Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 318/328/21
Провадження №: 1-і/332/104/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2023 р. м. Запоріжжя

Заводський районний суд м.Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 , розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Запоріжжя клопотання прокурора-начальника Кам`янсько-Дніпровського відділу Василівської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000559 від 09.12.2020 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,

встановив:

Прокурор Камянсько-Дніпровського відділу Василівської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_3 звернувся до Заводського районного суду м.Запоріжжя з клопотанням про продовження строку застосування запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою на 60 днів, посилаючись на те, що строк застосовного до ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою закінчується 01.10.2023, на даний час не зменшилися ризики, передбачені п.п.1,3 ст. 177 КПК України, а саме: переховування від суду та вчинення незаконного впливу на потерпілу та свідків, які враховувалися при застосуванні і продовженні обвинуваченому такого виду запобіжного заходу, не зникли, не зменшилися та є наявними, і застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не забезпечить належного виконання обвинуваченим ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків.

Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання та надав аналогічні пояснення, які вказані у клопотанні.

Обвинувачений ОСОБА_4 проти задоволення клопотання прокурора стосовно продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою заперечував, посилаючись на те, що заявлені прокурором ризики є необґрунтовані та непідтверджені, він не має наміру переховуватись від суду, впливати на свідків та потерпілу він не зможе, так як вони знаходяться на окупованій території, просив обрати запобіжний захід, не пов`язаний із позбавлення волі, саме у вигляді домашнього арешту, обґрунтовуючи тим, що він буде проживати у хрещеної матері в Черкаській області, яка готова його прихистити у себе.

Захисник підтримав думку обвинуваченого та вважав доцільним змінити обвинуваченому запобіжний захід на більш м`який.

Заслухавши учасників судового провадження щодо доцільності продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до Указу Президента України № 64/222 «Про введення воєнного стану в Україні» з урахуванням положень ст.3 Конституції України та на підставі наказу голови Василівського районного суду Запорізької області № 3 від 28.02.2022 року Василівським районним судом Запорізької області тимчасово зупинено здійснення судочинства.

На підставі розпорядження Верховного Суду №4/0/9-22 від 10.03.2022 територіальну підсудність судових справ Василівського районного суду Запорізької області визначено за Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області.

На підставі розпорядження Верховного Суду № 49/0/9-22 від 14.09.2022 територіальну підсудність судових справ Василівського районного суду Запорізької області змінено на Заводський районний суд м.Запоріжжя.

Відносно обвинуваченого ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, який був неодноразово продовжений, останній раз, - ухвалою Заводського районного суду м.Запоріжжя від 03.08.2023, до 01 жовтня 2023 року включно.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Статтею 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього кодексу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 199 КПК України.

Враховуючи тяжкість інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, який відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, а також суворість можливого покарання у виді позбавлення волі від 7 до 15 років, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим, те, що обвинувачений є особою, яка офіційно не працевлаштована та не має офіційних джерел прибутку, міцні соціальні зв`язки відсутні, а отже з метою уникнення кримінальної відповідальності зможе переховуватись від суду, тобто може здійснити дії, передбачені п.1 ч.1 ст.177 КПК України. Також свідки у даному кримінальному провадженні судом не допитані, тому є ризик впливу обвинуваченого на свідків, з метою провокування у них бажання відмовитись від наданих свідчень, що є ризиком, передбаченим п.3 ч.1 ст.177 КПК України.

При цьому, слід зазначити, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування, що узгоджується з практикою ЄСПЛ, зокрема у справі «Ілійков проти Болгарії».

Крім того, ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України обумовлюється ще тим, що обвинувачений ОСОБА_4 має місце реєстрації та проживання на тимчасово окупованій території Василівського району Запорізької області, що може також спонукати його до переховування від суду на вказаній території.

Встановлений ризик є надзвичайно високим, що в сукупності з тяжкістю можливого покарання, яке відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків, свідчать про недостатність застосування іншого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, адже більш м`який запобіжний захід, не здатний забезпечити виконання ОСОБА_4 процесуальних обов`язків, а також запобігти спробам переховуватись від суду.

При цьому, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

В даному випадку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 не виходить за межі розумного строку та не суперечить ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, оскільки кореспондується з характером суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

На підставі наведеного, суд переконаний у необхідності задоволення клопотання прокурора, оскільки він довів обставини, які виправдовують подальше обмеження права обвинуваченого перебувати на волі. Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Відтак, суд приходить до висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Доводи сторони захисту про відсутність доказів щодо наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, суд вважає необґрунтованими, оскільки при розгляді клопотання прокурора встановлено об`єктивне існування обставин, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою та встановлена наявність ризиків, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України, а будь-яких об`єктивних даних, які б безумовно свідчили про зміну або відсутність обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, які раніше слугували підставою для обрання та подальшого продовження обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, стороною захисту не наведено.

Даних про такий стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_4 , щоб унеможливлював продовження застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суду не надано.

Таким чином, на думку суду, ризики, передбачені п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України є обґрунтованими, а тому доводи з приводу їх відсутності є невмотивованими.

Також суд враховує, що Указом Президента України № 64/2022 на території України з 24.02.2022 введено воєнний стан. Відповідно до п. 8 роз`яснень, наданих Верховним Судом у листі від 03.03.2022 р. N 1/0/2-22 «Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану», оцінюючи ризики, які обґрунтовують доцільність застосування запобіжних заходів загалом та тримання під вартою зокрема, слідчий суддя (суд) керується всіма наявними матеріалами клопотання про застосування (продовження) запобіжного заходу. Водночас як відповідний ризик суди мають ураховувати запровадження воєнного стану та збройну агресію.

З урахуванням наявності зазначених ризиків, а також з огляду на тяжкість вчиненого злочину, характеру інкримінованого обвинуваченому діяння, строку покарання, яке може бути йому призначено, беручи до уваги обставини, визначені у ст. 178 КПК України, суд приходить до висновку про неможливість застосування до обвинуваченого іншого більш м`якого запобіжного заходу, який зможе забезпечити виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігти зазначеним вище ризикам, а отже, суд вважає за необхідне продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою, на строк 60 (шістдесят) днів.

Суд не визначає розмір застави, як альтернативний запобіжний захід, оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, вчиненого із застосуванням насильства.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 197, 331, 372, 376 КПК України, суд,-

постановив:

Клопотання прокурора-начальника Кам`янсько-Дніпровського відділу Василівської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосованого до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів, тобто до 27 листопада 2023 року включно.

У задоволенні клопотань сторони захисту про зміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою - відмовити.

Копію ухвали направити в ДУ «Черкаський слідчий ізолятор» для виконання.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення, а особою яка тримається під вартою з моменту вручення копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Повний текст ухвали виготовлено 29 вересня 2023 року.

Суддя: ОСОБА_1