Справа № 216/6597/20
Провадження № 1-кп/216/213/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2023 року місто Кривий Ріг

Дніпропетровської області

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 8 кримінальне провадження № 0001537 від 15 вересня 2020 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, який має професійно-технічну освіту, не працює, неодружений, неповнолітніх дітей на утримані не має, мешкає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

-04.10.2006 року вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік;

-26.07.2007 року вироком Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців, звільнений 04.03.2010 року умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 4 місяці 20 днів;

-05.07.2010 року вироком Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 190, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, звільнений 05.05.2012 року за відбуттям строку покарання;

-11.10.2012 року вироком Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік;

-23.07.2013 року вироком Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць;

-16.01.2014 року вироком Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186, чч. 1, 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць, звільнений 27.06.2017 року за відбуттям строку покарання,

-22.02.2021 року вироком Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 6 місяців, звільнений 14 жовтня 2022 року за відбуттям строку покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

захисник ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

14 вересня 2020 року приблизно о 18.00 год. ОСОБА_3 , перебуваючи в сквері, який розташований біля розважального комплексу «Клондайк» на вул. Петра Калнишевського в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, знайшов на лавці, тим самим незаконно придбав бойові припаси, а саме патрони калібру 7,62 мм у кількості 58 штук, які знаходились у пакеті з полімерного матеріалу зеленого кольору, і в подальшому до 15 вересня 2020 року продовжував їх носити та зберігати без передбаченого законом дозволу.

15 вересня 2020 року в період з 13.24 год. до 13.38 год. у дворі будинку АДРЕСА_2 працівники поліції виявили та вилучили в ОСОБА_3 з правої бокової кишені шортів пакет із полімерного матеріалу зеленого кольору, в якому знаходились патрони в кількості 58 штук, які згідно з висновком експерта від 17 вересня 2020 року № 19/104-17/1/1689 виготовлені промисловим способом і є боєприпасами - 7,62 мм проміжними патронами, призначеними для стрільби з бойової нарізної вогнепальної зброї: автоматів АК-47, АКМ, ручного кулемета РПК-47 та інших, патрони для стрільби придатні. Указані патрони ОСОБА_3 придбав, носив та зберігав без передбаченого законом дозволу.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю і дав суду такі показання. Три роки тому, точно дати вже не пам`ятає, він зустрів раніше незнайомого йому чоловіка, з яким вони почали вживати алкогольні напої. Через деякий час той чоловік десь пішов, залишивши свій пакет, і більше не повернувся. Він вирішив не лишати пакет того чоловіка та забрав його з собою, попередньо оглянувши вміст пакету та побачивши в ньому патрони. Наступного дня він йшов у Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу, точної адреси вже не пам`ятає, де до нього підійшли працівники поліції та запитали про наявність заборонених речей. Він повідомив останніх про патрони й у подальшому в присутності понятих добровільно їх видав слідчому. Водночас обвинуваченийзазначив, що в обвинувальному акті всі обставини викладено правильно та відповідають дійсності, будь-яких заборонених методів під час досудового розслідування, зокрема фізичного та психологічного тиску, до нього не застосовувалось.

Давши такі детальні показання, обвинувачений ОСОБА_3 просив суд не досліджувати зібрані в матеріалах справи докази, оскільки він всі фактичні обставини кримінального провадження визнає повністю та не оспорює їх.

При ухваленні вироку обвинувачений ОСОБА_3 просив суд врахувати, що він беззастережно визнає себе винуватим у вчиненні інкримінованого йому злочину за викладених вище обставин і кваліфікації, дійсно щиро кається в скоєному, запевняє в подальшому не допускати протиправної поведінки та вважає справедливим покарання, яке йому просив призначити прокурор.

Ураховуючи таку позицію обвинуваченого та беззаперечну згоду всіх учасників судового провадження на скорочений порядок дослідження доказів, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують його особу, а також стосовно процесуальних питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку. Перед визначенням такого порядку дослідження доказів судом було детально з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, зокрема щодо часу, місця, обстановки, способу вчинення та наслідків, форми вини, мотиву й мети та інших обставин вчинення інкримінованого йому злочину. При цьому суд взяв до уваги, що обвинувачений систематично та послідовно протягом усього часу розгляду справи безумовно визнавав усі обставини справи й погоджувалися з кваліфікацією вчиненого ним діяння, його показання є чіткими, мають логічний характер, об`єктивно узгоджуються між собою та відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, підстав для самообмови не встановлено, тому сумнівів у його волевиявленні не виникло. Переконавшись у добровільності та істинності позиції обвинуваченого, захисника й прокурора, судом було змістовно роз`яснено останнім, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

З огляду на наведене, оскільки фактичні обставини стороною обвинувачення встановлені правильно, повністю підтверджуються обвинуваченим і беззаперечно ним визнаються, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_3 за висунутим обвинуваченням доведена в судовому засіданні поза будь-яким розумним сумнівом.

