днів до 26 листопада 2023 року включно, без визначення застави.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали

Не погодившись із зазначеною ухвалою захисник ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати оскаржену ухвалу та застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Доводи апеляційної скарги обґрунтувала тим, що ОСОБА_7 утримується під вартою понад півтора роки.

Захисник наголосила, що за період утримання ОСОБА_7 під вартою у нього погіршився стан здоров`я та він потребує необхідного лікування.

ОСОБА_7 має міцні соціальні зв`язки, родину, позитивно характеризується, має постійне місце проживання та матеріальне забезпечення у виді заробітної плати.

Тяжкість злочину не може бути вирішальною підставою обрання та продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Прокурор не обґрунтував, чому більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити належної процесуальної поведінки ОСОБА_7 .

Обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржену ухвалу та застосувати до нього запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що ризики, на які посилається прокурор є безпідставними та мотивовані лише тяжкістю покарання.

Також, обвинувачений наголосив, що він знаходиться під вартою 18 місяців.

Обвинувачений зазначив, що він має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , а тому до нього можливо застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту з носінням електронного засобу контролю.

Захисник ОСОБА_8 надіслала заяву, в якій просила проводи судове засідання за її участю в режимі відеоконференції з Новобузьким районним судом Миколаївської області, або за допомогою власних технічних засобів.

Разом з тим в судовому засіданні 24 жовтня 2023 року засобами телефонного зв`язку захисник повідомила про те, що не може забезпечити свою участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції та просила розглянути справу без її участі.

Обвинувачений ОСОБА_7 та прокурор ОСОБА_6 не заперечували проти проведення судового засідання без участі захисника.

Частиною 4 ст.422-1 КПК України передбачено, що розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Позиції учасників апеляційного провадження

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 підтримав доводи своєї апеляційної скарги та апеляційної скарги свого захисника.

Прокурор ОСОБА_6 заперечував проти задоволення апеляційних скарг та просив залишити ухвалу без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників апеляційного розгляду, дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи викладені в апеляційній скарзі захисника, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Мотиви апеляційного суду

Частиною 1 ст.404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Абзацом 2 ч.2 ст.392 КПК України передбачено, що ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, підлягають апеляційному оскарженню в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Як убачається з матеріалів провадження на розгляді в Київському районному суді м. Одеси знаходиться кримінальне провадженні, внесене до ЄРДР за №0000189 від 27 березня 2022 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.14, ч.4 ст.187; ч.1 ст.263 КК України.

Відповідно до положень ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Абзацом 2 ч.3 ст.407 КПК України передбачено, що постановляючи ухвалу за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, апеляційний суд вирішує питання щодо запобіжного заходу в порядку, передбаченому главою 18 розділу II цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст.199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст.184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Згідно з ч.3 ст.404 КПК України за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Виходячи з положень п.24) ч.1 ст.3 КПК України судове провадження це кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за нововиявленими або виключними обставинами, тобто рішення суду першої інстанції, ухвалене до ухвалення судових рішень, передбачених ч.1 ст.392 КПК України не входять до вказаного переліку, та не передбачають витребування матеріалів провадження.

Також, зважаючи на те, що приписами ст.23 КПК України передбачено, що суд досліджує докази безпосередньо та не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом, апеляційний суд у даному випадку позбавлений можливості досліджувати докази, які б на даному етапі судового розгляду справи по суті дають підстави суду апеляційної інстанції робити висновки щодо наявності, або відсутності підстав щодо продовження обвинуваченому запобіжного заходу.

Такі обставини досліджуються безпосередньо судом першої інстанції під час судового провадження та з огляду на перевірені в порядку статтями 89, 94 КПК України докази, які на момент застосування (в тому числі, продовження дії запобіжного заходу) дають підстави суду прийняти рішення відповідно до положень ст.331 КПК України.

Тобто, апеляційний суд позбавлений можливості надати правову оцінку обґрунтованості пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення по суті, оскільки, окрім як дослідивши обвинувальний акт, оскаржену ухвалу суду першої інстанції про продовження застосування запобіжного заходу та копії журналу судових засідань, не має законних на те підстав для дослідження будь-яких інших доказів.

