Справа № 308/4322/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2023 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ужгороді об`єднані в одне судове провадження кримінальні провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001042 від 26.05.2023, №0000888 від 05.08.2022, №0001689 від 02.12.2022, №0000231 від 11.03.2023, №0001776 від 25.08.2023, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 15 - ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 190 Кримінального кодексу України,

встановив:

На розгляді суду знаходяться об`єднані в одне судове провадження вищевказані кримінальні провадження.

Відповідно до реєстру матеріалів досудового розслідування слідує, що ухвалою слідчого судді від 29.08.2023 щодо ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого закінчується 09.09.2023.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Прокурор у судовому засіданні подав клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 на 60 днів. Обґрунтовуючи клопотання вказав на наявність обґрунтованої підозри та те, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема те, що обвинувачений ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення, не зменшилися та не перестали існувати. Просив врахувати тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому, вік та стан здоров`я обвинуваченого, які не перешкоджають застосуванню запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також відсутність у обвинуваченого постійного місця роботи, його майновий стан, наявність судимості.

Захисник обвинуваченого у судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу, просив суд змінити запобіжний захід на більш м`який, або визначити мінімальний розмір застави, так як наміру ухилятися від суду його підзахисний не має.

Обвинувачений підтримав позицію свого захисника.

Заслухавши думку прокурора, пояснення обвинуваченого та його захисника з приводу заявленого клопотання про продовження дії запобіжного заходу, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваного, обвинуваченого покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язана із необхідністю запобігання ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

Підставами застосування запобіжних заходів є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризику (ризиків), перелік яких встановлено пунктами 1-5 ч. 1ст. 177 КПК України.

Згідно з ч. 3 ст. 199 цього Кодексу обставиною, яка є підставою для продовження строку тримання під вартою є те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 був обраний з урахуванням його особи, який обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, за вчинення найсуворішого з яких передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від п`яти до восьми років, не має міцних соціальних зв`язків, а також суду не надано будь-яких даних щодо наявності у нього хронічних захворювань, які б перешкоджали його триманню під вартою, тому існують ризики того, що такий може в подальшому переховуватись від органів досудового розслідування, чи вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки останній раніше судимий та вчинив новий умисний злочин під час іспитового строку. Крім цього ОСОБА_4 ніде офіційно не працює, тобто не має постійного джерела доходу та засобів для існування.

У зв`язку з наведеним вище, судом встановлено, що зазначені в клопотанні прокурора ризики не зменшились та виправдовують тримання особи ОСОБА_4 під вартою.

Отже, обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід з урахуванням його тривалості у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення на даний час не виходить за межі розумного строку і кореспондується з характером суспільного інтересу, визначеними КПК України, конкретними підставами і метою його застосування.

Відповідно до вимог п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого ОСОБА_4 від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Вирішуючи питання про продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує тяжкість злочину, останній обвинувачується у вчиненні ряду умисних корисливих злочинів, вчинив такі дії перебуваючи під іспитовим строком, що свідчить про те, що ОСОБА_4 належних висновків для себе не зробив, а також те, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, у зв`язку з якими відносно останнього слідчим суддею обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою не зменшились, а менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити належне виконання обвинуваченим покладених на нього згідно кримінально-процесуального законодавства України обов`язків.

Тому суд, вважає недостатнім застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу та вважає за необхідне продовжити йому дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Керуючись ст.ст. 27, 314-316, 369-372, 392 КПК України, суд

постановив:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_4 у виді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою на період судового розгляду справи, а саме до 19 лютого 2024 року включно.

Строк дії ухвали про тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1