За встановлених обставин суд кваліфікує зазначені дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 263 КК України за ознаками носіння, придбання та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Вирішуючи питання про вид та розмір покарання, яке має бути призначено обвинуваченому ОСОБА_3 , суд відповідно до вимог статей 50, 65 КК України виходить із меж, установлених у санкції частини статті, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, враховує положення Загальної частини Кримінального кодексу України, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, ОСОБА_3 вчинено кримінальне правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином.

При цьому обвинувачений ОСОБА_3 раніше судимий, не працює, неодружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, за місцем мешкання характеризується задовільно, перебував під наглядом лікаря-психіатра в період з 2001 року до 2008 року з приводу розумової відсталості в ступені легкої дебільності, у травні 2013 року звертався за медичною допомогою до лікаря-нарколога з приводу психічних поведінкових розладів внаслідок вживання опіоїдів із синдромом залежності (а.к.п. 22-31).

Згідно з висновком судово-психіатричного експерта від 24 вересня 2020 року № 60 ОСОБА_3 на хронічне психічне захворювання, недоумство, інших хворобливий стан психіки в період інкримінованого його діяння не страждав і в цей час не страждає. Виявляв у період інкримінованого йому діяння та виявляє в цей час легку розумову відсталість. У період часу вчинення інкримінованого йому правопорушення міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. На теперішній час також може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує (а.к.п. 38-42).

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Таким чином, при призначенні покарання суд враховує фактичні обставини справи, характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обстановку й мотиви скоєння злочину, спосіб його вчинення та наслідки, ставлення обвинуваченого до вчиненого, дані про його особу, зокрема, вік, стан здоров`я, наявність попередніх судимостей, відсутність роботи та утриманців, не перебування на цей час на обліках, задовільну характеристику за місцем мешкання, наявність однієї пом`якшуючої обставини та відсутність обтяжуючих обставин.

З огляду на наведене, ураховуючи всі зазначені вище обставини в їх сукупності, виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, суд дійшов висновку, що для досягнення мети покарання, виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень останньому необхідно призначити покарання в мінімальній межі санкції ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі.

При цьому, зважаючи на характер і ступінь тяжкості вчиненого діяння, перед і пост кримінальну поведінку обвинуваченого, який беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні вказаного злочину, щиро покаявся, запевнив не допускати протиправної поведінки в майбутньому та заявив про свій намір йти боронити країну, тобто наявність такої сукупності обставин, яка істотно знижує ступінь небезпеки обвинуваченого для суспільства та із достатньою переконливістю свідчить про реальну можливість його виправлення без відбування призначеного покарання, а також думку прокурора про доцільність застосування в даному випадку положень ст. 75 КК України, суд вважає за необхідне на підставі цієї норми кримінального закону звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, але в умовах здійснення належного контролю за його поведінкою й виконанням покладених на нього судом обов`язків під час такого звільнення, а також застосуванням протягом іспитового строку соціально-виховних заходів, необхідних для його виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень у майбутньому.

За встановлених обставин суд вважає, що саме таке покарання буде справедливим та адекватним характеру вчиненого діяння, його небезпечності й даним про особу винного, а також необхідним і достатнім для того, щоб обвинувачений ОСОБА_3 належною поведінкою протягом іспитового строку довів своє виправлення.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Згідно із ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_3 слід стягнути на користь держави 980 грн 70 коп. процесуальних витрат на залучення експерта.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

Відповідно до пп. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Початок іспитового строку ОСОБА_3 обчислювати з моменту проголошення вироку.

Речові докази, а саме:

- 52 патрони та 6 гільз, які в спеціальному опечатаному пакеті Експертної служби МВС України № 2467292 передані на зберігання до камери схову речових доказів Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області згідно із квитанцією № 0458/20-ОР, - знищити;

- решту речових доказів і документів залишити в матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 980 (дев`ятсот вісімдесят) грн 70 коп. процесуальних витрат на залучення експерта.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Подання апеляційної скарги на вирок зупиняє набрання ним законної сили та його виконання. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1