Справа № 212/1901/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2023 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря

судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

судді ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву прокурора ОСОБА_3 , про відвід головуючому судді ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002778 від 19.12.2019 року відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 289 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

09 листопада 2023 року до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшло клопотання прокурора ОСОБА_3 про відвід судді ОСОБА_4 по кримінальному провадженню, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0002778 від 19.12.2019 року відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 289 КК України.

Своє клопотання прокурор Криворізької Північної окружної прокуратури ОСОБА_3 обґрунтував тим, що на розгляді Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу під головуванням судді ОСОБА_4 перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні за №0002778 від 19.12.2019 року відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 289 КК України .

24.04.2023 року під головуванням ОСОБА_7 розглядалось клопотання прокурора ОСОБА_8 про відвід судді ОСОБА_4 . Підставою для відводу на той час було те, що суддя в своїй ухвалі про скасування арешту майна надав оцінку обвинувачення та висловив свою думку щодо своїх сумнівів кваліфікації висунутого обвинувачення. В своїх поясненнях суддя ОСОБА_4 зазначив, що «суд зобов`язаний давати оцінку обґрунтованості підозри під час розгляду клопотання про накладення/скасування арешту майна. Суд не надавав оцінку кваліфікації дій, а лише послався на норму закону, дав оцінку доводам захисту». У задоволенні клопотання відмовлено.

26.05.2023 року в судовий розгляд вступив прокурор ОСОБА_3 . Оскільки в судовому засіданні були присутні лише обвинувачений та його захисник, а стадія передбачала розпочати допит свідків, які були відсутні, то судовий розгляд відклали. Однак головуючий суддя ОСОБА_4 повідомив прокурору під звукозапис, що «обвинувачення має складнощі та потрібно на нього подивитись свіжим оком».

09.06.2023 року прокурор ОСОБА_3 долучив до матеріалів кримінального провадження обвинувальний акт зі зміненим обвинуваченням, в якому привів у відповідність діючі кваліфікуючі ознаки за ч. 3 ст. 289 КК України. Ті ознаки, щодо яких суд вже надавав оцінку та розглядалось клопотання прокурора про відвід судді. Оскільки в судовому засіданні були присутні тільки обвинувачений та захисник (отримали копії акту), суд відклав судовий розгляд на час, необхідний для ознайомлення стороною захисту. Проте головуючий суддя ОСОБА_4 знову вдався до публічного обговорення обвинувачення в формі повчання сторони обвинувачення, використовуючи такі вирази «на скільки він (обвинувальний акт) правильний, питання таке, таке обвинувачення може викликати обурення у учасників, викликати сумнів в упередженості сторони обвинувачення. Оскільки прокурор навіть не оголосив змінений обвинувальний акт, а головуючий суддя дослідивши кваліфікацію нового акту вже висловив оцінку обвинувачення.

23.06.2023 року судовий процес розпочався знову за відсутності потерпілої та представника потерпілої, який подав клопотання про відкладення. Суддя оголосив, що потерпіла повідомлена належним чином, оскільки повідомлений її представник. Проте при ознайомленні з матеріалами кримінального провадження встановлено, що будь-які виклики на адресу потерплої не направляються та матеріали на містять підтверджень. Суд прийняв рішення слухати справу за явки обвинуваченого та захисника. Під час допиту свідка ОСОБА_9 головуючий суддя дозволяв собі зневажливу поведінку до прокурора, а саме при спробі прокурора висловити свою думку або звернути увагу, суд його перебивав, що призводило до одночасного говоріння, за це суд зробив безпідставно зауваження прокурору. Такі ж дії судді були також по відношенню до представника потерпілої, який з`явився з запізненням та повідомив, що в нього відсутній зв`язок з потерпілою.

17.10.2023 року під час судового засідання було заплановано проведення очної ставки між потерпілою на свідками сторони захисту. Суддя ОСОБА_4 в порушення норм КПК змінив порядок дослідження доказів та без проведення допиту обвинуваченого (відповідно до порядку в останню чергу) розпочав очну ставку між обвинуваченим та потерпілою. Відповідно до норм КПК такий допит можливий лише після проведення основного допиту особи та з`ясування його показів.

