ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2836/23 Справа № 177/244/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2023 року Дніпровський апеляційний суд в складі:

судді доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника потерпілої ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_9 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 20 червня 2023 року, у кримінальному провадженні № 0001490 від 04.09.2020 року відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Жовті Води Дніпропетровської області, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, не маючого на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей, військовозобов`язаного, не маючого інвалідності, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Обставини, встановлені судом 1-ї інстанції :

За вироком Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 20 червня 2023 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді 6 років позбавлення волі, з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 роки.

Вирішено питання щодо: початку строку відбування основного покарання; процесуальних витрат і долі речових доказів; скасування арешту на автомобіль ЗАЗ Таврія» днз НОМЕР_1 .

Цивільний позов ОСОБА_10 до ОСОБА_8 про стягнення матеріальної та моральної шкоди задовольнено частково.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 10429 гривень 09 копійок у рахунок відшкодування матеріальних збитків.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 437400 гривен 00 копійок у рахунок відшкодування моральної шкоди.

В іншій частині цивільного позову відмовлено.

Судом 1-ї інстанції було встановлено, що 04 вересня 2020 року, близько 19:20 год, в світлий час доби, водій ОСОБА_8 , керуючи технічно справним транспортним засобом автомобілем «ЗАЗ 110307», реєстраційнй номер НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 60 км/год, по автодорозі сполученням «Кривий Ріг-Жовті Води» зі сторони с. Лозуватка у напрямку с. Новоганнівка Криворізького району Дніпропетровської області.

Водій ОСОБА_8 , рухаючись по ділянці вказаної автодороги зі зруйнованим асфальтним покриттям, міг об`єктивно виявити, що попереду по ходу керованого ним автомобіля мається скупчення перешкод для руху у вигляді хаотично розташованих ям та вибоїн великого розміру на асфальтному покритті, що вимагало від водія постійного маневрування автомобілем з метою їх об`їзду, тому він повинен був діяти відповідно до п.п 1.3, 1.5, 2.3 (б), 12.1 Правил дорожнього руху України.

У ході подальшого руху, водій ОСОБА_8 не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян, виявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змін, проявляючи злочинну самовпевненість, не обрав безпечну швидкість керованого ним автомобіля та в районі електроопори № 74/77 автодороги сполученням «Кривий Ріг- Жовті Води» зі сторони с. Лозуватка у напрямку с. Новоганнівка Криворізького району Дніпропетровської області, втратив контроль над керуванням автомоліем «ЗАЗ 110307» реєстраційний номер НОМЕР_1 , виїхав за межі проїзної частини на праве узбіччя, де допустив контакт автомобілю з нерухомим об`єктом у вигляді дерева.

Своїми односторонніми діями водій автомобіля «ЗАЗ 110307» реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_8 грубо порушив вимоги п.п. 1.3, 1.5, 2.3 (б), 12.1 Правил дорожнього руху Укнраїни, якими передбачено:

п. 1.3. «Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими»;

п. 1.5 «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;

п. 2.3 (б) «Для забезпечення безпеки дорожнього руху, водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

п. 12.1 «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним».

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобілю «ЗАЗ 110307» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_11 , була травмован, а саме отримала тілесні ушкодження: параорбітальні гематоми обличчя, крововиливи в м`які тканини правої половини обличчя та голови; переломи правої тім`яної та скроневої кісток, виличної дуги та лобно-вилочного відростка справа, стінок правої орбіти та гайморової пазухи, правого крила клиноподібної кістки та пірамідки скроневої кістки, забій тканини мозку, крововилив під його м`які судинні оболонки; епідуральні та субдуральні гематоми праворуч малого об`єму; сплощення правої півкулі мозку і зміщення серединної лінії вліво, набряк та набухання тканини мозку; перелом правої лопатки, акроміального кінця правої ключиці, 1-2 ребер праворуч по лопатковій лінії; поперечного відростку 2-го грудного хребця; забій та крововиливи у зв`язковий апарат внутрішніх органів. Вкзаані тілесні ушкодження у своїй сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознаками загрози для життя та у даному випадку призвели до настання смерті ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_2 в КП «Криворізька міська клінічна лікарня № 2».

