УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2023 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника власника майна - адвоката ОСОБА_4 , розглянувши клопотання останнього, подане в інтересах ОСОБА_5 , про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження №0000397 від 16.07.2021 (яке виділено з кримінального провадження №0004143 від 20.03.2013),

У С Т А Н О В И В:

До суду надійшло клопотання адвоката ОСОБА_4 , подане в інтересах ОСОБА_5 , про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 17 березня 2021 року в рамках кримінального провадження №0004143 від 20.03.2013, на майно, вилучене в ході проведення обшуку будинку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

-флеш накопичувачі: «Canon», «Apacer», «Trancend» (512mb) та «Toshiba» (64mb), «IntegralultimaPro» 4gb та «Transend» 8gb;

-мобільні телефони: «Vertu» ІМЕІ00000 без сім-карти, «Nokia» НОМЕР_1 з сім-картою «Novistar» НОМЕР_2 та флеш накопичувачем НОМЕР_3, «Nokia» ІМЕІНОМЕР_4,

- ноутбук марки «Sony», модель PCG 41214V із зарядним пристроєм.

У клопотанні адвокат ОСОБА_4 зазначає, що відпала потреба у подальшому застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження, оскільки матеріали кримінального провадження №0004143, зокрема і щодо даних речей, виділені в окреме кримінальне провадження №0000397, при цьому ОСОБА_5 , яка є власником даних речей, не має жодного відношення до кримінального правопорушення, не набула статусу підозрюваного, а саме майно не відповідає ознакам, передбаченим ст. 98 КПК України. На підставі викладеного, заявник зазначає, що подальше застосування заходу забезпечення кримінального провадження порушує конституційні права власника такого майна, у зв`язку з чим, заявник просить скасувати такий арешт.

У судовому засіданні представник власника майна - адвокат ОСОБА_4 підтримав клопотання.

Прокурор в судовому засіданні заперечував з приводу задоволення вимог даного клопотання, оскільки досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000397 триває.

Заслухавши думку учасників процесу, проаналізувавши доводи клопотання, додані до нього матеріали, слід дійти такого висновку.

Як встановлено в судовому засіданні, ГУНП в Київській області, за процесуального керівництва Київської обласної прокуратури, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000397, яке було виділено з кримінального провадження №0004143.

При цьому в рамках кримінального провадження №0004143 ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 17 березня 2021 року накладено арешт на майно (із забороною розпоряджатися та користуватися даним майном), вилучене в ході проведення обшуку будинку за адресою: АДРЕСА_1 , зокрема на:

-флеш накопичувачі: «Canon», «Apacer», «Trancend» (512mb) та «Toshiba» (64mb), «IntegralultimaPro» 4gb та «Transend» 8gb;

-мобільні телефони: «Vertu» ІМЕІ00000 без сім-карти, «Nokia» НОМЕР_1 з сім-картою «Novistar» НОМЕР_2 та флеш накопичувачем НОМЕР_3, «Nokia» ІМЕІНОМЕР_4,

- ноутбук марки «Sony», модель PCG 41214V з зарядним пристроєм.

Порядок скасування арешту майна визначений ст. 174 КПК України, якою передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Між тим, при розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 174 КПК України, слідчий суддя не надає оцінку дотриманню вимог закону при постановленні ухвали про арешт майна та її законності, що є виключно прерогативою суду апеляційної інстанції, а лише оцінює обґрунтованість підстав для скасування арешту.

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що однією із загальних засад кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до Постанови Європейського Суду з прав людини (далі - Європейський Суд) від 09 червня 2005 року по справі «Бакланов проти Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», Європейським Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності та не було свавільним.

Окрім того, Європейський суд через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (рішення «Іатрідіс проти Греції»). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу Конвенції. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).

Положеннями ст. 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Крім того, ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Так, відповідно до вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Враховуючи, що стороною обвинувачення не надано суду жодних додаткових доказів, що арештоване майно має доказове значення у кримінальному провадженні та відповідає ст. 98 КПК України, а отже, враховуючи принцип змагальності сторін (ст. 22 КПК України), слідчий суддя вважає встановленим, що таких доказів за період з моменту накладення арешту (17 березня 2021 року) не здобуто, віднесення арештованого майна до такого, що відповідає ознакам, передбаченим ст. 98 КПК України, має сумнівний характер, а відтак і застосування відповідних процесуальних заходів забезпечення щодо власника майна ОСОБА_5 у вигляді арешту майна, на поточний момент є безпідставним.

Крім того, слідчий суддя звертає увагу на те, що власнику майна - ОСОБА_5 про підозру у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення не повідомлено (інших відомостей в судовому засіданні не встановлено).

У зв`язку із зазначеним, слідчий суддя вважає що подальше накладення арешту на зазначене майно порушує принцип розумності і співрозмірності обмеження права власності із завданням кримінального провадження.

Згідно з вимогами ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

У зв`язку із зазначеним, на думку слідчого судді, вжиті в рамках даного кримінального провадження процесуальні заходи його забезпечення щодо майна, яке є предметом клопотання, на даний час є необґрунтованими, а відтак, арешт підлягає скасуванню.

Керуючись ст. 170-174 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

Клопотання адвоката ОСОБА_4 , поданого в інтересах ОСОБА_5 , про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження №0000397 від 16.07.2021 (яке виділено з кримінального провадження №0004143 від 20.03.2013) - задовольнити.

Скасувати арешт майна (зі скасуванням заборони розпоряджатися та користуватися даним майном), накладений ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 17 березня 2021 року в рамках кримінального провадження №0004143 від 20.03.2013, на майно, вилучене в ході проведення обшуку будинку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

-флеш накопичувачі: «Canon», «Apacer», «Trancend» (512mb) та «Toshiba» (64mb), «IntegralultimaPro» 4gb та «Transend» 8gb;

-мобільні телефони: «Vertu» ІМЕІ00000 без сім-карти, «Nokia» НОМЕР_1 з сім-картою «Novistar» НОМЕР_2 та флеш накопичувачем НОМЕР_3, «Nokia» ІМЕІНОМЕР_4,

- ноутбук марки «Sony», модель PCG 41214V із зарядним пристроєм.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1