У Х В А Л А

27 листопада 2023 року м. Біла Церква

Слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3

про скасування постанови дізнавача сектору дізнання Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_4 від 24.10.2023 про закриття кримінального провадження № 0001555, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.09.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

сторони кримінального провадження: заявник ОСОБА_3

У С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із скаргою, в якій просить скасувати постанову дізнавача сектору дізнання Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_4 від 01.09.2023 про закриття кримінального провадження № 0001555, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.09.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

В обґрунтування своїх вимог посилаються на те, що 14.11.2023 нею отримано копію постанови про закриття кримінального провадження від 24.10.2023.

Із вказаною постановою вона категорично не згодна та вважає її передчасною та такою, що порушує вимоги чинного Кримінального процесуального законодавства України виходячи з наступного.

Внаслідок вчинення кримінального правопорушення її заподіяно тілесних ушкоджень та моральної і матеріальної шкоди, що підтверджується проведеними у кримінальному провадженні № 0001555 експертизами, а саме, висновком експерта, довідкою з травмпункту ОСОБА_3 від 24.08.2023, описом огляду сімейного лікаря ОСОБА_3 від 28.08.2023, описом консультаційного висновку травматолога ОСОБА_3 від 28.08.2023, описом консультаційного висновку невролога ОСОБА_3 від 30.08.2023, витягом з електронного реєстру листків непрацездатності ОСОБА_3 , епікризом стаціонарного лікування в психіатричному відділенні з 11.09.2023-25.09.2023 ОСОБА_3 та іншими матеріалами кримінального провадження № 0001555.

Вважає, що досудовим слідством проведені не всі можливі слідчі дії, зокрема не взято до уваги перебування її на стаціонарному лікуванні тривалістю п`ятнадцять днів після заподіяних їй тілесних ушкоджень.

Розлад здоров`я тривалістю понад 6 днів, але не більше як 21 день, належить вважати короткочасним. Тому кримінальне провадження № 0001555 повинно бути кваліфіковано за ч.2 ст. 125 КК України, а не ч.1 ст. 125 КК України, як це зазначено в постанові дізнавачем сектору дізнання Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_4 . Також останньою не було надіслано запит стосовно перебування її на лікуванні в Комунальному некомерційному підприємстві Білоцерківської міської ради Білоцерківська міська лікарня №4, хоча нею їй про це було повідомлено особисто, що свідчить про упередженість та необ`єктивність досудового розслідування.

Водночас, не було досліджено всі факти зазначені в її заяві про вчинення кримінального правопорушення від 24.08.2023, зокрема, її звернення 24.08.2023 близько 17.30 години до чергової частини Білоцерківського РУП та виїзд представників Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області на місце вчинення кримінального правопорушення, внаслідок чого висновок про закриття кримінального провадження у зв`язку із відсутністю складу кримінального проступку є передчасним, а постанова про закриття кримінального провадження такою, яка підлягає скасуванню.

З огляду на викладене, вважає, що у рамках кримінального провадження потрібно провести витребувати підтвердження від медичного закладу щодо перебування її на стаціонарному лікуванні та перевірити інші факти, які зазначені в заяві ОСОБА_3 про вчинення кримінального правопорушення від 24.08.2023, повідомити винним особам про підозру у вчиненні злочинів, закінчити досудове розслідування, скласти обвинувальний акт та передати справу до суду.

Винесена старшим лейтенантом постанова всупереч ч. 2 ст. 9 Кримінального процесуального кодексу України не може відповідати принципу всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження. Постанова є передчасною і винесеною з порушенням вимог чинного Кримінального процесуального законодавства України, що свідчить про неналежне досудове розслідування справи.

У судовому засіданні заявниця ОСОБА_3 скаргу підтримала, посилаючись на вищенаведене обґрунтування та просила її задовольнити.

Дізнавач сектору дізнання Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_4 , будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилася, про причини неявки не повідомила, натомість надіслала до суду матеріали кримінального провадження № 0001555 від 01.09.2023.

Відповідно до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом, а згідно ч.3 ст. 306 КПК України, відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

З огляду на це, слідчий суддя вважає за можливе розглянути вказану скаргу у відсутність представника органу досудового розслідування в порядку ч. 3 ст. 306 КПК України.

Заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження №0001555 від 01.09.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Закриття кримінального провадження є одним із способів її остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів. Постанова слідчого має бути вмотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладена суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій прав та законних інтересів учасників процесу.

Відповідно до статті 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, дізнавач зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Статтею 91 КПК України визначені обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження, а згідно ст. 92 даного кодексу обов`язок доказування покладається на слідчого, дізнавача, прокурора.

На виконання даних вимог сторона обвинувачення в силу ч. 2 ст. 93 КПК України здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень, закріплених в ст.110 КПК України рішення слідчого, дізнавача, прокурора приймається у формі постанови, мотивувальна частина якої повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу (п.3 ч.5 ст.110 КПК України).