Між тілесними ушкодженнями отриманими ОСОБА_11 внаслідок ДТП та настанням її смерті є прямий причинно-наслідковий зв`язок.

Допущені водієм ОСОБА_8 , порушення вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху України з технічної точки зору знаходились в причинно-наслідковому зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди та настанням суспільно-небезпечних наслідків у виді смерті ОСОБА_11 .

Дії ОСОБА_8 суд кваліфікував за ч.2 ст. 286 КК України за ознаками - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілої.

Доводи апеляційних скарг:

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого просить вирок Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 20.06.2023 року відносно ОСОБА_8 скасувати за недоведеністю вини обвинуваченого.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що вирок суду винесений з порушенням як матеріального, так і процесуального права, висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, під час досудового розслідування були допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, призначене судом покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Звертає увагу, що ОСОБА_8 своєї вини в скоєній дорожньо-транспортній пригоді, яка сталась 04.09.2020 року, не визнає, вважає, що вона сталась внаслідок наїзду на яму, що раптово з`явилась.

Вказує, що під час досудового слідства було істотно порушено право на захист ОСОБА_8 , оскільки слідчим було відмовлено в участі захисника ОСОБА_8 при проведенні слідчих дій, зокрема, при проведенні додаткового огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, що було проведено слідчим самостійно, а захиснику та ОСОБА_8 було відмовлено в участі.

Звертає увагу, що проведений слідчий додатковий огляд 19.09.2020 року без участі захисника та учасника дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_8 не досяг своєї мети, оскільки був проведений без замірів, таких як: довжина, ширина і глибина ям і вибоїн, відстань між ними, розташування на дорозі, а відсутність таких замірів у протоколі огляду не дає можливості встановити, чи вірну швидкість вибрав для руху водій ОСОБА_8 .

Звертає увагу, що досудове слідство по справі проводилось з 04.09.2020 року до 17.02.2021 року, повідомлення про підозру ОСОБА_8 було вручено тільки 27.01.2021 року, що не давало в повній мірі виконати зобов`язання по захисту ОСОБА_8 , чим було грубо порушено його право на захист. Після ознайомлення з матеріалами справи стало відомо, що слідчому неодноразово надавались клопотання від сторони захисту про проведення слідчих дій, проте листами було відмовлено у їх проведенні, оскільки ОСОБА_8 не вручена підозра, і він є свідком. На вказаних листах відсутні відмітки про їх вручення адресатам.

Зауважує, що сторона захисту неодноразово клопотала про проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_8 на встановлення видимості водієм легкового автомобіля вибоїни, в яку потрапив автомобіль під керуванням ОСОБА_8 , в результаті чого сталась ДТП 04.09.2020 року. Однак, слідчий експеримент був проведений лише 22.12.2020 року, коли погодні умови геть не відповідали тим умовам, які були при ДТП, а отже не було досягнуто цілі щодо експериментальних даних, з якої відстані побачив вибоїну водій ОСОБА_8 . Звертає увагу, що такі дані впливають на те, чим мав водій технічну спроможність уникнути наїзду на зазначену вибоїну з моменту її виявлення.

Після початку судового слідства за клопотанням сторони захисту слідчий експеримент було проведено 27.09.2021 року, 09.08.2022 року, проте всі вони були проведені не при тих умовах, які були на момент дорожньо-транспортної пригоди. Звертає увагу, що при проведеному слідчому експерименті 09.08.2022 року не було дотримано методичних рекомендацій «Розслідування злочинів, пов`язаних із вчиненням дорожньо-транспортних пригод», виданих Головним слідчим управління МВС України за загальною редакцією генерал-полковника міліції ОСОБА_12 2004 року. Так, не було залучено демонстраторів або статистів; не дотримано вимог проведення слідчогго експерименту з кожним учасником окремо; слідчим було невірно обрано час проведення експерименту та погодні умови. Зауважує, що всіх понятих на слідчий експеримент привіз слідчий, а їх поведінка про проведенні слідчого експерименту викликає сумнів.

