Справа № 201/1852/24
Провадження № 1-кс/201/665/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2024 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі слідчого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі клопотання слідчого слідчого відділення ВП № 5 ДРУП Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокуроромДніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000204 від 13.02.2024 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця смт. Кегичівка, Харківської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

У судовому засіданні приймали участь:

прокурор ОСОБА_4 ,

слідчий ОСОБА_3 ,

підозрюваний ОСОБА_5 ,

захисник ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся з клопотанням, погодженим з прокурором, до суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання слідчий вказав на те, що ОСОБА_5 , підозрюється у тому, що він будучи військовослужбовцем добровольцем, військової служби НОМЕР_1 го окремого батальйону « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ОСОБА_7 (УДА), у не встановленому в ході досудового розслідуванні місці та час (але не пізніше 2022 року), маючи умисел на незаконне придбання, зберігання вогнепальної зброї та бойових припасів, вибухових пристроїв, без передбаченого законом дозволу, діючи умисно, шляхом придбання у невстановлений в ході досудового розслідування спосіб, незаконно придбав:

- вогнепальну зброю, а саме 5,45-мм автомат Калашникова «АК-74», заводський № (на ствольній коробці НОМЕР_2 ) 1983 року виготовлення, яка відноситься до бойової нарізної вогнепальної зброї;

- бойові припаси, а саме ручна кумулятивна граната РКГ-3 номер 4079 відноситься до категорії бойових припасів;

- бойові припаси, а саме ручна кумулятивна граната РКГ-3 номер 5963 відноситься до категорії бойових припасів;

- бойові припаси, а саме патрони BMG 12,67 мм, (НАТО 88СЕІ) в кількості 87 шт., відносяться до категорії бойових припасів;

- бойовий припас, а саме головна частина пострілу ПГ-7 з маркуванням ПГ-7Л НОМЕР_3 , відноситься до категорії бойових припасів;

- бойовий припас, корпус гранити РГД-5 з маркуванням 191-79Т, відноситься до категорії вибухових речовин;

- бойовий припас, корпус гранити РГД-5 з маркуванням 4482-Т, відноситься до категорії вибухових речовин;

- вибуховий пристрій, запал типу УЗРГМ з маркуванням 177-79 УЗРГМ-2 583, відноситься до категорії вибухових пристроїв;

- вибухові пристрої, два запали до гранати РКГ-3, відносяться до категорії вибухових пристроїв;

- бойові припаси, а саме патрони 5,45 мм в кількості 76 шт., відносяться до категорії бойових припасів;

- бойові припаси, а саме патрони 7,62 мм в кількості 7 шт., відносяться до категорії бойових припасів;

- бойові припаси, а саме патрони 5,45 мм в кількості 400 шт., відносяться до категорії бойових припасів;

- бойові припаси, а саме ВОГ -25 в кількості 4 шт., відносяться до категорії бойових припасів;

тим самим вчинивши придбання вогнепальної зброї, бойових припасів, вибухових речовин, вибухових пристроїв, без передбаченого законом дозволу.

Продовжуючи свою кримінально протиправну діяльність, у не встановленому в ході досудового розслідуванні місці та час (але не пізніше 2022 року), реалізуючи свій прямий умисел, направлений незаконне зберігання вогнепальної зброї, бойових припасів, вибухових речовин, вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, достовірно знаючи, що вищевказані предмети являється вогнепальною зброєю, бойовими припасами, вибуховими речовинами, вибуховими пристроями, а також розуміючи, що у нього не має передбаченого законом дозволу на придбання, вищевказаної вогнепальної зброї, бойових припасів, вибухових речовин, вибухових пристроїв, переніс вказану вогнепальну зброю, бойові припаси, вибухові речовини, вибухові пристрої до будинку АДРЕСА_2 , за місцем свого проживання, де почав зберігати вказані предмети до 13.02.2024, тим самим вчинивши носіння та зберігання вогнепальної зброї, бойових припасів, вибухових речовин, вибухових пристроїв, без передбаченого законом дозволу.

