Справа № 405/270/24
провадження № 1-кс/405/118/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.01.2024 м. Кропивницький

слідчий суддя Ленінського районного суду м. Кіровограда ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому клопотання слідчого ВР ОТЗ СУ ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесене до ЄРДР 13.12.2023 за №0001457, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, про арешт майна,

встановив:

слідчий ВР ОТЗ СУ ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_3 за погодженням з заступником керівника Кропивницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просить накласти арешт на: десять купюр номінальною вартістю 100 (сто) доларів США кожна із номерами FH 03982436; три купюри номінальною вартістю 100 (сто) доларів США з серіями і номерами ВВ 36021619В, НЕ 32113880С, CL 19386315В; одна купюра номінальною вартістю 200 (двісті) гривень з серією та номером УВ 8286958; одна купюра номінальною вартістю 100 (сто) гривень з серією та номером УД 8012674; одна купюра номінальною вартістю 2 (дві) гривні з серією та номером ПБ 3937268, одна купюра номінальною вартістю 5 (п`ять) гривень з серією та номером УВ 9341936; мобільний телефон Redmi 12c синього кольору, зі вставленою сім картою (який під час вилучення був заблокований), які вилучені у ході особистого обшуку затриманого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою забезпечення збереження речових доказів та забезпечення можливої їх конфіскації як виду покарання.

В обґрунтування клопотання слідчий вказав, що слідчим відділом розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Кіровоградській області проводиться досудове розслідування за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001457 від 13 грудня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Так, 13.12.203 до СУ ГУНП в Кіровоградській області, з УСБУ в Кіровоградській області надійшло повідомлення про причетність громадянина України, мешканця м. Олександрія, військовослужбовцем до вчинення кримінального правопорушення. Відповідно до отриманого листа встановлено, що до вчинення кримінального правопорушення, причетний ОСОБА_5 , який вчиняє злочини пов`язанні із незаконним поводженням із вогнепальною зброєю. Крім цього у повідомленні вказаного, що саме ОСОБА_5 має на меті здійснити збут вогнепальної зброї, боєприпасів, вибухових пристроїв та вибухових речовин.

За вказаним вище фактом 13.12.2023 слідчими СУ ГУНП в області внесене кримінальне провадження № 0001457 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що до вчинення вказаного кримінального правопорушення причетний громадянин України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, уродженець м. Олександрія, Кіровоградської області, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 . На даний момент являється військовослужбовцем та проходить службу в одному із підрозділів ЗСУ.

В рамках даного кримінального провадження, під час допиту в якості свідка було особи, було встановлено, що ОСОБА_5 , дійсно мав не меті здійснити збут зброї. Із показів свідка, встановлено, що саме ОСОБА_5 запропонував свідку придбати вогнепальну зброю у вигляді автомата системи «Калашникова» (РПК), боєвих припасів та вибухових пристроїв за грошові кошти.

Крім цього, в рамках даного кримінального провадження, в порядку ст. 40 КПК України до оперативного підрозділу, УСБУ в Кіровоградській області, було надано доручення на проведення ряду слідчих (розшукових) дій та оперативних заходів на зібрання повних характеризуючих даних особи, що вчиняє злочин, а також свідків та очевидців даної злочинної.

Для документування злочинної діяльності ОСОБА_5 , було проведено ряд слідчих (розшукових), а також негласних слідчих (розшукових) дій.