Зауважує, що у зв`язку з тим, що для проведення інженерно-транспортної експертизи вказані вихідні дані, отриманні в результаті слідчого експерименту, проведеного з порушенням КПК та методичних рекомендацій, то результати висновку експерта від 01.11.2022 року № СЕ-19/112-22/8545-ІТ по варіанту № 1 також є недостовірним доказом по принципу «плодів отруйного дерева». При цьому, звертає увагу, що згідно з варіантом № 2 висновку експерта від 01.11.2022 року № СЕ-19/112-22/8545-ІТ ОСОБА_8 не мав технічної можливості екстреним гальмуванням зупинити автомобіль до місцезнаходження вибоїн.

Вказує, що судом було безпідставно враховано, що дорожньо-транспортна пригода 04.09.2020 року сталась близько 19:20 год. в світлий час доби, в той час як дорожньо-транспортна пригода 04.09.2020 року сталась, коли були сутінки і хмарно, у зв`язку з чим ОСОБА_8 їхав із увімкнутим світлом в режимі «Ближнє світло».

Вважає, що призначене покарання ОСОБА_8 у вигляді 6 років позбавлення волі є явно невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Просить врахувати, що ОСОБА_8 обвинувачується в скоєнні кримінального правопорушення по необережності, сам постраждав в результаті дорожньо-транспортної пригоди, потерпіла ОСОБА_11 була для нього рідною людиною, з якою він прожив 12 років, і її смерть для нього також є непоправною утратою.

Позиції сторін в суді :

Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник підтримали в повному обсягу доводи апеляційної скарги.

Прокурор та представник потерпілої заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи оскаржений вирок законним та обґрунтованим.

Висновки суду:

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступного.

За приписами ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Факт того, що ОСОБА_11 в наслідок ДТП, яке виникло під час керування ОСОБА_8 транспортним засобом, отримала тілесні ушкодження, від яких настала її смерть, в апеляційному порядку не оспорюється.

Фактично доводи апеляційної скарги зводяться до того, що висновок суду про те, що обвинувачений порушив вимоги Правил дорожнього руху, внаслідок чого в виникла ДТП, в якій смертельно була травмована ОСОБА_11 , не відповідає фактичним обставинам, та не підтверджується дослідженими доказами.

Оскарженим вироком ОСОБА_8 визнано винним за ч.2ст.286 КК України України, яка передбачає відповідальність за порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом,спричинило смерть потерпілого. Тобто, для визнання особи винною за вказаною нормою повинно бути доведено, що обвинувачений, керуючи транспортним засобом, порушив правила дорожнього руху, внаслідок чого настала смерть ОСОБА_11 . І між фактом порушення правил безпеки руху на настанням смерті є прямий причинний зв`язок.

За приписами п.1.1. Правил дорожнього руху (далі ПДР) ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. (п.1.3 ПДР).

Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків (п.1.5 ПДР).

Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, не відволікатися від керування транспортним засобом у дорозі (п. 2.3 б ПДР).

Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним (п.12.1 ПДР).

У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди (12.3 ПДР).

ОСОБА_8 показав, що перед дорожньо-транспортною пригодою швидкість руху його автомобіля складала приблизно 60 км/год. По ходу руху він бачив одну яму, яку пропустив між колес автомобіля (близько за 60-70 м від місця ДТП), після чого за близько 15-20 метрів побачив дуже велику яму, яку і вважає причиною ДТП. Зазначав, що виявивши вказану величезну яму він почав екстрено гальмувати, напрямок руху не змінював, а коли машина наїхала на яму, він інстинктивно повернув кермо праворуч. Після цього, відбувся наїзд на дерево і була травмована ОСОБА_11 .

