Справа № 532/308/15-к
Номер рядка звіту 11
У Х В А Л А

09 січня 2024 року м.Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

судді ОСОБА_2 ,

присяжних: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

захисників обвинувачених адвокатів ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

представника потерпілих адвоката ОСОБА_14 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , клопотання захисника обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_12 про зміну запобіжного заходу, клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_11 про негайне звільнення з-під варти, клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_13 про зміну запобіжного заходу, клопотання обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_9 про скасування запобіжного заходу у кримінальному провадженні за обвинувальним актом від 28.07.2022 відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.27 ч.2 ст.377, ч.3 ст.27 п.п.6, 11, 12 ч.2 ст.115 КК України, ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.27 ч.2 ст.377, ч.3 ст.27 п.п.6, 11, 12 ч.2 ст.115 КК України, ОСОБА_10 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115, п.п.6, 11, 12, 13 ч.2 ст.115 КК України,

в с т а н о в и в:

Прокурор подав клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, в обґрунтування якого вказав, що оскільки ризики того, що обвинувачений вчинить дії, передбачені п.1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, продовжують існувати, не зменшились та лише такий вид запобіжного заходу може гарантувати виконання обвинуваченим ОСОБА_8 його процесуальних обов`язків та запобігти існуючим ризикам. Так, суворість покарання, до якого може бути засуджений ОСОБА_8 , у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27 п. 6, 11, 12 ч. 2 ст.115 КК України, у вигляді довічного позбавлення волі з конфіскацією майна, може спонукати обвинуваченого ОСОБА_8 до переховування від суду, що свідчить про існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України. Подані стороною захисту докази з часу попереднього вирішення питання про продовження запобіжного заходу не свідчать про виникнення підстав для зміни обвинувачення, висунутого ОСОБА_8 , в бік пом'якшення, або про необґрунтованість висунутого обвинувачення, а тому зазначений ризик не зменшився. Також, продовжує існувати ризик того, що ОСОБА_8 може незаконно впливати на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні. Наразі триває стадія дослідження доказів зі сторони захисту. Водночас, стороною захисту з боку обвинуваченого ОСОБА_8 подано докази, що стосуються показань ОСОБА_15 як підозрюваного у даному кримінальному провадженні, а також як обвинуваченого під час судового розгляду в інших судах. При цьому, захисником обвинуваченого ОСОБА_8 - адвокатом ОСОБА_12 надано власну інтерпретацію причин, мотивів та обставин надання ОСОБА_15 показань, які не узгоджуються із показаннями, наданими останнім під час допиту як свідка в Пирятинському районному суді. Тому з огляду на положення кримінального процесуального законодавства України ОСОБА_15 має бути додатково допитаний з метою з`ясування причин, мотивів та обставин надання показань, дослідження яких ініційовано стороною захисту. Отже, з урахуванням повідомлень ОСОБА_15 про наявність небезпеки для його життя у зв`язку із наданням викривальних показань стосовно інших обвинувачених, ризик незаконного впливу на нього з боку обвинуваченого ОСОБА_8 не зменшився. Крім цього, до даного часу не допитано свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , які викликались судом за клопотанням сторони захисту повторно, триває встановлення місцезнаходження свідка ОСОБА_19 , що також свідчить про існування зазначеного ризику. Ризик впливу на потерпілих також не зменшився, оскільки вони не допитані. Ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином продовжує існувати через наявність у ОСОБА_8 тісних зв`язків корупційного характеру в органах влади, про що свідчить зміст протоколу №6/2-2138т за результатами проведення аудіоконтролю особи відносно ОСОБА_8 , який був досліджений судом. Також перед судом присяжних Пирятинського районного суду доводились обставини, які свідчать про здатність ОСОБА_8 незаконно впливати на учасників кримінального провадження, зокрема: побоювання ОСОБА_9 за своє життя та здоров`я через надання викривальних показань на стадії досудового розслідування стосовно причетності ОСОБА_8 до вчинення кримінальних правопорушень відносно ОСОБА_20 та ОСОБА_21 ; побоювання ОСОБА_15 за своє життя у зв`язку із наданням викривальних показань стосовно інших обвинувачених; незаконний вплив з боку ОСОБА_8 на потерпілу ОСОБА_22 ; використання підконтрольних засобів масової інформації для впливу на суд присяжних під час здійснення судового провадження Полтавським районним судом Полтавської області тощо. Родина ОСОБА_8 володіє бізнесом, засобами масової інформації, є заможною, ОСОБА_8 має тісні зв`язки в органах влади. Зазначені обставини в сукупності дають фінансові та статусні можливості вчинити обвинуваченому ОСОБА_8 дії, передбачені п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України. Причинами неможливості завершення судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою є об`єктивні обставини: такі як складність кримінального провадження, продовження військової агресії проти України, що супроводжується атаками населених пунктів по всій території держави з повітря, під час яких судовий розгляд не проводиться, а також необхідність ознайомлення з матеріалами кримінального провадження захисника обвинуваченого ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_13 , який продовжує здійснювати захист обвинуваченого після тривалої перерви. З урахуванням наявності ризиків вчинення обвинуваченим ОСОБА_8 дій, передбачених п. 1, 3, 4 КПК України, досягнення вказаних завдань кримінального провадження можливе лише у випадку продовження застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Також прокурор наголошує на тому, що у даному кримінальному провадженні має місце підвищений суспільний інтерес з огляду на високий ступінь та характер суспільної небезпечності кримінальних правопорушень, вчинених відносно ОСОБА_20 та ОСОБА_21 . Більш м`які запобіжні заходи (домашній арешт, застава, особиста порука чи особисте зобов`язання) не здатні запобігти вказаним ризикам, оскільки вони за своєю суттю в значній мірі залежать від правосвідомості особи, до якої вони застосовуються, та не можуть бути ефективно контрольовані державою. Таким чином обставини, які б свідчили про можливість змінити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 з тримання під вартою на інший менш суворий запобіжний захід, наразі відсутні. Вік обвинуваченого ОСОБА_8 , а також відомості, які були надані стороною захисту, стосовно стану здоров`я ОСОБА_8 не свідчать про неможливість утримання обвинуваченого під вартою. Відомості, які були надані стороною захисту, стосовно наявності у ОСОБА_8 родини, постійного місця роботи, стосовно репутації обвинуваченого, не можуть гарантувати виконання ним обов`язків, які покладаються на обвинуваченого при застосуванні більш м`яких запобіжних заходів, з огляду на фактичні дані, викладені у клопотанні.

