УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2023 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя клопотання старшого слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_6 ,погоджене прокурором у кримінальному провадженні - заступник начальника другого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000088 від 24.08.2023 року, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 206 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя надійшло клопотання старшого слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_6 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні - заступником начальника другого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000088 від 24.08.2023 року, зокрема, за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 206 КК України в якому слідчий просить:застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, без визначення застави.

Клопотання мотивовано наступним:

1) ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 206 КК України;

2) кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 206 КК України, є тяжким злочином, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до шести років, з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до трьох років або без такого;

3) наявні ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України;

4) застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити досягнення мети їх застосування;

5) відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, просять не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 доводи клопотання підтримав, просив задовольнити із викладених у ньому підстав.

У судовому засіданні захисник адвокат ОСОБА_5 заперечував проти доводів клопотання, посилаючись на необґрунтованість повідомленої ОСОБА_4 підозри, відсутність заявлених стороною обвинувачення ризиків, просив відмовити у задоволенні клопотання або застосувати більш м`який запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_4 підтримав позицію свого захисника.

Слідчий суддя, дослідивши зміст клопотання та додані до нього матеріали, заслухавши доводи сторін кримінального провадження, дійшов до наступних висновків.

Слідчим управлінням ГУНП в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування, у кримінальному провадженні №0000088, зокрема, за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 206 КК України.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою визначення існування законних підстави для застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя повинен: 1) з`ясувати суть кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, та обґрунтованість повідомленої підозри; 2) ризики, які були заявлені стороною обвинувачення, та їх обґрунтованість; 3) чи є інші більш м`які запобіжні заходи, які зможуть запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України; 4) обґрунтованість розміру застави як альтернативного запобіжного заходу.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Копію клопотання разом із доданими до нього матеріалами підозрюваний ОСОБА_4 отримав 31.10.2023 року о 19-21 год., тобто більш ніж за три години до початку розгляду клопотання слідчим суддею.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 14.09.2018 між директором товариства з обмеженою відповідальністю «Профтаксі 1» (далі по тексту ТОВ «Профтаксі 1) ОСОБА_8 та Запорізькою обласною адміністрацією укладено договір №66/14 «про організацію перевезень пасажирів на міжміських та приміських автобусних маршрутах загального користування, які не виходять за межі території Запорізької області (внутрішньообласних маршрутах)».

Також, 09.09.2023 між директором ТОВ «Профтаксі 1» ОСОБА_8 та фізичною особою підприємцем - ОСОБА_9 укладено договір про організацію перевезень пасажирів.

ТОВ «Профтаксі 1» засноване 08.10.2003, має ідентифікаційний номер НОМЕР_1 . Місце знаходження юридичної особи: м. Запоріжжя, вул. Шкільна, будинок 4. Основний вид діяльності (КВЕД) 49.31 пасажирський наземний транспорт міського та приміського сполучення. Керівник ОСОБА_8 .

Відповідно до договору №66/14 ТОВ «Профтаксі 1» має право на перевезення пасажирів маршрутом «Запоріжжя Оріхів». Згідно паспорту №495 автобусного маршруту регулярних перевезень, затвердженого заступником голови Запорізької обласної державної адміністрації 23.05.2013, перевезення пасажирів здійснюється автобусами постійно, щоденно по маршруту «Запоріжжя (АС-3) Комишуваха (АС) Таврійське Оріхів (АС) і у зворотному напрямку. Початок роботи з 06:00 год., закінчення о 14:33 год.

Так, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше вересня 2023 року, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у змові з громадянином ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , будучи обізнаними про наявність у ТОВ «Профтаксі 1» офіційних дозволів та договорів на перевезення пасажирів по маршруту «Запоріжжя-Оріхів», з метою отримання повного контролю над даним видом перевезень по маршруту «Запоріжжя»-«Оріхів» та інших напрямків на території Запорізької області, перебуваючи у невстановленому місці, при невстановлених обставинах, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з єдиним прямим умислом, вирішили протидіяти законній господарській діяльності ТОВ «Профтаксі 1».

При цьому, розуміючи, що всі етапи злочинної діяльності задля досягнення кінцевого результату провести самотужки їм не вдасться за можливим, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 залучили мешканців м. Запоріжжя ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_4 , які надали згоду на участь у вчинені даного злочину.