В подальшому, 12.01.2024 приблизно о 10 год. 30 хв. перебуваючи на території Запорізької області в рамках проведеної негласної слідчої (розшукової) дії у формі контролю за вчиненням злочину у вигляді оперативної закупівлі ОСОБА_5 збув особі, яка добровільно приймала участь у даній закупівлі вогнепальну зброю та боєприпаси за гроші в сумі 400 доларів США першої частини, яку отримав як завдаток. В подальшому, відповідно до домовленості, яка була між ОСОБА_5 та особою закупником, під час зустрічі у приміщенні кафе «Екстрім» яке розташоване за адресою: Кіровоградська область, м. Олександія, проспект соборний 125, де ОСОБА_5 отримав від закупника другу частину грошових коштів (імітаційних засобів) у вигляді 1000 доларів США, як плату за зброю, яку передав декількома годинами раніше. Після отримання зазначених вище грошових коштів ОСОБА_5 був затриманий у порядку ст. 208 КПК України, слідчим СУ ГУНП в Кіровоградській області у приміщенні кафе. Та в подальшому під час особистого обшуку ОСОБА_5 було виявлено та вилучено: десять купюр номінальною вартістю 100 (сто) доларів США кожна із номерами FH 03982436; три купюри номінальною вартістю 100 (сто) доларів США з серіями і номерами ВВ 36021619В, НЕ 32113880С, CL 19386315В; одна купюра номінальною вартістю 200 (двісті) гривень з серією та номером УВ 8286958; одна купюра номінальною вартістю 100 (сто) гривень з серією та номером УД 8012674; одна купюра номінальною вартістю 2 (дві) гривні з серією та номером ПБ 3937268, одна купюра номінальною вартістю 5 (п`ять) гривень з серією та номером УВ 9341936; мобільний телефон Redmi 12c синього кольору, зі вставленою сім картою (який під час вилучення був заблокований).

В подальшому вилучені предмети та речі, було оглянуто та визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Згідно з вимогами ч. 5 ст. 38 КПК України орган досудового розслідування зобов`язаний застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

У відповідності до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження, зокрема арешт майна, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

У зв`язку з чим виникла необхідність звернення до суду, з метою накладення арешту на вилучене під час особистого обшуку затриманого ОСОБА_5 тимчасово вилученого майна.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, п. 3 ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Слідчий в клопотанні вказав, що вилучені предмети та речі у кримінальному провадженні мають ознаки речових доказів, з метою забезпечення збереження речових доказів, та можливої конфіскації майна, виникла необхідність у накладенні на них арешту.

У судове засідання слідчий не з`явився, звернувся до суду з заявою про розгляд клопотання без його участі, клопотання підтримав в повному обсязі, просив задовольнити.

Захисник та підозрюваний у судове засідання не з`явилися, звернулися до суду із заявою про розгляд клопотання без їх участі, заперечували щодо задоволення клопотання.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 107 КПК України, враховуючи неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів судового розгляду не здійснювалося, а тому з урахуванням зазначених обставин слідчий суддя ухвалив здійснити розгляд клопотання про накладення арешту на майно за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали клопотання та надавши оцінку доказам, які містяться в матеріалах клопотання, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Встановлено, що слідчим відділом розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Кіровоградській області проводиться досудове розслідування за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001457 від 13 грудня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України (а.к. 6 витяг з ЄРДР від 13.12.2023).

В рамках кримінального провадження 12.01.2024 приблизно о 10 год. 30 хв. перебуваючи на території Запорізької області в рамках проведеної негласної слідчої (розшукової) дії у формі контролю за вчиненням злочину у вигляді оперативної закупівлі ОСОБА_5 збув особі, яка добровільно приймала участь у даній закупівлі вогнепальну зброю та боєприпаси за гроші в сумі 400 доларів США першої частини, яку отримав як завдаток. В подальшому, відповідно до домовленості, яка була між ОСОБА_5 та особою закупником, під час зустрічі у приміщенні кафе «Екстрім» яке розташоване за адресою: Кіровоградська область, м. Олександія, проспект соборний 125, де ОСОБА_5 отримав від закупника другу частину грошових коштів (імітаційних засобів) у вигляді 1000 доларів США, як плату за зброю, яку передав декількома годинами раніше. Після отримання зазначених вище грошових коштів ОСОБА_5 був затриманий у порядку ст. 208 КПК України, слідчим СУ ГУНП в Кіровоградській області у приміщенні кафе. Та в подальшому під час особистого обшуку ОСОБА_5 було виявлено та вилучено: десять купюр номінальною вартістю 100 (сто) доларів США кожна із номерами FH 03982436; три купюри номінальною вартістю 100 (сто) доларів США з серіями і номерами ВВ 36021619В, НЕ 32113880С, CL 19386315В; одна купюра номінальною вартістю 200 (двісті) гривень з серією та номером УВ 8286958; одна купюра номінальною вартістю 100 (сто) гривень з серією та номером УД 8012674; одна купюра номінальною вартістю 2 (дві) гривні з серією та номером ПБ 3937268, одна купюра номінальною вартістю 5 (п`ять) гривень з серією та номером УВ 9341936; мобільний телефон Redmi 12c синього кольору, зі вставленою сім картою (який під час вилучення був заблокований), про що складено, відповідний протокол (а.к.16).