Далі, 13.02.2024, у період часу з 14 год. 20 хв. до 16 год. 56 хв. працівниками поліції було проведено обшук будинку АДРЕСА_2 , де в ході обшуку вказаного будинку, було виявлено та вилучено:

- вогнепальну зброю, а саме 5,45-мм автомат Калашникова «АК-74», заводський № (на ствольній коробці НОМЕР_2 ) 1983 року виготовлення, яка відноситься до бойової нарізної вогнепальної зброї;

- бойові припаси, а саме ручна кумулятивна граната РКГ-3 номер 4079 відноситься до категорії бойових припасів;

- бойові припаси, а саме ручна кумулятивна граната РКГ-3 номер 5963 відноситься до категорії бойових припасів;

- бойові припаси, а саме патрони BMG 12,67 мм, (НАТО 88СЕІ) в кількості 87 шт., відносяться до категорії бойових припасів;

- бойовий припас, а саме головна частина пострілу ПГ-7 з маркуванням ПГ-7Л НОМЕР_3 , відноситься до категорії бойових припасів;

- бойовий припас, корпус гранити РГД-5 з маркуванням 191-79Т, відноситься до категорії вибухових речовин;

- бойовий припас, корпус гранити РГД-5 з маркуванням 4482-Т, відноситься до категорії вибухових речовин;

- вибуховий пристрій, запал типу УЗРГМ з маркуванням 177-79 УЗРГМ-2 583, відноситься до категорії вибухових пристроїв;

- вибухові пристрої, два запали до гранати РКГ-3, відносяться до категорії вибухових пристроїв;

- бойові припаси, а саме патрони 5,45 мм в кількості 76 шт., відносяться до категорії бойових припасів;

- бойові припаси, а саме патрони 7,62 мм в кількості 7 шт., відносяться до категорії бойових припасів;

- бойові припаси, а саме патрони 5,45 мм в кількості 400 шт., відносяться до категорії бойових припасів;

- бойові припаси, а саме ВОГ -25 в кількості 4 шт., відносяться до категорії бойових припасів;

котрі ОСОБА_5 придбав, переніс та зберігав за адресою свого проживання в будинку АДРЕСА_2 , без передбаченого законом дозволу.

Тобто, ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, а саме носіння, придбання, зберігання, вогнепальної зброї, бойових припасів, вибухових речовин, вибухових пристроїв, без передбаченого законом дозволу.

13.02.2024 року СВ ВП №5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000204 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

13.02.2024 року за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, в порядку ст. 208 КПК України був затриманий ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

14.02.2024 року у зазначеному кримінальному провадженні на підставі ст.ст. 276-278, 111, 136 КПК України ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Обґрунтованість повідомленої підозри у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, повністю підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами у їх сукупності, зокрема:

- обшуком проведеним за місцем мешкання ОСОБА_5 , від 13.02.2024 року, в ході якого виявлено та вилучено вогнепальну зброю, боєприпаси, вибухові пристрої та вибухові речовини.

- допитом свідка ОСОБА_8 ;

- допитом свідка ОСОБА_9 ;

- речовими доказами вилученими в ході досудового розслідування.

В ході судового розгляду за вказаним кримінальним провадженням виникла необхідність у застосуванні запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою, оскільки є достатньо підстав вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 може здійснити дії, передбачені п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

1) Переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду: враховуючи, що ОСОБА_5 вчинив тяжкий злочин, відповідальність за який передбачено покарання у вигляді позбавлені волі від трьох до семи років, існує ризик, що підозрюваний ОСОБА_5 з метою уникнення від кримінальної відповідальності може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Той факт, що у разі засудження за вчинення даного кримінального правопорушення, ОСОБА_5 , як основне покарання, судом може бути застосоване у виді позбавленні волі строком від 3 до 7 років, сам по собі є одним з ризиків, який може свідчити про неналежну процесуальну поведінку ОСОБА_5 , у майбутньому та у зв`язку з чим підозрюваний може впливати на свідків у даному кримінальному провадженні для зміни їх показів з метою уникнення кримінальної відповідальності.

2) Знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів. Які маються істотне значення встановлення обставин кримінального правопорушення: поряд з цим, ОСОБА_5 перебуваючи на волі, з метою уникнення кримінальної відповідальності, зможе знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин вчиненого ним кримінального правопорушення.

3) Незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні: орган досудового розслідування вважає, що підозрюваний ОСОБА_5 в подальшому може як у спосіб погроз так і реально незаконно впливати на свідків за провадженням, для зміни їх показів з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Також, слід зазначити, що особи які є свідками за даним кримінальним провадження є мешканцями м. Дніпра, що вказує на те, що не можна виключати ризик, що підозрюваний ОСОБА_5 , знаходячись на свободі використовуючи знання набуті під час проходження військової служби в зоні бойових дій, може впливати на вказаних осіб та схиляти їх до зміни показань на його користь, що може перешкодити встановленню істини по справі.

Окрім того, органом досудового розслідування після затримання ОСОБА_5 на місці вчинення злочину, вчиняються дії направлені на встановлення та проведення допиту в якості свідків інших осіб, які можуть повідомити про протиправну діяльність ОСОБА_5 , тобто тим самим підозрюваний ОСОБА_5 перебуваючи на волі, під загрозою тяжкості покарання, маючі всі необхідні засоби та можливості може скористатися відсутністю постійного контролю за його діями та вчинити тиск на свідків, або вчиняти інші дії направлені на приховування своєї злочинної діяльності, також ОСОБА_5 зможе переховуватись від органу досудового розслідування та суду, не з`являтися на вимоги слідчого, прокурора або суду, а інший запобіжний захід не надасть змогу органу досудового розслідування контролювати місцезнаходження підозрюваного та тим самим забезпечити виконанням останнім покладених на нього обов`язків.

Вищевикладене свідчить про наявність обґрунтованих ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України та неможливість запобігання цим ризикам, окрім, як шляхом обрання відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Зазначені обставини, на підставі яких зроблено висновок про необхідність застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою містяться у вищезазначених матеріалах кримінального провадження, а також інших належних та допустимих доказах, зібраних у ході досудового розслідування кримінального провадження.

Також, органом досудового розслідування взято до уваги те, що інший запобіжний захід обрати відносно підозрюваного ОСОБА_5 не можливо, оскільки особисте зобов`язання, особиста порука або застава виключає той фактор щодо обізнаності органом досудового розслідування про постійне місця знаходження підозрюваного ОСОБА_5 , а тому останній користуючись даним фактором, може вчинити дії, які передбачені п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України та тим самим зашкодити проведенню досудового розслідування, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, в тому числі і цілодобового домашнього арешту, хоча і підозрюваний ОСОБА_5 повинен буде перебувати у визначеному судом місці у визначений час, однак не можливо виключити той фактор, що підозрюваний ОСОБА_5 у нічний час користуючись відсутністю контролю за його діями, може залишати своє помешкання, а тим самим буде користуючись даною можливістю із помсти до свідків за провадженням та може вчинити дії проти життя і здоров`я останніх.

Враховуючи, що ОСОБА_5 повинен неухильно дотримуватися законів, однак підозрюється в тяжкому злочині, який хоча і не пов`язаний із застосуванням насильства, не спричинив загибелі людей, однак для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього обов`язків, на підставі ч. 3 ст. 183 КПК України необхідно визначити заставу у розмірі 30 (тридцять) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що на даний час складає 70 000 (сімдесят тисяч) гривень.

