Справа № 134/2073/23
УХВАЛА

Іменем України

24 листопада 2023 року смт. Крижопіль

Крижопільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючої судді ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

представника виправного центру ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Крижопіль в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Каплунівка Краснокутського району Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, до засудження непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

встановив:

14 листопада 2023 року до суду надійшло клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, у якому він просить на підставі ст. 81 КК України звільнити його умовно-достроково від відбування покарання, посилаючись на те, що він відбув необхідну частину призначеного покарання, працює та має заохочення.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 підтримав клопотання, зазначив, що в разі його умовно-достроково звільнення він має намір вступити до лав ЗСУ.

Представник виправного центру при вирішенні клопотання поклався на розсуд суду.

Прокурор заперечив проти задоволення клопотання, вважає, що засуджений ОСОБА_5 не довів своє виправлення, оскільки за час відбування покарання двічі притягувався до дисциплінарної відповідальності, має лише одне заохочення. Окрім того, засуджений ОСОБА_5 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності та відбував покарання у виді позбавлення волі, однак належних висновків не зробив та продовжив порушувати закон, тому відносно нього недоцільно застосовувати умовно-дострокове звільнення.

Заслухавши пояснення засудженого, представника виправного центру, думку прокурора, дослідивши матеріали особової справи засудженого, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді обмеження волі може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання; умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень або кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за необережний тяжкий злочин.

Відповідно до положень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», суди, розглядаючи питання про можливість застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, мають ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Головною умовою прийняття такого рішення є доведеність, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення.

Саме досягнення такої цілі покарання, як виправлення засудженого обґрунтовує можливість його дострокового звільнення від відбування покарання, хоча і під певною умовою.

Застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення передбачено дискреційною нормою КК України, тобто є не обов`язком суду, а правом, яке полягає у попередньому вивченні всіх даних про особу для прийняття правильного, законного рішення, з урахуванням власного внутрішнього переконання.

Судом встановлено, що вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 10 січня 2022 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

Засуджений ОСОБА_5 з 23 квітня 2022 року по теперішній час відбуває покарання в ДУ «Крижопільський ВЦ (№ 113)».

Згідно строкового трудового договору № 81-23 від 01.06.2023 року був працевлаштований на контрагентському об`єкті ДП «Укрветсанзавод», з 13 липня 2023 року по теперішній час згідно додаткової угоди № 95-23 від 11.07.2023 року працює на контрагентському об`єкті «Вікторі О». До виконання робіт з благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою.

За час відбування покарання засуджений ОСОБА_5 двічі притягувався до дисциплінарної відповідальності, отримав одне заохочення. Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику в свою адресу. Дотримується правомірних та ввічливих відносин з персоналом установи. Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує в чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує за призначенням. Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи, проявляє особисту ініціативу. Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Залучений до участі у реалізації програми диференційованого виховного впливу «Підготовка до звільнення» та «Подолання алкогольної залежності».

Підтримує соціально-користі зв`язки з близькими та знайомими шляхом телефонних розмов. Вину в скоєному злочині визнає, розкаюється в скоєному діянні. На профілактичному обліку установи не перебуває. Заборгованості за виконавчими листами не має.

У засудженого ОСОБА_5 встановлено середній рівень ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення.

Під дію ст. 81 КК України засуджений ОСОБА_5 підпадав по відбуттю 1/2 строку покарання, а саме 23.04.2023 року.

Рішенням комісії ДУ «Крижопільський ВЦ (№ 113)» - протокол № 7 від 26 квітня 2023 року - відмовлено в порушенні клопотання перед судом про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 , оскільки він не довів своє виправлення.

Згідно довідки про наявність стягнень та заохочень, засуджений ОСОБА_5 27.10.2023 року отримав заохочення у виді подяки за сумлінну поведінку та ставлення до праці, 21.07.2022 року та 09.11.2022 року притягувався до дисциплінарної відповідальності та отримав стягнення у виді догани (вилучено заборонені предмети; не виконав команду відбій).

Як вбачається з довідки про доходи, за період відбування покарання дохід засудженого ОСОБА_5 склав 26 582,22 грн. (червень 2023 року - 971,04 грн., липень 2023 року - 4288,76 грн., серпень 2023 року - 7323,26 грн., вересень 2023 року - 6959,12 грн., жовтень 2023 року - 77040,04 грн.).

Станом на 24 листопада 2023 року засуджений ОСОБА_5 відбув 1/2 строку призначеного покарання, невідбута частина покарання складає 4 місяці 29 днів.

Разом з тим, у відповідності до ч. 1 ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Однією із головних умов для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання є доведеність виправлення засудженого, тобто доведеність готовності засудженого до самокерованої поведінки, сприйняття встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, дотримання норм чинного законодавства.

Сумлінна поведінка полягає у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.

Висновок про те, що засуджений довів своє виправлення, передбачає, що його сумлінна поведінка і ставлення до праці свідчать про успішність процесу виправлення і можливості ефективного продовження його при умові застосування умовно-дострокового звільнення.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Враховуючи дані про особу засудженого ОСОБА_5 , суд не вбачає підстав для застосування до нього умовно-дострокового звільнення.

Хоча засуджений ОСОБА_5 відбув встановлену законом частину строку покарання, однак суд враховує, що за період відбування покарання він двічі притягувався до дисциплінарної відповідальності, має лише одне заохочення, яке отримав незадовго до звернення в суд з даним клопотанням, почав працювати з червня 2023 року, при тому, що прибув у виправний центр у квітні 2022 року.

Дотримання режиму відбування покарання, ввічливі відносини з працівниками адміністрації установи виконання покарання, а також виконання їх законних вимог є виключно обов`язком засудженого, мірою його необхідної поведінки.

Наявність одного заохочення у засудженого ОСОБА_5 за час відбування покарання саме по собі не може бути визнано достатньою підставою для застосування умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання, оскільки не доводить виправлення засудженого та сумлінність його поведінки протягом всього строку відбування покарання.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання слід відмовити.

Керуючись ст. 81 КК України, ст. 154 КВК України, ст. 537, 539 КПК України, суд -

постановив:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 7 днів з дня її проголошення.

Суддя