Прокурор також подав клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_10 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки ризики того, що обвинувачений вчинить дії, передбачені п. 1, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України, не зменшились та лише такий вид запобіжного заходу може гарантувати виконання обвинуваченим ОСОБА_10 його процесуальних обов`язків та запобігти існуючим ризикам. У доказах, поданих стороною обвинувачення до суду та приєднаних за результатами їх дослідження до матеріалів справи, містяться відомості, які здатні задовольнити об`єктивного спостерігача, що ОСОБА_10 , можливо, вчинив інкриміновані йому правопорушення. Про те, що ризики вчинення обвинуваченим дій, передбачених п. 1, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України, продовжують існувати та не зменшились свідчать наступні обставини. Суворість покарання, до якого може бути засуджений ОСОБА_10 , у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 6, 11, 12, 13 ч.2 ст.115 КК України, у вигляді довічного позбавлення волі з конфіскацією майна, може спонукати обвинуваченого ОСОБА_10 до переховування від суду, що свідчить про існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України. Подані стороною захисту докази з часу попереднього вирішення питання про продовження запобіжного заходу не свідчать про виникнення підстав для зміни обвинувачення, висунутого ОСОБА_10 , в бік пом`якшення, або про необґрунтованість висунутого обвинувачення, а тому зазначений ризик не зменшився. Також, продовжує існувати ризик того, що ОСОБА_10 може незаконно впливати на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні. Наразі триває стадія дослідження доказів зі сторони захисту. Водночас, стороною захисту з боку обвинуваченого ОСОБА_8 подано докази, що стосуються показань ОСОБА_15 як підозрюваного у даному кримінальному провадженні, а також як обвинуваченого під час судового розгляду в інших судах. При цьому, захисником обвинуваченого ОСОБА_8 - адвокатом ОСОБА_12 надано власну інтерпретацію причин, мотивів та обставин надання ОСОБА_15 показань, які не узгоджуються із показаннями, наданими останнім під час допиту як свідка в Пирятинському районному суді. Разом із цим, відповідно до положень ст. 23 КПК України, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. З огляду на положення кримінального процесуального законодавства України ОСОБА_15 має бути додатково допитаний з метою з`ясування причин, мотивів та обставин надання показань, дослідження яких ініційовано стороною захисту. Отже, з урахуванням повідомлень ОСОБА_15 про наявність небезпеки для його життя у зв`язку із наданням викривальних показань стосовно інших обвинувачених, ризик незаконного впливу на нього з боку обвинуваченого ОСОБА_10 не зменшився. Крім цього, до даного часу не допитано свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , які викликались судом за клопотанням сторони захисту повторно, триває встановлення місцезнаходження свідка ОСОБА_19 , що також свідчить про існування зазначеного ризику. Ризик впливу на потерпілих також не зменшився, оскільки вони не допитані. Ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином продовжує існувати, про що свідчить факт звернення ОСОБА_10 у серпні 2022 року до Президента України із заявою про відмову від громадянства України, в якому він виказав своє зневажливе ставлення до держави в цілому та до законів України.Упродовж усього часу здійснення судового розгляду у даному кримінальному провадженні спостерігалося намагання ОСОБА_10 досягти звільнення з-під варти до ухвалення судового рішення у справі. Про це свідчать дії сторони захисту з боку ОСОБА_10 , спрямовані на затягування судового розгляду, відволікання суду від дослідження доказів, вжиття заходів до зміни суду, з послідуючими скаргами на надмірне тримання під вартою та надмірну тривалість судового розгляду. Також прокурор вважає за необхідне враховувати, що ОСОБА_15 є хрещеним батьком доньки ОСОБА_10 та довгий час мав з ним спільний бізнес до затримання, а тому, перебуваючи на волі, навіть під домашнім арештом, обвинувачений ОСОБА_10 буде мати можливість, використовуючи родинні зв`язки та спільні з ОСОБА_15 знайомства, впливати на ОСОБА_15 з метою зміни останнім показань, наданих в суді. Крім цього, вже зверталась увага суду на обставини, які свідчать про залежність ОСОБА_10 від ОСОБА_8 у захисті своїх інтересів, що вказує на можливість вчинення ним дій, спрямованих на перешкоджання кримінальному провадженню, на прохання останнього та у спосіб ним визначений. Також, до відома суду доводились обставини, які мали місце у ході судового розгляду даного кримінального провадження та свідчать про те, що ОСОБА_10 притаманні такі негативні риси характеру як нестриманість та агресивність, він постійно демонструє своє зневажливе ставлення до вимог закону, що вказує на підвищений ризик вчинення дій, спрямованих на перешкоджання здійсненню правосуддя. Причинами неможливості завершення судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою є об`єктивні обставини: такі як складність кримінального провадження, продовження військової агресії проти України, що супроводжується атаками населених пунктів по всій території держави з повітря, під час яких судовий розгляд не проводиться, а також необхідність ознайомлення з матеріалами кримінального провадження захисника обвинуваченого ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_13 , який продовжує здійснювати захист обвинуваченого після тривалої перерви. Крім цього прокурор наголошує на тому, що в даному кримінальному провадженні має місце підвищений суспільний інтерес з огляду на високий ступінь та характер суспільної небезпечності кримінальних правопорушень, вчинених відносно ОСОБА_20 та ОСОБА_21 . Більш м`які запобіжні заходи (домашній арешт, застава, особиста порука чи особисте зобов`язання) не здатні запобігти вказаним ризикам, оскільки вони за своєю суттю в значній мірі залежать від правосвідомості особи, до якої вони застосовуються, та не можуть бути ефективно контрольовані державою. Таким чином, обставини, які б свідчили про можливість змінити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_10 з тримання під вартою на інший менш суворий запобіжний захід, наразі відсутні. Вік обвинуваченого ОСОБА_10 , а також відомості, які були надані стороною захисту, стосовно стану здоров`я ОСОБА_10 не свідчать про неможливість утримання обвинуваченого під вартою. Відомості, які були надані стороною захисту, стосовно наявності у ОСОБА_10 родини, не можуть гарантувати виконання ним обов`язків, які покладаються на обвинуваченого при застосуванні більш м`яких запобіжних заходів, з огляду на фактичні дані, викладені у клопотанні.