З метою реалізації злочинного плану, 23.09.2023 ОСОБА_11 та ОСОБА_10 перебуваючи на майдані Волі у м. Запоріжжя разом із ОСОБА_13 та ОСОБА_4 , діючи умисно, за попередньою змовою між собою, надали вказівки останнім вчинити погрози із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень відносно водія ТОВ «Профтаксі 1» ОСОБА_14 , який у той момент привіз на мікроавтобусі «Фольксваген ЛТ35» д.н.з. НОМЕР_2 пасажирів з м. Оріхів та здійснював їх висадку на майдані. Почувши від ОСОБА_13 та ОСОБА_4 в свою адресу погрози щодо заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, у разі продовження займатись перевезенням пасажирів, ОСОБА_14 висадив пасажирів та на мікроавтобусі покинув майдан Волі.

У той же час, ОСОБА_10 знаходячись біля ОСОБА_11 , зателефонував громадянину ОСОБА_12 , який керував мікроавтобусом «Мерседес Бенз спрінтер» д.н.з. НОМЕР_3 та у телефонному режимі наказав йому автомобілем блокувати (уповільнити) рух по автодорозі мікроавтобусу «Фольксваген ЛТ35» д.н.з. НОМЕР_4 під керуванням водія ОСОБА_15 та директора автоколони ТОВ «Профтаксі 1» ОСОБА_16 , для недопущення здійснити посадку пасажирів по маршруту Оріхів-Запоріжжя, тим самим надати змогу іншому мікроавтобусу транспортної компанії поїхати вперед та першому забрати пасажирів, які чекали автобус.

По приїзду ОСОБА_15 і ОСОБА_16 на майдані Волі, до них під час висадки пасажирів підійшли ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 та ОСОБА_4 і почали погрожувати їм нанесенням тяжких тілесних ушкоджень у разі продовження займатись ними пасажирськими перевезеннями. Отримавши у свою адресу погрози, Плетінь та Логин закінчили висадку пасажирів та на мікроавтобусі покинули майдан Волі, тим самим завчасно звершили свої маршрутні рейси.

28.09.2023 ОСОБА_10 разом з ОСОБА_13 та ОСОБА_4 , задля виконання раніше обумовленого з ОСОБА_11 плану з протидії зайняття законною господарською діяльністю ТОВ «Профтаксі 1», приїхали на автомобілі «Мазда 6» д.н.з. НОМЕР_5 на територію автостанції «Запоріжжя (АС-3)» за адресою: м. Запоріжжя, вул. Жуковського, 15, де на той час водій ОСОБА_14 на мікроавтобусі «Фольксваген ЛТ35» д.н.з. НОМЕР_2 здійснював посадку пасажирів та упритул під`їхали до водійських дверей автобусу. З автомобіля ОСОБА_10 вийшли ОСОБА_13 та ОСОБА_4 і почали погрожувати ОСОБА_14 фізичною розправою у разі, якщо він зараз не покине територію автостанції. Після погроз у свою адресу, ОСОБА_14 висадив пасажирів, а ОСОБА_10 разом з ОСОБА_13 та ОСОБА_4 поїхали на майдан Волі де на них чекав ОСОБА_11 .

По приїзду на майдан Волі, ОСОБА_11 разом з ОСОБА_10 , ОСОБА_13 та ОСОБА_4 , діючи умисно, вели спостереження за мікроавтобусами ТОВ «Профтаксі 1», щоб у разі їх появи на стоянці майдану, знову вчинити погрози із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень відносно водіїв. Коли на територію майдану Волі прибув з рейсу «Фольксваген ЛТ35» д.н.з. НОМЕР_4 під керуванням водія ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , які здійснювали висадку пасажирів, яких привезли з м. Оріхів, до них знову підійшли ОСОБА_13 та ОСОБА_4 , які почали їм погрожувати спричиненням тяжких тілесних ушкоджень у разі продовження ТОВ «Профтаксі 1» займатись пасажирськими перевезеннями. У той же час до погроз від ОСОБА_13 та ОСОБА_4 також приєднався ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . Почувши повторно у свою адресу погрози, ОСОБА_15 та ОСОБА_16 покинули місце стоянки, тим самим у той день припинили займатись законною господарською діяльністю.