Згідно протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 04.09.2020, що розпочався о 20.30 год та завершився о 22:00 год, дорожньо-транспорта пригода мала місце на території Криворізького району Дніпропетровської області, а саме на автомобільній дорозі між селами Лозуватка та Новоганнівка, на горизонтальній ділянці дороги з середньозернистим асфальтобетонним покриттям. Дорожнє покриття на момент огляду було вологим. На місці події сліди гальмування не виявлено. Огляд проведено з застосуванням відео та фото фіксації, за участі понятих, зі складенням схеми ДТП на якій зафіксовано місце зіткнення автомобілю з деревом, а також концентрація та розміри ям на проїзній частині (а.п. 6-17).

Даними цього протоколу спростовуються показання ОСОБА_8 про те, що перед наїздом на яму він застосував гальмування. Протоколом також зафіксовано значна кількість ям та напливів на ділянці дороги, де виникла ДТП.

Відповідно до висновку експерта № 19/104-17/1/1/4/314 від 09.11.2020, на момент проведення огляду, робоча гальмівна система та система рульового керування автомобілю «ЗАЗ 110307» днз НОМЕР_1 перебувала у працездатному стані (а.п. 101-105).

Відповідно до даних Дніпропетровського регіонального центру з гідрометеорології від 05.10.2020 р., 04.09.2020 р. з 18 до 20 години 04.09.2020 спостерігалася хмарна погода, захід сонця був о 19:24 год, вечірні сутінки тривали до 19:56 хв, а далі темний час доби (а.п. 142).

Таким чином, ДТП за участю ОСОБА_8 мало місце приблизно в час заходу сонця, тобто ще в світлу частину доби

19.09.2020 р. проведено додатковий огляд місця події ДТП вході якого встановлено, що перед місцем виїзду автомобілю ЗАЗ-110307 НОМЕР_1 за межі проїзної частини та зіткнення з деревом, на відстані 180 метрів по ходу його руху, з боку с. Лозуватка, по всій дорозі малися вибоїни різних розмірів та глибини. В ході даного огляду встановлено, що видимість вибоїн з статичного автомобілю складала не менше 100 метрів. Також оглядом зафіксовано наявність спуску, перехід висот якого складав на одному метрі 2.5 см, що збільшувало оглядовість водія. В ході огляду з місця водія статичного автомобілю встановлено, що всі ями розташовані за 180 метрів до місця зіткнення з деревом, є суттєвими перешкодами для руху транспортного засобу. Транспортні засоби, що рухалися по проїзній частині з вибоїнами, зменшували швидкість свого руху до мінімальної 10-20 км/год. Оглядом встановлено, що з місця водія добре видно, що дорога мала значні ями та вибоїни різного діаметру та розміру, видимість яких понад 100 м. До протоколу огляду, проведеного за участі понятих та з застосуванням відео та фото фіксації, додані фотознімки, відеозапис (а.п. 40-62), схема з детальним відображенням суттєвих пошкоджень дорожнього покриття, з фіксацією кількості, концентрації, розміру та глибини ям і вибоїн, які розташовані в тому числі на смузі руху автомобілю під керування ОСОБА_8 на відстані більше 100 метрів від місця контакту автомобілю з деревом. В ході даного огляду зафіксовано розміри ями, на яку в подальшому вказував ОСОБА_8 , як на причину дорожньо-транспортної пригоди, розміри якої станом на 19.09.2020 складали 1,8х1,1 (а.с. 42).

