Справа № 128/2541/21
Провадження №11-кп/801/1289/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2023 року м. Вінниця

Колегія суддів Вінницького апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

адвоката ОСОБА_7

в режимі відеоконференції ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , в кримінальному провадженні №0000156 на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 08.11.2023, якою продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 2 місяці до 06.01.2024 відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що ризики встановлені судом при обранні та подальшому продовженні запобіжного заходу продовжують існувати, а достатнім для їх запобігання запобіжним заходом буде тримання обвинуваченого під вартою, оскільки інші запобіжні заходи не будуть гарантувати належної поведінки обвинуваченого під час розгляду справи, в зв`язку з чим дію запобіжного заходу продовжено на два місяці.

На вказану ухвалу суду, адвокат подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 08.11.2023 та постановити нову ухвалу, якою застосувати до нього більш м`який запобіжний захід домашній арешт.

На думку адвоката ризики прокурором не доведені, а ОСОБА_8 має постійне місце проживання, раніше не судимий, позитивно характеризується, має неповнолітню дитину та батьків, тобто міцні соціальні зв`язки.

Заслухавши доповідь судді, думку учасників процесу, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційних скарг.

Колегія суддів вважає, що продовження строку тримання під вартою виконано у відповідності до вимог ст.ст. 184, 199 КПК України та містить суть обвинувачення, обґрунтованість підозри та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України:

- наявність обґрунтованого обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України;

- злочини, в якому обвинувачується ОСОБА_8 віднесений відповідно до ст. 12 КК України до тяжкого злочину, що загрожує обвинуваченому строком покарання від 7 до 10 років позбавлення волі;

- злочин був скоєний відносно особи, з якою обвинувачений перебував у близьких стосунках та обвинувачений проживає в одній місцевості з частиною свідків, тобто обвинувачений ОСОБА_8 не позбавлений можливості впливати на свідків та потерпілу сторону, тому застосування домашнього арешту є недоцільним.

За таких обставин, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є саме таким запобіжним заходом, який буде достатнім стримуючим засобом, що здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_8 та запобігти ризикам, доведеним прокурором.

Судом першої інстанції не завершено судовий розгляд кримінального провадження, а тому строк тримання під вартою обвинуваченому вірно продовжено за наявності ризиків, які виправдовують тримання обвинуваченого під вартою.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Суд апеляційної інстанції вважає, що, приймаючи до уваги практику Європейського суду з прав людини, рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Порушень вимог КПК України, які б могли стати підставою для скасування ухвали суду по справі не встановлено, тому враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 08.11.2023, якою продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 2 місяці до 06.01.2024 відносно ОСОБА_8 - без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4