Наступного дня, 29.09.2023 ОСОБА_10 діючи умисно разом з ОСОБА_11 на своїх власних автомобілях «Мазда 6» д.н.з. НОМЕР_5 та «Тойота Венза» д.н.з. НОМЕР_6 вели спостереження за транспортним засобом «Фольксваген ЛТ35» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_15 для встановлення точного фактичного місця стоянки мікроавтобуса у неробочий час та місця проживання ОСОБА_15 , з метою подальшого планування дій щодо пошкодження майна, що в свою чергу призведе до завадить ТОВ «Профтаксі 1» уподальшому здійснювати свою господарську діяльність.

У той же день, по приїзду з м. Оріхів та завершення рейсу з перевезення пасажирів, ОСОБА_15 повертався додому, а за ним слідом на автомобілях Тойота Венза та Мазда їхали ОСОБА_11 та ОСОБА_10 . Вони супроводжували ОСОБА_15 до його місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Приїхавши на вказану адресу, ОСОБА_15 залишив мікроавтобус «Фольксваген ЛТ35» д.н.з. НОМЕР_2 на стоянці біля будинку №150Б, а ОСОБА_10 та ОСОБА_11 залишились у своїх автомобілях спостерігати.

Наступного дня 30.09.2023 ОСОБА_15 вийшовши з дому, виявив на мікроавтобусі «Фольксваген ЛТ35» д.н.з. НОМЕР_2 розбите лобове скло та порізи чотирьох колес.

Після цього, побоюючись за своє життя та здоров`я ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 відмовились перевозити пасажирів, тим самим ТОВ «Профтаксі 1» припинило здійснювати законну свою господарську діяльність по наданню послуг з пасажирських перевезень.

Крім цього, 31.10.2023 приблизно о 09 годині 15 хвилин ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , ОСОБА_4 та ОСОБА_12 , діючи умисно, за попередньою змовою між собою, реалізовуючи свій злочинний план на протидію законній господарській діяльності ТОВ «Профтаксі 1», перебуваючи на майдані Волі в м. Запоріжжя, знов вирішили вчинити погрози із заподіяння тяжких тілесних ушкоджень відносно працівників ТОВ «Профтаксі 1».

Так, коли на територію майдану Волі прибув з рейсу «Фольксваген ЛТ35» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , ОСОБА_12 , який керував мікроавтобусом «Мерседес Бенз спрінтер» в якому також знаходився ОСОБА_10 заблокували мікроавтобус «Фольксваген ЛТ35» д.н.з. НОМЕР_4 під керуванням водія ОСОБА_15 та директора автоколони ТОВ «Профтаксі 1» після чого до ОСОБА_16 підійшли ОСОБА_13 та ОСОБА_4 , які почали йому погрожувати спричиненням тяжких тілесних ушкоджень у разі продовження ТОВ «Профтаксі 1» займатись пасажирськими перевезеннями, при цьому спричинили ОСОБА_16 тілесні ушкодження.

31.10.2023 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), яке кваліфікуються як протидія законній господарській діяльності, тобто протиправна вимога припинити займатися господарською діяльністю, поєднана з погрозою насильства над потерпілим, пошкодження їхнього майна за відсутності ознак вимагання, за попередньою змовою групою осіб, з погрозою заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 206 КК України.

Відповідно до протоколу про затримання особи від 31.10.2023 року, ОСОБА_4 затримано 31.10.2023 року у порядку п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України.

Щодо обґрунтованості підозри.

Згідно ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ.

Зокрема, у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року зазначено, що «обґрунтована підозра» означає існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, крім того, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином, вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

При цьому, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ, зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Так, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У пункті 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначено, що «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.

За такого, слідчий суддя на стадії досудового розслідування для вирішення питання щодо обґрунтованості підозри не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини особи/осіб у вчиненні кримінального правопорушення чи її відсутності, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи/осіб до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Отже, при вирішенні питання щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність ОСОБА_4 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування відносно нього запобіжного заходу.