Дані цього протоколу свідчать про те що, на протязі ділянки дороги по ходу руху автомобіля під керуванням ОСОБА_8 на значній відстані (180м) до місця ДТП малися вибоїнирізних розмірів та глибини, які є суттєвими перешкодами для руху транспортного засобу. І таку дорожню обстановку ОСОБА_8 повинен був враховувати, обираючи відповідну швідкість руху щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним (п.12.1 ПДР).

Доводи апеляційної скарги про недопустимість, як джерела доказів, протоколу додаткового огляду місця події від 19.09.2020 р. у зв`язки із тим, що його було проведено без участі ОСОБА_8 та його захисника, чим було порушено право на захист обвинуваченого, колегія суддів не вважає слушними з огляду на таке:

За приписами ст.237 КПК України з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості.

Для участі в огляді може бути запрошений потерпілий, підозрюваний, захисник, законний представник та інші учасники кримінального провадження. З метою одержання допомоги з питань, що потребують спеціальних знань, слідчий, прокурор для участі в огляді може запросити спеціалістів.

Аналіз зазначеної норми закону вказує на те, що запрошення потерпілого, підозрюваного, захисника, законного представника та інших учасників кримінального провадження для участі в огляді є правом, а не обов`язком слідчого. Факт того, що ОСОБА_8 та його захисник не приймали участь у проведені 19.09.2020 р. додаткового огляду місця події не можна розцінювати як порушення права на захист. І цей факт не тягне визнання встановлених в наслідок огляду фактичних обставин недопустимими доказами

Відповідно до протоколу слідчого експерименту від 22.12.2020 р., проведеного за участі ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_9 , в ході якого ОСОБА_8 , сівши за кермо статичного автомобілю вказував відомі йому обставини та механізм ДТП з місця водія та вказав, яка з ям на проїжджій частині стала причиною того, що його транспортний засіб став некерованим та вказав на яму, яка на схемі позначена № 4 (яма, що розташовувалася на відстані 0,35 м від правого краю проїзної частини та на відстані 9,1 м від дерева з яким контактував автомобіль, загальна довжина ями 1,8 м та ширина 1,1 м). ОСОБА_8 вказував у ході слідчого експерименту, що він рухався прямолінійно, з постійним темпом, долаючи відстан 30 метрів за 2 секунди. Також показав, з якого положення він почав гальмування та застосував виворіт керма праворуч інстинктивно, при цьому ліворуч транспорту не було. Вказав на наявність речей в багажнику автомобілю. При цьому, в ході слідчого експеримента ОСОБА_8 вказував, що швидкість його руху складала 60-70 км/год. До протоколу слідчого експерименту додано схему слідчого експеримента з фіксацією розмірів та розташування ями, на яку вказував ОСОБА_8 , як причину ДТП (а.п. 79-83). Як слідує з відеозапису слідчого експеримента, ОСОБА_8 визнавав, що ділянка дороги має значні пошкодження, зазначав про неможливість руху з тією швидкістю з якою він їхав 04.09.2020, однак зазначав, що не знає чи були вказані вибоїни станом на 04.09.2020. Однак, місцевий суд вірно звернув увагу на те, що розмір ями, на яку вказував ОСОБА_8 , як причину ДТП, заміряної 22.12.2020 за його участі та участі захисника, є ідентичним тій, що зафіксована в огляді місця події 19.09.2020 (1,8 х 1,1м), що свідчить про незмінність обстановки на місці пригоди. Більш того, наявність та концентрація вибоїн зафіксовані як при огляді місця події 04.09.2020, так і при огляді 19.09.2020 (а.п. 12, 42).

Доводи захисника про те, що фактичні дані, отримані в ході проведення 22.12.2020 р. слідчого експерименту неможна вважати достовірними, оскільки погодні умови не співпадали з тими, що мали місце на день ДТП, тобто 04.09.2020 р., ні є слушними. Оскільки, як вбачається з протоколу цього слідчого експерименту в ході його проведення були отримані фактичні дані, достовірність яких не залежить від погоди чи часу проведення слідчої дії. А саме як і подія ДТП слідчий експеримент відбувся у світлу частину доби. Дані про швидкість руху автомобіля перед ДТП зафіксовані зі слів ОСОБА_8 . На яму на дорозі, наїзд на яку викликав ДТП, вказав ОСОБА_8 . Розташування та розміри цієї ями, наявність інших вибоїн на дорозі, співпадають із даними, зазначеними у протоколах огляду від 04.09 та 19.09. 2020 р.