Разом із тим, сума застави відповідає завданням кримінального провадження, суспільним інтересам та інтересам держави, оскільки вона є діючим фактором, який може стримувати підозрюваного від вчинення ризиків передбачених п.п. 1, 2, 3 ст. 177 КПК України та може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

У разі внесення підозрюваним ОСОБА_5 , або іншою фізичною чи юридичною особою застави, на підозрюваного ОСОБА_5 , необхідно покласти обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до слідчого, прокурора та суду за кожною вимогою; не відлучатися із міста Дніпра без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця проживання, реєстрації, роботи; утримуватися від спілкування зі свідками у цьому кримінальному провадженні, як безпосередньо так і через третіх осіб в тому числі і через адвоката, за винятком участі у процесуальних діях.

Беручи до уваги вищенаведені обставини, тяжкість злочину, у скоєнні якого підозрюється ОСОБА_5 , матеріальне становище та соціальні зв`язки останнього, у органу досудового розслідування наявні достатні підстави вважати, що лише обрання запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою зможе забезпечити виконання останнім покладених на нього обов`язків.

Відтак у слідства є достатні дані вважати, що ризики, передбачені п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, об`єктивно наявні, що свідчить про неможливість їх запобігання шляхом застосування до підозрюваного ОСОБА_5 інших, більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, а тому, слідчий просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Дніпропетровської установи виконання покарань № 4 строком на 60 днів із можливістю внесення застави.

Прокурор та слідчий у судовому засіданні клопотання підтримали, на його задоволенні наполягали.

Захисник у судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання слідчого про застосування до підозрюваного найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді особистої поруки, зважаючи на заяви командира 3-го окремого батальйону « ІНФОРМАЦІЯ_2 » Української Добровольчої Армії ОСОБА_10 , заступника командира 3-го окремого батальйону « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ОСОБА_7 та начальника штабу 3-го окремого батальйону « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ОСОБА_7 . Також у разі відмови у застосуванні до підозрюваного запобіжного заходу у виді особистої поруки, просив застосувати до нього запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою.

Підозрюваний підтримав думку свого захисника та заперечив проти задоволення клопотання слідчого.

Вислухавши думку учасників, дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до таких висновків.

У судовому засіданні встановлено, що СВ ВП №5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000204 від 13.02.2024 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

13.02.2024 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

14.02.2024 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вказаному кримінальному провадженні повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України однією з підстав для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, що підтверджується: протоколом обшуку від 13.02.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 13.02.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 13.02.2024.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. У розумінні положень, що наведені у чисельних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від З0.08.1990, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28.10.1994 та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Мета затримання полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання. «Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5&1(с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання» (справа «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.2007).

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Сукупність вказаних вище доказів дозволяє прийти до висновку, що підозра не є очевидно необґрунтованою і в межах доказування на досудовому слідстві, зібрано достатньо доказів для повідомлення про підозру. При цьому суд звертає увагу, що для повідомлення про підозру не потрібна така ж ступінь доведення як для визнання особи винною, достатньо щоб у стороннього спостерігача склалось враження, що злочин було вчинено і підозрювана особа причетна до його вчинення. Такого ступеню доведення у цій справі було досягнуто.

Згідно ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч 2 ст. 177 КПК України другою підставою застосування запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, і у подальшому про його продовження, суд зобов`язаний у сукупності оцінити обставини, у тому числі: тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання її винуватою у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого вона підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; репутацію підозрюваного, наявність у нього судимостей.

Згідно ст.183 ч.1КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Суд вважає встановленим наявність ризику ухилення від органу досудового слідства ОСОБА_5 (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України), оскільки інкриміноване підозрюваному кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 263 КК України, відповідно до ст. 12 КК України, за ступенем тяжкості є тяжким злочином, за вчинення якого передбачене основне покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років. Тому, існує необхідність запобігти спробам підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Тобто суворість покарання беззаперечно може слугувати приводом до переховування підозрюваного від слідства та суду. У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Про наявність ризику, передбаченого п.2 ч.1 ст. 177 КПК України, свідчить те, що ОСОБА_5 перебуваючи на волі, з метою уникнення кримінальної відповідальності, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин вчиненого ним кримінального правопорушення.