Згідно з доводами, викладеними у клопотанні, та документами, наданими на підтвердження цих доводів, обґрунтованість підозри щодо вчинення ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується сукупністю зібраних доказів, зокрема:

- Протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ;

- Протоколами допиту свідка ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ;

- Протоколом допиту свідка ОСОБА_17 ;

- Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_17 ;

- Протоколом допиту свідка ОСОБА_18 ;

- Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_18 ;

- Протоколами за результатами проведення негласних слідчих дій;

- Іншими матеріалами кримінального провадження.

Вказані обставини у їх сукупності дають підстави дійти до висновку, що ОСОБА_4 може бути причетний до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 206 КК України, яке йому інкримінується.

Ураховуючи вищезазначені загальні підходи до обґрунтованості підозри, а також встановлені згідно з матеріалами судового провадження факти, слідчий суддя вважає, що наявна інформація, яка може переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_4 своїми діями, про які йдеться у Повідомленні про підозру, вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення.

Разом з тим, вищенаведеним висновком про обґрунтованість підозри не констатується наявності в діях ОСОБА_4 вини у вчиненні злочину. Так, на цій стадії слідчий суддя не вправі наперед вирішувати питання про фактичні обставини кримінального правопорушення, кваліфікацію дій підозрюваного, доведеність чи недоведеність винуватості підозрюваного, давати оцінку доказам щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, оскільки ці питання вирішуються судом при ухваленні судового рішення по суті обвинувачення на підставі обвинувального акта, а не під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу щодо особи, якій повідомлено про підозру у вчиненні злочину.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у Кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

За такого, доводи сторони захисту щодо необґрунтованості підозри, про яку повідомлено ОСОБА_4 , відхиляються, оскільки обґрунтованість такої підозри підтверджується наявними в матеріалах клопотання доказами, які об`єктивно пов`язують ОСОБА_4 із кримінальним правопорушенням, яке йому інкримінується, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити таке кримінальне правопорушення за викладених у Повідомленні про підозру обставин, що є достатнім для висновку, що підозра не є вочевидь необґрунтованою та відповідає стандарту переконання «обґрунтована підозра».

Наявність ризиків, та їх обґрунтованість

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому Кримінальний процесуальний кодекс України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Так, у клопотанні слідчим заявлено наявність ризиків, передбачених п. 1, п. 3, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому ж кримінальному провадженні; продовжити кримінальне правопорушення.

(1) Щодо ризику переховування від органів досудового розслідування та суду

Ризик переховування від органу досудового розслідування/суду є актуальним безвідносно до стадії кримінального провадження та обумовлений серед іншого можливістю притягненням до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання (кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 206 КК України, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 , передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років, з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до трьох років або без такого.

Покарання, зокрема, у вигляді позбавлення волі на значний строк, яке може бути призначене ОСОБА_4 , у випадку направлення обвинувального акту щодо нього до суду та визнання його винуватим у вчиненні злочину, який йому інкриміновано, особливо сильно підвищує ризик переховування від органу досудового розслідування та/або суду на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності.

(2) Щодо ризику незаконного впливу на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

При встановленні наявності ризику впливу на потерпілого та свідків слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є потерпілими та свідками у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного статтею 615 цього Кодексу (частина 4 статті 95 КПК України).

В свою чергу, частиною 11 ст. 615 КПК України визначено, що показання, отримані під час допиту свідка, потерпілого, у тому числі одночасного допиту двох чи більше вже допитаних осіб, у кримінальному провадженні, що здійснюється в умовах воєнного стану, можуть бути використані як докази в суді виключно у випадку, якщо хід і результати такого допиту фіксувалися за допомогою доступних технічних засобів відеофіксації. Підозрюваний ОСОБА_4 в повній мірі обізнаний про анкетні дані службових осіб ТОВ «Профтаксі 1», відносно яких він обґрунтовано підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, а тому в ході здійснення подальшого досудового розслідування, ОСОБА_4 може здійснювати незаконний вплив на останніх, що спонукатиме їх змінити раніше надані покази.

За таких обставин ризик впливу на потерпілого, свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань та дослідження їх судом, крім випадків неможливості отримання безпосередньо судом таких показань внаслідок обставин, пов`язаних із введенням воєнного стану на території України.