В ході судового розгляду, за клопотанням сторони захисту, 27.09.2021 на виконання ухвали суду від 10.09.2021, проведено слідчий експеримент за участі спеціаліста ОСОБА_13 , обвинуваченого та його захисника, в ході якого не вдалося виконати заміри видимості вибоїни яку ОСОБА_8 вважав причиною ДТП, у зв`язку з повідомленням обвинуваченого про відповідність погоднх умов та освітлення, але невідповідність видимості вибоїни. Однак учасниками здійснено заміри вказаної вибоїни, згідно яких з моменту ДТП вона в розмірах значно не змінилася. Вказане підтверджене даними протоколу слідчого експерименту від 27.09.2021 з додатками (а.с. 194-198 т.1).

09.08.2022 р. проведено слідчий експеримент на виконання ухвали суду від 03.11.2021 (а.с. 211 т.1), в ході якого, в присутності спеціаліста Дніпровського НДЕКЦ МВС ОСОБА_14 , встановлено розташування вибоїни, яку обвинувачений ОСОБА_8 вважав причиною ДТП, яка знаходитьсяя біля правого краю проїзної частини на відстані 9,1 м. до дерева з яким контактував автомобіль. В ході слідчого експеримента було встановлено, що поняті бачили вибоїну за 83,5 м від передньої частини автомобілю, а ОСОБА_8 вказав, що бачив вибоїну на відстані 23,4 м (а.с. 61-63, 205, 212 т.2). На відеозаписі зафіксовано, що кожний з понятих почерзі вказував на видимість вибоїни (перешкоди) з місця водія, при цьому ОСОБА_8 зазначав, що бачить чорний контур зправа, а ліву частину ями не бачить, вказував, що йому не зрозуміло чи то яма, чи палка, що свідчить про те, що наявність певних перешкод для руху бачив і він.

Твердження апеляційної скарги про недостовірність даних, отриманих в наслідок проведення 09.08.2022 р. слідчого експерименту, колегія суддів не вважає слушними, оскільки слідчий експеримент, як і подія ДТП відбувся і світлу частину доби, на відповідній ділянці дороги, в протоколі проведення експерименту зафіксовані данні про відстань з якої видно вибоїну на місці ДТП як зі слів ОСОБА_8 , так і згідно слів понятих. Будь-яких даних про необ`єктивність пояснень понятих захистом суду не надано. Тому твердження захисника про упередженість понятих є голослівними.

Допитаний у ході судового засідання ОСОБА_14 , який приймав участь у ході слідчого експеримента в якості спеціаліста, вказував, що слідчий експеримент за його участі було проведено з дотриманням порядку, а будучи на місці події та безпосередньо сприймаючи обстановку на місці, він вважав наявними в діях ОСОБА_8 саме порушення п. 12.1 ПДР України, які перебували в причинному зв`язку з наслідками ДТП. В обгрунуврання своєї позиції, ОСОБА_14 зазначав, що до вказаної обвинуваченим вибоїни, за необмеженої видимості, водій подолав відстань близько 200 м, що була достатньою щоб об`єктивно зрозуміти неналежний стан покриття та обрати безпечну швидкість, за якої він міг би безпечно керувати транспортним засобом та уникнути ДТП.