Окрім того, відповідно до п.13) ч.1 ст.3 КПК України, обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом, а тому питання обґрунтованості підозри на даній стадії не є предметом розгляду апеляційного суду, в тому числі з огляду на те, що ОСОБА_7 вже пред`явлене обвинувачення, яке є твердженням про вчинення особою інкримінованого злочину, а не обґрунтованим припущенням, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, що мало місце коли остання перебувала у процесуальному статусі підозрюваного.

За таких обставин апеляційний суд не переглядає обґрунтованість обвинувачення ОСОБА_7 ч.1 ст.14, ч.4 ст.187; ч.1 ст.263 КК України.

Оскарженою ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 28 вересня 2023 року ОСОБА_7 був продовжений строк тримання під вартою до 26 листопада 2023 року.

Підставою для продовження строку тримання під вартою суд вказав те, що у даному кримінальному провадженні продовжують існувати ризики, передбачені пунктами 1), 3) та 5) ч.1 ст.177 КПК України.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Так, на теперішній час у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000189 не були здійсненні всі дії, що передбачені процедурою судового розгляду для повного, об`єктивного та всебічного дослідження всіх обставин справи, зокрема суд не допитав всіх свідків та безпосередньо не дослідив всі докази, які містяться в матеріалах кримінального провадження.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України та у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.1 ст.14, ч.4 ст.187 КК України.

З урахуванням тяжкості покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі доведеності його вини, апеляційний суд вважає, що ризик того, що обвинувачений може переховуватись від суду є обґрунтованим та продовжує існувати.

Існування вказаного ризику підтверджується і тим, що обвинувачений не має міцних соціальних звязків, він не одружений, до затримання ніде не працював, в отже і не мав офіційних джерел доходу.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, ОСОБА_7 має міцні соціальні зв`язки, родину, позитивно характеризується не були підтвердженні жодними належними та допустимими доказами.

Крім того, апеляційний суд погоджується з наявністю ризику, передбаченого п.3) ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що перебуваючи на свободі ОСОБА_7 матиме можливість здійснювати вплив на свідків у кримінальному провадженні, які ще не були допитані судом безпосередньо під час судового розгляду.

Крім того, продовжує існувати ризик передбачений п.5) ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що перебуваючи на свободі ОСОБА_7 може продовжувати вчиняти нові злочини.

Так, ОСОБА_7 вже був засуджений за вчинення злочинів, передбачених п.12) ч.2 ст.115, ст.304 КК України до покарання у виді 13 років позбавлення волі.

На теперішній час ОСОБА_7 повторно притягається до кримінальної відповідальності за вчинення, в тому числі і особливо тяжкого злочину, що характеризує особу обвинуваченого виключно з негативної сторони.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії обвинуваченого кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

Оцінюючи викладені обставини в їх сукупності апеляційний суд дійшов висновку про те, що на даному етапі судового розгляду лише винятковий запобіжний захід у тримання під вартою є необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_7 , дозволить під час судового розгляду контролювати його місце перебування та запобігти ризикам, передбаченим пунктами 1), 3) та 5) ч.1 ст.177 КПК України, які на теперішній час реально продовжують існувати.

Щодо інших доводів апеляційних скарг захисника ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_7 про незаконність оскарженої ухвали, апеляційний суд враховує практику Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.).

Пункт 1) ст.6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень («Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції»), (dec.); «Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2») [ВП], § 41).

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне залишити апеляційні скарги захисника та обвинуваченого без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду без змін.

Пунктом 1) ч.3 ст.407 КПК України встановлено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Керуючись статтями 177, 178, 183, 194, 197, 199, 376, 404, 405, 406, 407, 419, 422-1, 532 КПК, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 28 вересня 2023 року, якою обвинуваченому ОСОБА_7 продовжений строк тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» на 60 днів, до 26 листопада 2023 року включно, без визначення застави залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4