(3) Щодо ризику можливості вчинення інших кримінальних правопорушень чи продовжити кримінальне правопорушення

ОСОБА_4 , як вбачається з матеріалів кримінального провадженнята повідомленої йому підозри протягом незначного проміжку часу, діючи за попередньою змовою групою осіб, неодноразово вчиняв дії відносно потерпілих, які містять ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 206 КК України. Окрім того слід враховувати сферу господарської діяльності та майнові інтереси ОСОБА_4 , що може спонукати останнього в подальшому здійснювати протиправні дії, метою яких буде встановлення повного контролю щодо здійснення перевезень на території Запорізької області, що буде проявлятись у перешкоджанні здійснення господарської діяльності іншими учасниками.

Щодо наявності підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Метою застосування запобіжного заходу, в тому числі й такого виняткового, як тримання під вартою, відповідно до положень ч.1 ст.177 КПК України є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити дії, про які зазначав детектив у Клопотанні, на будь-якій стадії кримінального провадження, тобто як на стадії досудового розслідування, так і на стадії судового провадження.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 206 КК України, що є тяжким злочином, з кваліфікуючою ознакою вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб, з погрозою заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, з пошкодженням майна, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до шести років, з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до трьох років або без такого.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, слідчим суддею серед іншого, приймається до уваги особиста ситуація підозрюваного (не одружений, проживає в м. Запоріжжя як Внутрішньо переміщена особа, не працевлаштований, до кримінальної відповідальності не притягувався), проте, зважаючи, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, поєднаного з погрозою заподіяння тяжких наслідків, пошкодженням майно, зважаючи на ризики, наявність яких встановлена слідчим суддею, застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, у тому числі домашнього арешту, не здатне забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігти встановленим ризикам.

Як зазначає Європейський Суд з прав людини, у кожному випадку суд своїм рішенням повинен забезпечувати не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, а тому, враховуючи вищевикладене, а також вік підозрюваного, його матеріальне положення та обставини, які враховуються під час обрання запобіжного заходу, передбачені ст.178 КПК України, а саме: тяжкість покарання, стан здоров`я підозрюваного, міцність соціальних зв`язків, наявність сім`ї та утриманців, репутація, дають підстави вважати, що лише такий запобіжний захід, як тримання під вартою, може запобігти ризикам, передбаченим у п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а також забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та створити необхідні умови для встановлення істини у вказаному кримінальному провадженні.

З огляду на зазначене, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає задоволенню.

Щодо визначення розміру застави

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), яке кваліфікуються як протидія законній господарській діяльності, тобто протиправна вимога припинити займатися господарською діяльністю, поєднана з погрозою насильства над потерпілим, пошкодження їхнього майна за відсутності ознак вимагання, за попередньою змовою групою осіб, з погрозою заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 206 КК України.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

З матеріалів кримінального провадження та з повідомленої ОСОБА_4 підозри слідує, що останній разом з ОСОБА_13 погрожував ОСОБА_16 спричиненням тяжких тілесних ушкоджень у разі продовження ТОВ «Профтаксі 1» займатись пасажирськими перевезеннями, при цьому спричинили ОСОБА_16 тілесні ушкодження.

З огляду на викладене слідчий суддя не визначає підозрюваному ОСОБА_4 розмір застави.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або домашнього арешту дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою статті 197 цього Кодексу (ч. 4 ст. 196 КПК України).

Строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів (ч. 1 ст. 197 КПК України).

З огляду на зазначені положення закону, строк дії ухвали про тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів, що свідчить про обґрунтованість застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 29.12.2023 включно, але у межах строку досудового розслідування.

Крім того, відповідно до положень статті 203 КПК України, ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження або винесення ухвали про скасування запобіжного заходу в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладене, клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 177, 178, 182, 194, 196, 200, 205, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 206 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 29 грудня 2023 року включно, з утриманням в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор».

Строк тримання під вартою підозрюваного рахувати з 31 жовтня 2023 року, з дня затримання.

Визначити строк дії ухвали до 29 грудня 2023 року включно.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги не зупиняє виконання, ухвала підлягає негайному виконанню.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 06.11.2023 року о 14-30 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1