Захисник обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_12 подав письмові заперечення на клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_10 . У своїх запереченнях захисник виклав загальні зауваження щодо обох клопотань. Зокрема, захисник зазначає, що звертаючись до суду з клопотанням про вжиття заходів забезпечення кримінального провадження, прокурор зобов`язаний надати актуальний (на час подання клопотання) витяг з ЄРДР, в рамках якого подається клопотання. Не додавши до клопотання актуальний на час подання клопотання витяг з ЄРДР, прокурор порушив процесуальний закон, не довів належним чином наявність у нього повноважень на подання відповідного клопотання станом на 05.01.2024. Також захисник зазначає, що посилання прокурора у клопотанні на «продовження існування» чи «не зменшення» ризиків, замість доведення конкретних фактів з наданням конкретних доказів щодо існування конкретних підстав для тверджень про ризики, достатніх для переконливого спростування презумпції необхідності звільнення, є прямим порушенням статті 5 Конвенції та процесуального закону. Щодо кожного вказаного ризику клопотання прокурора містять виключно нічим не обгрунтовані припущення замість посилань на переконливі факти та докази. Також захисник зазначає, що ігноруючи попередні розвернуті викладення текстів відповідних рішень ЄСПЛ та їх суті, несумісних з метою, з якою їх використовує прокурор, останній продовжує незаконно та безпідставно посилатись на рішення ЄСПЛ у справах «Кавала проти Туреччини», «Мюррей проти Сполученого Королівства», «Гонгадзе проти України». Намагання у такий спосіб обґрунтувати обмеження прав осіб, що позбавлені без вироку волі вже більше 9 років, є порушенням статті 9 КПК України, статті 53 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а повторюваний характер такого порушення свідчить про таку правосвідомість прокурора, яка граничить з правовим нігілізмом та хронічною неповагою до прав людини як найвищої соціальної цінності. Так само посилання прокурора на ст. 3, 27 Конституції України на обгрунтування необхідності тримання під вартою громадян України загальним терміном понад 9 років без вироку є відвертим спотворенням змісту та неповагою до Конституції. Захисник у своїх запереченнях зазначає, що твердження прокурора про неможливість застосування альтернативних запобіжних заходів є абстрактними, без розкриття відповідних актуальних на даний час фактів та доказів на їх існування. Припущення прокурора про неспроможність державних органів виконати свої обов`язки - не мають відношення до реальної дійсності, до осіб обвинувачених, і не є підставою для тримання під вартою підзахисних. Твердження прокурора про те, що дані про стан здоров`я обвинувачених не свідчать про неможливість утримання обвинувачених під вартою прямо свідчать про те, що саме тримання під вартою є самоціллю прокуратури. Адже стан здоров`я, коли особа ще не померла, не означає наявність достатніх підстав для обрання саме такого найтяжчого запобіжного заходу. Твердження прокурора про те, що дані про наявність родин у обвинувачених, їх тісні соціальні зв`язки в місцях постійного проживання, не впливають на вирішення питання зміни запобіжного заходу, є абстрактними, не відповідають статті 5 Конвенції, ст. 3, 8 Конституції України та вимогам процесуального закону. Суворість можливого покарання на десятому році тримання обвинувачених під вартою не є підставою для продовження запобіжного заходу. Наданий прокурором перелік досліджених судом доказів по суті обвинувачення, а також статистичні дані судового розгляду за останні тижні не мають жодного відношення до вирішення питання продовження тримання під вартою, і є намаганням прокурора підмінити змістовні факти, які вимагаються законом, абстрактними просторікуваннями. Посилання прокурора на «можливу» або «вірогідну» необхідність виклику для додаткового допиту свідків зі сторони обвинувачення немає жодного відношення до вирішення питання продовження запобіжного заходу. Посилання прокурора на можливий допит ОСОБА_15 є відвертою маніпуляцією. Повторюване посилання прокурора на «суспільний інтерес» є беззмістовним і таким, що не відповідає статтям 5 та 6 Конвенції. Прокурор не дотримується положень Конвенції в світлі усталеної практики Європейського суду з прав людини. Порушуючи статтю 9 КПК України, Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», прокурор повністю ігнорує обов`язкові для врахування висновки Європейського суду з прав людини у справах: «Левченко та інші проти України» за заявою І. Пасічного, «Бевз та інші проти України» за першою заявою ОСОБА_23 , «Горбачов та інші проти України» за другою заявою ОСОБА_23 , «Крижановський та інші проти України» за заявою ОСОБА_24 , «Комар та інші проти України» за заявою О. Мельника, і нарешті«Кравченко та інші проти України» за третьою заявою ОСОБА_23 . Також в своїх письмових запереченнях захисник ОСОБА_12 окремо виклав зауваження на клопотання прокурора щодо ОСОБА_10 , зокрема, він зазначає, що посилання прокурора на те, що родинні зв`язки між ОСОБА_25 і ОСОБА_26 . Пасічним є достатньою підставою для тверджень про ризик тиску на Пасічного з боку ОСОБА_23 у випадку зміни запобіжного заходу останньому, є нічим іншим, як пустим припущенням. Крім того, у випадку зміни показань, на підставі яких з І. Пасічним була укладена угода прокурором, буде означати скасування вироку, завдяки якому І. Пасічний вийшов на волю. Є незрозумілим, на яку залежність І. Куника від ОСОБА_27 у захисті своїх інтересів знову вказує прокурор у клопотанні відносно ОСОБА_23 . Прокурор суть цієї залежності, з посиланням на конкретні докази, не розкриває.