27.10.2023 року суд розпочав дослідження матеріалів кримінального провадження. Під час дослідження прокурор попросив надати можливість звернути увагу суд на окремі деталі досліджуваного аркуша справи. Проте суддя позбавив прокурора висловити свою думку пославшись на те, що «надавши слово прокурору він буде ображати суд на його думку». За таких незрозумілих висловів з боку судді на адресу прокурора, прокурором було поставлено питання «чому так суд вважає», за що і отримав безпідставне зауваження до протоколу судового засідання. Упередженість судді по відношенню до сторони обвинувачення прослідковується у публічній дискредитації сторони обвинувачення на користь сторони захисту. Таким чином, головуючий суддя ОСОБА_4 грубо порушує норми чинного законодавства надаючи публічну оцінку обвинувачення під час судового слідства до виходу в нарадчу кімнату та намагається обмежити прокурора в його правах на представлення обвинувачення у даній справі. Такі дії головуючого судді до виходу в нарадчу кімнату ставлять під сумнів його неупередженість.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні свою заяву про відвід судді ОСОБА_4 підтримав в повному обсязі, наполягав на її задоволенні в повному обсязі, з підстав зазначених у клопотанні.

Суддя ОСОБА_4 в судовому засіданні категорично заперечував проти задоволення заяви прокурора про відвід, додавши свої письмові доводи.

Захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечував проти задоволення заявленого відводу прокуратурою судді ОСОБА_4 , пояснивши, що доводи прокурора викладені письмово та заявлені в судовому засіданні не відповідають фактичним обставинам.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував проти задоволення заявленого відводу прокурором судді ОСОБА_4 .

Вислухавши сторони кримінального провадження, дослідивши заяву про відвід, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви про відвід судді ОСОБА_4 за таких обставин.

Згідно з ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року, яка закріплює право на справедливий суд, кожна людина має право на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Як слідує з практики Європейського суду з прав людини, при наданні оцінки безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так, у справі «Гаусшильдт проти Данії» та «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначено, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. При цьому, суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного.

Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо нього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчить про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України».

Важливою процесуальною гарантією реалізації права кожної людини на справедливий судовий розгляд незалежним і безстороннім судом у кримінальному провадженні України є інститут відводів (самовідводів) професійних суддів і присяжних, який являє собою сукупність процесуальних норм, що передбачають ініціювання та вирішення питання про недопущення судді до участі або усунення його від участі в кримінальному провадженні за наявності обставин, що виключають таку участь.

При цьому, законодавець чітко регламентував у ст.75 КПК України, обставини, що виключають участь судді в кримінальному провадженні.

Так, відповідно до змісту п.4 ч.1 ст.75 КПК України, суддя не може брати участь у кримінальному провадженні, якщо існують інші обставини, ніж визначені п.п.1, 2, 3 ч.1 ст.75 КПК України, які викликають сумнів у його неупередженості.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Разом з тим, відповідно до вимог ст.26 КПК України, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

В свою чергу, згідно з ч.1 ст.321 КПК України, головуючий у судовому засіданні керує ходом судового засідання, забезпечує додержання послідовності та порядку вчинення процесуальних дій, здійснення учасниками кримінального провадження їхніх процесуальних прав і виконання ними обов`язків, спрямовує судовий розгляд на забезпечення з`ясування всіх обставин кримінального провадження, усуваючи з судового розгляду все, що не має значення для кримінального провадження.

Отже, враховуючи визначені законом повноваження головуючого судді у судовому засіданні, у заяві прокурора ОСОБА_3 , окрім власної позиції про наявність у цій справі підстав сумніватися в неупередженості судді ОСОБА_4 , з приводу дій останнього, як головуючого в судовому засіданні, не надано доказів, що такі сумніви є об`єктивно обґрунтованими і свідчать про наявність підстав для його відводу.

На думку суду, вказані обставини жодним чином не можуть свідчити про упередженість головуючого у справі та необхідність його відводу. Зазначені доводи, на переконання суду, фактично зводяться до незгоди прокурора ОСОБА_3 з процесуальними діями судді ОСОБА_4 , що відповідно до вимог кримінального процесуального закону України, не є підставою для його відводу.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 75, 76, 80, 81, 371,376 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви прокурора ОСОБА_3 про відвід головуючому судді ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002778 від 19.12.2019 року відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 289 КК України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1