Справа № 953/3977/22
н/п 1-кс/953/8748/23
"09" листопада 2023 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
Досудовим розслідуванням встановлено, що у громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 який перебував за місцем свого проживання на за адресою: АДРЕСА_1 , у невстановлений період часу, але не пізніше 16.03.2022 виник злочинний умисел, направлений на поширення матеріалів, в яких міститься виправдовування, визнання правомірною збройної агресії РФ проти України, виправдовування, визнання правомірною, заперечення тимчасової окупації частини території України, а також глорифікація осіб, які здійснюють збройну агресію з боку Російської Федерації проти України.
З метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_4 в невстановлений період часу але не пізніше 16.03.2022, перебуваючи за адресою проживання: АДРЕСА_1 , використовуючи власний мобільний телефон марки «Samsung», моделі «GALAXY A10s», серійний номер « НОМЕР_1 » віднаходив у мережі «Інтернет» матеріали, у яких міститься виправдовування, визнання правомірною збройної агресії РФ проти України, та як наслідок тимчасову окупацію територій України, а також глорифікація дій осіб, які причетні до вказаної збройної агресії.
Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_4 у вказаний період часу з використанням власної сторінки « ОСОБА_5 » у соціальній мережі «Одноклассники» (мовою оригіналу), викладав вказані публікації на власній сторінці (стіні) у зв`язку з чим вони стали доступні для ознайомлення та прочитання невизначеній кількості людей, чим здійснив поширення раніше вказаних матеріалів.
У зв`язку з чим, 20.04.2022 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 436-2 України, а саме у виготовленні та поширенні матеріалів в яких міститься виправдовування та визнання правомірною збройної агресії РФ проти України, виправдовування та визнання правомірною тимчасової окупації частини території України.
19.06.2022 постановою заступника керівника Харківської обласної прокуратури строк досудового розслідування у даному кримінальному проваджені продовжено до 3 місяців, до 20.07.2022.
12.07.2022 підозрюваного ОСОБА_4 оголошено в розшук та досудове розслідування зупинено на підставі п. 2 ч. 1 ст. 280 КПК України. 02.11.2023 досудове розслідування відповідним рішенням слідчого відновлено.
ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч. 2 ст. 436-2 КК України, за які передбачено покарання у вигляді обмеження волі на строк до п`яти або позбавленням волі на той самий строк, з конфіскацією майна або без такої, а тому у органу досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на майно підозрюваного, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання та задля недопущення його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі.
У судове засідання прокурор ОСОБА_6 не з`явився, повідомлений належним чином та своєчасно, до матеріалів клопотання долучено заяву про розгляд клопотання за його відсутності, клопотання підтримав, та просив про його задоволення.
Неприбуття слідчого, прокурора у судове засідання відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання.
Підозрюваний ОСОБА_4 як власник майна, у судове засідання не викликався на підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, з метою забезпечення арешту майна.
20.04.2022 о 14 год. 45 хв. ОСОБА_4 повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України.
12.07.2022 постановою слідчого зупинено досудове розслідування у вказаному кримінальному провадження на підставі п.2 ч.1 ст. 280 КПК України.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 03.11.2023 до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у ДУ «Харківський слідчий ізолятор» на 60 днів, в межах строку досудового розслідування, тобто до 01.01.2024, включно, з визначенням застави.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 цього Кодексу, а саме: запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
За змістом ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 3 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна.
Як зазначено вище, 20.04.2022 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у скоєнні злочину передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України.
Санкція ч.2 ст. 436-2 КК України передбачає обмеження волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк, з конфіскацією майна або без такої.
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання, оскільки прокурор довів наявність підстав вважати, що вчинено кримінальне правопорушення-злочин, накладання арешту на майно підозрюваного, забезпечить можливу конфіскацію майна у даному кримінальному провадженні, враховуючи санкцію ч. 2 ст. 436-2 КК України.
Захід забезпечення у вигляді арешту майна підозрюваного, шляхом заборони відчуження та розпорядження вказаним майном, належного підозрюваному, відповідає завданням кримінального провадження.
Слідчий суддя вважає розумним та співрозмірним обмеження права власності підозрюваного ОСОБА_4 завданням кримінального провадження.
Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.
Згідно з ч. 4 ст. 107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
На підставі викладеного, керуючись ст. 107, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-
Відповідно до ст. 175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя - ОСОБА_1