Справа № 203/1836/23
Провадження № 1-кс/0203/1746/2023
УХВАЛА

28 квітня 2023 року слідчий суддя Кіровського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі скаргу представника скаржника адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, від 30.11.2022 року про закриття кримінального провадження №0000040 від 18.01.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України,

встановив:

06.04.2023 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернулась представник скаржника адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 (далі скаржник, заявник) із скаргою на постанову слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, від 30.11.2022 року про закриття кримінального провадження №0000040 від 18.01.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України, в якій заявник просить суд:

- скасувати постанову слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_5 від 30.11.2022 року про закриття кримінального провадження №0000040 від 18.01.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України.

В обґрунтування вимог скарги заявник зазначила, що оскаржувана постанова слідчого від 30.11.2022 року винесена з порушенням вимог КПК України щодо проведення всебічного, повного та об`єктивного досудового розслідування кримінального правопорушення. Слідчим була проігнорована ухвала слідчого судді, якою вже була скасована постанова слідчого про закриття кримінального провадження від 10.02.2022 року, не враховані висновки суду, не проведено жодної процесуальної дії, не досліджені зібрані докази, а оскаржувана постанова є передчасною.

З огляду на викладене, скаржник звернулась до суду із скаргою на постанову слідчого про закриття кримінального провадження.

Відповідно до протоколу автоматичного визначення слідчого судді від 06.04.2023 року, судову справу №203/1836/23, провадження №1-кс/0203/1746/2023, було розподілено слідчому судді ОСОБА_1 , яка передана слідчому судді 07.04.2023 року.

Ухвалою слідчого судді від 07.04.2023 року було відкрито провадження за скаргою та призначено скаргу до судового розгляду по суті.

У судове засідання, призначене на 28.04.2023 року, учасники провадження не з`явились, належним чином були повідомлені про час, дату та місце розгляду скарги.

Скаржник та слідчий подали до суду письмові заяви про розгляд скарги за їх відсутності.

Слідчий виконала вимоги ухвали суду від 07.04.2023 року в частині зобов`язання надання матеріалів кримінального провадження №0000040 від 18.01.2022 року та надала суду для огляду у судовому засіданні матеріали вказаного кримінального провадження.

Суд на підставі ч. 4 ст. 107, ст. ст. 138, 306 КПК України, розглянув скаргу за відсутності учасників кримінального провадження та без фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів.

Слідчий суддя, вивчивши скаргу та наявні у справі матеріали, оглянувши матеріали кримінального провадження, проаналізувавши норми КПК України, дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що Третім слідчим відділом (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000040 від 18.01.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України.

Постановою слідчого від 30.11.2022 року на підставі п. 2 ч.1 ст. 284 КПК України було закрито, у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення.

За змістом оскаржуваної постанови слідчий зазначила, що у ході досудового розслідування нею виконані всі необхідні слідчі дії з метою встановлення істини, забезпечення повноти та неупередженості розслідування, проте здобуті слідством докази свідчать про відсутність складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України у діях працівників поліції ГУНП в Дніпропетровській області.

Суд зазначає, що відповідно до положень частин 1, 2, 3, 6 статті 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Закони та інші нормативно-правові акти України, положення яких стосуються кримінального провадження, повинні відповідати цьому Кодексу. При здійсненні кримінального провадження не може застосовуватися закон, який суперечить цьому Кодексу.

У випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Відповідно до частин 1, 2 статті 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.

Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд може прийняти як доказ показання осіб, які не дають їх безпосередньо в судовому засіданні, лише у випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до положень частин 1, 2 статті 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно з вимогами пункту 1 частини 1 статті 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).

Відповідно до частини 2 статті 91 КПК України, доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до частин 1, 2 статті 92 КПК Укра їни, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає.

Відповідно до положень статей 93, 94 КПК України, збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Відповідно до частини 5 статті 110 КПК України, обґрунтованість рішення (постанови), яке прийняли прокурор та слідчий, повинна знайти вираження в його мотивуванні.

Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 223 КПК України, слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.

Підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Слідчий, прокурор вживає належних заходів для забезпечення присутності під час проведення слідчої (розшукової) дії осіб, чиї права та законні інтереси можуть бути обмежені або порушені. Перед проведенням слідчої (розшукової) дії особам, які беруть у ній участь, роз`яснюються їх права і обов`язки, передбачені цим Кодексом, а також відповідальність, встановлена законом.

Відповідно до частин 2 статті 55 КПК України, права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з положеннями пункту 2 частини 1 статті 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Відповідно до положень пункту 3 частини 1 статті 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, в тому числі рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Згідно з положеннями статті 307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

Аналіз вказаних вище обставин кримінального провадження та положень КПК України вказує, що слідчий, закриваючи кримінальне провадження у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення, не здійснила всіх необхідних слідчих та інших процесуальних дій задля проведення повного та всебічного досудового розслідування.

Так, зокрема, слідчим не було допитано заявника ані в якості свідка, ані в якості потерпілого щодо обставин кримінального правопорушення, не вирішено питання про залучення заявника до кримінального провадження в якості потерпілого. Крім того, за змістом оскаржуваної постанови слідчий не вмотивувала належним чином об`єктивний зв`язок здобутих нею у ході проведення слідчих та процесуальних дій доказів з фактом відсутності складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України, а оскаржувана постанова ґрунтується виключно на показаннях допитаних слідчих.

Натомість прийняття постанови про закриття кримінального провадження можливе лише після безпосереднього дослідження й оцінки слідчим доказів, які стосуються кримінального провадження у їх сукупності, а мотивування постанови про закриття кримінального провадження виражається в детальному викладенні тих обставин, які є підставами для закриття кримінального провадження з наведенням необхідних доказів, що підтверджують наявність таких підстав.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що слідчий не виконала обов`язок, визначений КПК України, щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, що призвело до передчасного прийняття оскаржуваної постанови про закриття кримінального провадження.

Таким чином, скарга представника скаржника адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 підлягає задоволенню, а оскаржувана постанова про закриття кримінального провадження скасуванню.

Керуючись ст. ст. 303-306, 307, 369, 371, 372 КПК України, слідчий суддя,

ухвалив:

Скаргу представника скаржника адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, від 30.11.2022 року про закриття кримінального провадження №0000040 від 18.01.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України, задовольнити повністю.

Скасувати постанову слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_5 від 30.11.2022 року про закриття кримінального провадження №0000040 від 18.01.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України

Направити матеріали кримінального провадження №0000040 від 18.01.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України, до Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, для продовження досудового розслідування.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1