Постановою слідчого від 12.01.2024 визнано речовим доказам у кримінальному провадженні №0000446 від 29.06.2023 (а.к. 14-16).

Відповідно до ч.1 ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право власності є непорушним (ч.3 ст.41 Конституції України).

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Частиною 1 статті 131 КПК України передбачено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

У відповідності до ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч.1,2 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду (ч.2 ст. 168 КПК України).

Згідно ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий судя відповідно до ч.2 ст. 173 КПК України, повинен врахувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Частиною 3 статті 170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України - речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчим доведено, що вказані у клопотанні речі та предмети об`єктивно могли зберегти на собі сліди вчинення кримінального правопорушення ( п.1 ч.2 ст.170 КПК України) та можуть містити відомості про факти чи обставини, що встановлюється під час кримінального провадження, тобто відповідають критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, та у випадку не накладення арешту на вказане майно, це може призвести до подальшого відчуження або до інших наслідків, які можуть перешкоджати досудовому розслідуванню.

Згідно ч.5 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України, відповідно статті 12 КК України належать до тяжких кримінальних правопорушень, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років.

Слідчий суддя відзначає, що клопотання в частині накладення арешту на майно з метою забезпечення можливої конфіскації як виду покарання не підлягає задоволенню, оскільки санкція кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України не передбачає додаткового покарання у виді конфіскації майна, тому відсутні підстави вважати, що суд може призначити ОСОБА_5 покарання у виді конфіскації майна.

Таким чином, у даному випадку арешт накладається у відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України з метою забезпечення збереження речових доказів.

Під час ухвалення рішення враховується також, практика Європейського суду з прав людини, згідно якої для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі «АГОСІ проти Об`єднаного Королівства»). Заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування. Стаття 1 Протоколу Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод забороняє будь-яке невиправдане втручання у право власності державних органів.

Матеріали клопотання слідчого свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою попередження настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Водночас слідчий суддя відзначає, що відповідно до ч.1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Таким чином, за викладених обставин, враховуючи правове обґрунтування клопотання, яке відповідає положенням ст. ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання слідчого про накладення арешту на майно підлягає частковому задоволенню з метою збереження речових доказів задля забезпечення дієвості та об`єктивності розслідування у вказаному кримінальному провадженні, оскільки незастосування арешту може призвести до приховування майна, його пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, передачі та відчуження.

Слідчий суддя враховує й те, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту. При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 173 КПК України, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає, зокрема: заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно.

Керуючись ст.ст. 170-173 КПК України,

постановив:

клопотання слідчого задовольнити частково.

Накласти арешт у кримінальному провадженні №0001457 від 13.12.2023, на майно, а саме на: десять купюр номінальною вартістю 100 (сто) доларів США кожна із номерами FH 03982436; три купюри номінальною вартістю 100 (сто) доларів США з серіями і номерами ВВ 36021619В, НЕ 32113880С, CL 19386315В; одну купюру номінальною вартістю 200 (двісті) гривень з серією та номером УВ 8286958; одну купюру номінальною вартістю 100 (сто) гривень з серією та номером УД 8012674; одну купюру номінальною вартістю 2 (дві) гривні з серією та номером ПБ 3937268, одну купюру номінальною вартістю 5 (п`ять) гривень з серією та номером УВ 9341936; мобільний телефон Redmi 12c синього кольору, зі вставленою сім картою (який під час вилучення був заблокований), які вилучені у ході особистого обшуку затриманого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою забезпечення збереження речових доказів.

Заборонити розпоряджатися та користуватися вищевказаним майном.

Ухвала підлягає негайному виконанню прокурором.

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_6