Відповідно до висновку № СЕ-19/112-22/8545-ІТ від 01.11.2022, складеного експертом ОСОБА_15 , в дорожній обстановці, що склалася, водій ОСОБА_8 повинен був діяти у відповідності до вимог п.п. 2.3 (б) та 12.3 ПДР України (а.с. 123-125 т.3). Однак, при допиті експерта ОСОБА_15 в ході судового рогляду встановлено, що експертом цей висновок надавався виключно виходячи з видимості вибоїни, встановленої в ході слідчого експеримента, інші обставини ним не враховувалися.

У висновкуексперта № СЕ-19/112-23/3226-ІТ від 25.04.2023 р. були розглянуті варіанти розвитку події ДТП як із врахуванням даних про дальність видимості вибоїни, після наїзду в яку сталося ДТП, зі слів понятих, так і зі слів ОСОБА_8 .

Експерт зазначив, що у варіанті із даними про видимість вибоїни у 83,5 м.(з пояснень понятих) ОСОБА_8 мав технічну можливість екстреним гальмуванням зупинити автомобіль до місцезнаходження вибоїни; в його діях вбачається невідповідність вимогам п. 12.3 ПДР України.

А за варіантом видимості зі слів ОСОБА_8 обвинувачений не мав можливості екстреним гальмуванням зупинити автомобіль до місцезнаходження вибоїни; в його діях не вбачається невідповідність вимогам п. 12.3 ПДР України (а.с. 236-240 т.3).

Крім того, експерт зазначив, що із врахуванням дорожньої ситуації (наявність вибоїн) водій ОСОБА_8 в даній дорожній ситуації повинен був діяти у відповідності до вимог п.п. 2.3 (б) та 12.1 ПДР України, виконуючи вимоги п.п. 2.3 (б) та п. 12.1 ПДР України ОСОБА_8 мав у своєму розпорядженні технічну можливість уникнути ДТП. В діях водія ОСОБА_8 вбачається невідповідність вимогам п. 2.3 (б) та 12.1 ПДР України, які знаходяться в причинному зв`язку з виникненням ДТП.

Колегія суддів вважає, що суд 1-ї інстанції обґрунтовано визнав правдивими дані про видимість вибоїни, на яку вказали при слідчому експерименті поняті, оскільки вони отримані від двох осіб, які не заінтересовані в результаті справи. Натомість пояснення ОСОБА_8 про ці ж обставини це інформація від зацікавленої людини, яка дала непослідовні пояснення також і про стан дороги, застосування ним гальмування, які не підтверджуються, а навпаки спростовуються об`єктивними даними, отриманими в ході розгляду провадження. Тому суд вірно взяв до уваги висновок експерта про не відповідність дій Горшкова у дорожній ситуації вимогам 2.3 (б), 12.1ПДР України, необхідності ним виконання вимог 12.3 ПДР, та наявності причинного зв`язку між припущеними ОСОБА_8 порушень вимог ПДР та виникненням ДТП, в якому смертельно була травмована ОСОБА_11 .

Доводи апеляційної скарги про недостовірність висновків експерта у зв`язку із тим, що вони ґрунтуються на недостовірних даних, отриманих в ході проведення 09.08.2022 р. слідчого експерименту, колегія суддів не вважає слушними, оскільки із вказаних вище підстав вважає допустимими, належними та достовірними дані, які відображені в протоколі цього слідчого експерименту.

Порушення права ОСОБА_8 на захист не встановлено. З початку досудового розслідування він користувався послугами захисника, підозру йому було оголошено відповідно до приписів ст.276 КПК України при наявності у слідчого достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення. ОСОБА_8 було повідомлено про його права.

Відповідно до встановлених фактичних даних суд 1-їінстанціїї вірно кваліфікував дію обвинуваченого за ч.2ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Покарання обвинуваченому обрано із додержанням вимог ст.ст.50, 65 КК України в межах санкції ч.2ст.286 КК України.

Таким чином, апеляційна скарга, як така, що не підтверджується матеріалами провадження, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 407- 409 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_9 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Вирок Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 20 червня 2023 року відносно ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Судді ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4