Однак мотивувальна частина оскаржуваної постанови не містить мотивів прийняття рішення про закриття кримінального провадження. Дізнавач не обгрунтовує на підставі аналізу яких саме зібраних органом дізнання доказів вона прийшла до висновку про відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

В оскаржуваній постанові викладаючи мотиви закриття кримінального провадження дізнавач обмежилася цитуванням постанови прокурора Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_5 від 24.10.2023 про відмову в погодженні повідомлення про підозру у якій встановлено, що на час її винесення не зібрано достатньо доказів, які б підтверджували винуватість ОСОБА_6 у вчиненні проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, а саме: нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_3 , а докази, які знаходяться у матеріалах кримінального провадження не є прямими доказами винуватості ОСОБА_6 та не дають достатніх підстав для повідомлення про підозру особі у вчиненні кримінального проступку. Також в оскаржуваній постанові викладено зміст пояснень ОСОБА_6 , який повідомив, що він жодних тілесних ушкоджень ОСОБА_3 не наносив. Однак дізнавачем не взяті до уваги та не проаналізовано інші зібрані у справі докази: показання потерпілої ОСОБА_3 , показання свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , протоколи проведення слідчих експериментів зі свідками та висновки експертів.

Таким чином, є очевидним, що оскаржувана постанова не відповідає вимогам процесуального закону, так як у мотивувальній частині не містить інформації про зібрані дізнавачем докази, не проведено їх аналіз, що стало б підставою для прийняття рішення про закриття провадження у справі, а тому є необґрунтованою, формальною та передчасною.

Слід зазначити, що практика ЄСПЛ щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних прав є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування … має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини … або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (див. рішення у справі «Олександр Ніконенко проти України», «Мута проти України», «Карабет та інші проти України»).

Відповідно до пункту вісім частини другої статті 40 КПК України, прийняття процесуального рішення про закриття кримінального провадження за наявності підстав, передбачених статтею 284 цього Кодексу, це пряма прерогатива слідчого, як самостійної процесуальної особи, втручання в діяльність якої заборонено.

Згідно положень частини четвертої статті 284 КПК України, слідчий приймає постанову про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 9, 9-1 частини першої цієї статті, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру.

Виходячи з даних норм закону, закриття кримінального провадження за пунктом один частини першої статті 284 КПК України, можливе лише шляхом прийняття слідчим відповідної мотивованої постанови.

Слідчий суддя відповідно до пункту вісімнадцять частини першої статті 3 КПК України здійснює контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні та у разі надходження відповідної скарги перевіряє законність прийнятого рішення, за наслідками розгляду якої згідно вимог статті 307 КПК України постановляє відповідну ухвалу.

Згідно пункту третього частини першої статті 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскарженні такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого: рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Під час дослідження матеріалів кримінального провадження слідчим суддею встановлено, що перевірка обставин щодо нанесення ОСОБА_3 тілесних ушкоджень дізнавачем поліції проведено поверхнево, не всебічно і неповно, а саме під час досудового розслідування не з`ясовано обставини, які мають суттєве значення для повного та об`єктивного розслідування.

Під час проведення досудового розслідування дізнавачем проведено ряд слідчих дій, а саме: допитано потерпілу ОСОБА_3 , свідків: матір потерпілої ОСОБА_7 та батька потерпілої - ОСОБА_8 , проведено з ними слідчі експерименти та отримано висновки судово-медичної експертизи, допитано свідка ОСОБА_9 та відібрано пояснення від ОСОБА_6 .

Поряд з тим, слідчий суддя погоджується із заявником в тому, що для повного, всебічного та об`єктивного дізнання дізнавачем не витребувано з Комунального некомерційного підприємства Білоцерківської міської ради Білоцерківська міська лікарня №4 відомості про перебування потерпілої на лікуванні; не перевірено інформацію про звернення потерпілої 24.08.2023 близько 17.30 години до чергової частини Білоцерківського РУП.

Таким чином, дізнавач в порушення вимог кримінального процесуального закону, не провів всього необхідного обсягу слідчих дій, необхідних для встановлення істини у справі, тим самим допустивши неповноту та однобічність, не дослідив обставини кримінального провадження в їх сукупності, не давши їм належної оцінки, для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 38 КПК України, орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

При цьому слідчий суддя, виходячи з положень частини четвертої статті 40-1 КПК України, позбавлений змоги надати конкретні вказівки (зобов`язання) дізнавачу у провадженні на здійснення конкретних слідчих дій, оскільки останній є самостійним у своїй процесуальній діяльності, а слідчий суддя наділений лише правом судового контролю та оцінки зібраних дізнанням доказів на етапі розслідування, однак він не може переймати на себе функції дізнання (пункт вісімнадцятий частини першої статті 3, частина третя статті 22 КПК України).

Однак слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити, що дізнання зобов`язане провести у даному кримінальному провадженні такий комплекс дій, який би не залишав місце сумнівам, висновки не повинні ґрунтувались на припущеннях, а мають випливати з достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою доказів, які були зібрані під час досудового розслідування.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про необґрунтованість оскаржуваної постанови, невідповідність її вимогам статтей 91- 94, частини п`ятої статті 110 КПК України, що має наслідком її скасування.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 110, 303, 307, 309, 376 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Задовольнити скаргу ОСОБА_3 про скасування постанови дізнвача сектору дізнання Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_4 від 24.10.2023.

Скасувати постанову дізнавача сектору дізнання Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_4 від 24.10.2023 про закриття кримінального провадження № 0001555, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.09.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Відповідно до частини 3 статті 307 КПК України, ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголошено о 14:00 год 30.11.2023

Слідчий суддя ОСОБА_10