Про наявність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст. 177 КПК України, свідчить те, що підозрюваний може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні. Так, підозрюваний ОСОБА_5 перебуваючи на волі, може здійснити спробу вплинути на зазначених осіб, з метою примушування їх до надання неправдивих свідчень з метою уникнення кримінальної відповідальності.

У п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України прямо вказано, що при оцінці відповідних ризиків (перелічених у ч. 1 ст. 177 КПК) слід враховувати й, зокрема, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винною в інкримінованому правопорушенні. Подібна орієнтація законодавців та правозастосувачів зустрічається й у міжнародному праві. Так, у ст. 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 року «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину. Отож, важливим критерієм, орієнтуючись на який слід застосовувати вид запобіжного заходу, повинна бути санкція за злочин, вчинений обвинуваченим. Тобто, чим більш сувора санкція передбачена за злочин, поставлений обвинуваченому в вину, тим більш суворий запобіжний захід повинен бути обраний щодо нього.

Отже слідчим суддею встановлено ризики, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені п.п. 1,2,3 частини 1 статті 177 КПК України.

Вирішуючи питання про вид запобіжного заходу суд враховує дані про особу підозрюваного ОСОБА_5 , який офіційно не працевлаштований, не одружений, не має міцних соціальних зв`язків, види ризиків, які встановлено, тяжкість злочину в якому він підозрюється та обставини цього злочину, суд вважає, що жоден інший більш м`який запобіжний захід, передбачений ст. 176 КПК України, окрім як тримання під вартою, не забезпечить належну поведінку підозрюваного, оскільки на початковій стадії слідства, коли вважливий максимально швидкий збір доказів, в тому числі за участі підозрюваного, уникнення слідства підозрюваним може призвести до втрати доказової бази, а інтереси суспільної небезпеки на даному етапі превалюють над правом особи на свободу.

Вимогами ч.1,2 статті 180 КПК України визначено, що особиста порука полягає у наданні особами, яких слідчий суддя, суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 цього Кодексу і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу.

Кількість поручителів визначає слідчий суддя, суд, який обирає запобіжний захід. Наявність одного поручителя може бути визнано достатньою лише в тому разі, коли ним є особа, яка заслуговує на особливу довіру.

Таким чином, особиста порука належить до запобіжних заходів, які поєднані із психологічним впливом на поведінку підозрюваного, що ґрунтується на моральній відповідальності цієї особи перед тими особами, які за нього поручилися.

Однак, суд не вбачає достатніх підстав вважати можливим застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистої поруки, незважаючи на те, що командир 3-го окремого батальйону « ІНФОРМАЦІЯ_2 » Української Добровольчої Армії ОСОБА_11 , заступник командира НОМЕР_4 окремого батальйону « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ОСОБА_7 та начальник штабу 3-го окремого батальйону « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ОСОБА_7 є особами, що заслуговують на довіру, повагу до їх намірів та бажання взяти на поруки підозрюваного ОСОБА_5 .

Крім того, вирішуючи питання можливості передачі підозрюваного ОСОБА_5 під особисту поруку, суд вважає, що особиста порука з огляду на тяжкість інкримінованого злочину є недостатнім запобіжним заходом, який би зміг забезпечити належну процесуальну поведінку останнього.

