Справа № 347/2991/23
Провадження № 1-кп/347/270/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" листопада 2023 р. м.Косів

Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря с/з ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Косів кримінальне провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000175 від 03 жовтня 20 23 року щодо:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Матеївці, Коломийського району, житель АДРЕСА_1 , громадянин України, не працевлаштований, освіта середня, не одружений, депутатом не обирався, на утриманні нікого немає, раніше судимий, востаннє 05.11.2019 вироком Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 395 КК України

в с т а н о в и в :

Обвинувачений ОСОБА_4 самовільно залишив місце проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду.

Кримінальне правопорушення вчинено за таких обставин.

Так, ОСОБА_4 будучи раніше неодноразово засудженим, востаннє 05 .11.2019 вироком Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області за ч. З ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, по відбуттю покарання на шлях виправлення не став, правильних висновків для себе не зробив, та під час не погашеної судимості вчинив нове умисне кримінальне правопорушення проти правосуддя за наступних обставин.

Зокрема, ухвалою Шевченківського районного суду міста Львова від 02.11.2022 стосовно ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , встановлено адміністративний нагляд терміном на 1 (один) рік та ОСОБА_4 був належним чином ознайомлений із змістом ухвали та встановленими відносно нього обмеженнями, а саме: заборона виходити з дому/квартири за місцем проживання з 22:00 год. до 06:00 год.; з`являтися в органи поліції за місцем свого проживання для реєстрації.Проте незважаючи на встановлені обмеження і правила адміністративного нагляду, ОСОБА_4 будучи належним чином ознайомленим з вищевказаним судовим рішенням, в порушення зазначеної ухвали суду та Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі», діючи умисно, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, без поважних причин, самовільно з метою ухилення від адміністративного нагляду, після 22:00 год. 09.09.2023 року, 13.09.2023 року, 17.09.2023 року, 20.09.2023 року, 29.09.2023 року, 30.09.2023 року, 01.10.2023 року, 03.10.2023 року, був відсутній за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , за яким йому встановлено адміністративний нагляд, а також 19.08.2023 року, 26.08.2023 року, 02.09.2023 року, 09.09.2023 року, 16.09.2023 року, 23.09.2023 року, 30.09.2023 року нез`являвся до Косівського РВП ГУНП в Івано-Франківській області для періодичної реєстрації, чим грубо порушив встановлені судом обмеження, передбачені п. 1,2 ухвали Шевченківського районного суду міста Львова від 02.11.2023 року.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , свою винуватість у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні передбаченому ст. 395 КК України визнав повністю та пояснив, що вчинив кримінальний проступок за вказаних в обвинувальному акті обставин. Додатково пояснив, що дійсно не з`являвся на реєстрацію, оскільки працює різноробочим зранку до пізнього вечора, і тому не приїжджав на реєстрацію. Також обвинувачений ствердив, що не перебував за місцем реєстрації, а перебував у дружини вдома. Однак про вказаний факт, вчасно не повідомив працівників поліції. Обвинувачений ОСОБА_4 щиро розкаявся, висловив жаль з приводу вчиненого, запевнив суд, що такого більше не повториться та просив суд його суворо не карати.

Показання обвинуваченого ОСОБА_4 , є послідовними, логічними та такими, що не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим, його винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення доведена зібраними органом досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, які учасники судового провадження не оспорювали та вважали їх дослідження в судовому засіданні недоцільним. Судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, сумніви у добровільності та істинності їх позицій відсутні.

Заслухавши думку учасників судового провадження, роз`яснивши їм зміст ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин і визнає фактичні обставини доведеними наявними у матеріалах кримінального провадження доказами.

Отже, своїми умисними діями, які виразились у самовільному залишенні особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення (проступок), передбачений ст. 395 КК України.

Таким чином, об`єктивно з`ясувавши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, суд вважає дії ОСОБА_4 правильно кваліфіковано за ст. 395 КК України як порушення правил адміністративного нагляду, тобто самовільне залишення особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на вимоги ст. 65 КК України та роз`яснення, викладені в пункті 1 постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2013 №7, враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують (обтяжують) покарання.

Водночас, згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

У рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03 жовтня 2002 року Європейський суд з прав людини зазначає, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою.

Так, суд враховує, що інкриміноване обвинуваченому кримінальне правопорушення відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком, на обліку у лікарів психіатра та нарколога обвинувачений не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, скарг на його поведінку не поступало, порушень порядку не допускав, проживає в АДРЕСА_1 без реєстрації, на військовому обліку не перебуває, на військову службу не призивався.

Обставинами, що пом`якшують покарання, передбаченими ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, як на стадії досудового так і на стадії судового розгляду.

Обставиною, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання, є рецидив злочину.

Таким чином, об`єктивно з`ясувавши всі обставини в їх сукупності, вирішивши питання, передбачені ст. 368 КПК України та врахувавши обставини, передбачені ст. 65 КК України, в тому числі встановлені судом обставини, які пом`якшують покарання та наявність обставини, що обтяжує покарання, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання в межах санкції статті 395 КК України у виді арешту.

Такий вид покарання на переконання суду в даному випадку є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігатиме вчиненню обвинуваченим нових кримінальних правопорушень.

Матеріальна шкода кримінальним правопорушенням не заподіяна.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 обраний під час досудового розслідування у вигляді особистого зобов`язання до набрання вироком законної сили залишити без зміни.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Питання речових доказів у кримінальному провадженні вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 349, 368, 371, 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 395 КК України та призначити йому покарання у виді арешту на строк 1 (один) місяць.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 обраний під час досудового розслідування у вигляді особистого зобов`язання до набрання вироком законної сили залишити без зміни.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати із часу приведення вироку до виконання.

Речові докази, а саме - документи, що містяться у справі адміністративного нагляду відносно ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , жит. АДРЕСА_1 залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

В іншій частині вирок може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги через Косівський районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1