Також враховуючи наведені вище обставини, приходжу до переконання, що до підозрюваного слід застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Одночасно застосування більш м`якого запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 неможливе, оскільки менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаних ризиків, а тому, у задоволенні клопотання захисника про застосування до його підзахисного запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою слід відмовити.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно із ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: 1) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Мангурас проти Іспанії», ухваленому Великою Палатою від 28 вересня 2010 року за №12050/04, сума застави за звільнення з-під варти заявника не була надмірною. У рішенні, у справі «Мангурас проти Іспанії», Європейський суд з прав людини постановив, що не було порушено ч. 3 ст. 5 (право на свободу та особисту недоторканість) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за наступних підстав: «Відповідно до ч. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод внесення застави може вимагатися лише за наявності законних підстав для затримання особи. Органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність подальшого тримання обвинуваченого під вартою. Більш того, якщо навіть сума застави визначається виходячи із характеристики особи обвинуваченого та його матеріального становища, за певних обставин є обґрунтованим врахування також і суми збитків, у заподіянні яких ця особа обвинувачується».

Отже, розмір застави повинен, головним чином, визначатися виходячи з особи підозрюваного/обвинуваченого, його майнового стану і його відносин з особами, які надають забезпечення, іншими словами, враховуючи той факт, чи буде втрата забезпечення чи дії проти поручителів у випадку неявки підозрюваного/обвинуваченого до слідчого або до суду суд достатнім стримуючим фактором для нього, щоб не здійснити втечу.

Визначаючи відповідно до вимог ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави, а також виходячи з практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави у випадку ухилення від слідства та суду, буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, якесь бажання сховатися, враховуючи матеріальний стан підозрюваного, тяжкість злочину, у вчиненні якого він підозрюється, дані, що характеризують його способу і наявність вищезазначених ризиків, суд вважає, що застава у зазначених у п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України розмірах здатна забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків і зазначений розмір застави буде належною гарантією того, що у разі сплати, підозрюваний вирішить не зникати через побоювання втратити цю заставу.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене та особу підозрюваного, а також обґрунтованість підозри і встановлені ризики, слідчий суддя вважає за необхідне визначити заставу у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яку підозрюваний чи інша особа має право у будь-який момент внести на спеціальний рахунок у порядку, визначеному КМУ, після чого підозрюваний може бути звільнений з-під варти, при цьому, суд вважає за необхідне відповідно до ст.194 ч.5 КПК України покласти на нього ряд обов`язків.

У відповідності до ст. 219 КПК України досудове розслідування може бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Згідно з ч. 3 ст. 115 КПК України при обчисленні строку днями строк закінчується о двадцять четвертій годині останнього дня строку. Відповідно до ч. 5 ст. 115 КПК України, при обчисленні строків днями та місяцями не береться до уваги той день, від якого починається строк, за винятком строків тримання під вартою.

Відповідно до ч.1 ст.197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 376 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого слідчого відділення ВП № 5 ДРУП Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000204 від 13.02.2024 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 14 квітня 2024 року.

Встановити, що у разі внесення підозрюваним ОСОБА_5 або іншою фізичною чи юридичною особою на депозитний рахунок № UA0017442 в ГУДКСУ в м. Київ, одержувач платежу ТУ ДСАУ в Дніпропетровській області, , МФО 820172, застави у розмірі 20 (двадцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 60 560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) грн. 00 коп., ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підлягає звільненню з-під варти.

У разі внесення вказаної застави та звільнення підозрюваного з-під варти покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки: не відлучатися із м. Дніпра без дозволу слідчого, прокурора або суду; за першим викликом з`являтися до слідчого, прокурора чи суду; за наявності здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; утримуватися від спілкування зі свідками, потерпілим, експертами, спеціалістами у цьому кримінальному провадженні, за виключенням випадків спільної участі останніх у проведенні слідчих чи процесуальних дій.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що у разі не з`явлення його за викликом до слідчого, прокурора, суду без поважних причин чи не повідомлення ним про причини своєї неявки, або порушення ним обов`язків, покладених на нього у цій ухвалі, застава звертається у дохід держави.

У задоволенні клопотання сторони захисту про взяття ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на особисту поруку - відмовити.

У задоволенні клопотання сторони захисту про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою - відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення, але може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складений і оголошений о 09:25 годині 19 лютого 2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1