Захисник ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_11 просив відмовити у клопотанні прокурора стосовно ОСОБА_8 за його безпідставністю. Зокрема, захисник наголошував на тому, що в своєму клопотанні прокурор не зазначає, чому прокурор ігнорує рішення ЄСПЛ, яке ухвалено стосовно ОСОБА_8 , яким встановлено порушення ст. 3 та 5 Конвенції. Прокурор за відсутності на те правових підстав звертається знову з клопотанням про продовження запобіжного заходу. Захисник наголошує на тому, що загальний строк тримання під вартою ОСОБА_8 становить вже 9 років і 4 місяці. Маються окремі ухвали суддів щодо незаконності тримання під вартою ОСОБА_8 , які були постановлені ще до постановлення рішення ЄСПЛ щодо ОСОБА_8 . Також захисник звертав увагу суду на те, що прокурор в клопотанні посилається на постанову Верховного Суду, однак дана постанова не є релевантною до даних обставин, оскільки в цій постанові зазначено, що по відеозапису не було призначено експертизи і не встановлено, що відеозапис був автентичним. А в даному випадку зовсім інша ситуація, оскільки по відеозаписам була призначена експертиза, якою встановлено, що даний відеозапис не відповідає достовірності. А тому практику Верховного Суду, на яку посилається прокурор, не можна приймати до уваги. Як і ту практику Верховного Суду, на яку посилається прокурор, що під час вручення підозри участь захисника не є обов`язковою, в той час коли участь захисника в розумінні КПК є обов`язковою, тоді і повідомлення про підозру повинно бути вручено за участю захисника. Тому він підтримує заперечення захисника ОСОБА_12 про те, що клопотання прокурора є безпідставним і воно не підлягає задоволенню. Щодо клопотання прокурора стосовно ОСОБА_10 він також вважає, що воно не підлягає задоволенню. Підозра ОСОБА_10 вручена без участі захисника, підозра складена не уповноваженою особою. На його думку даних фактів достатньо для того, щоб суд не мав права вирішувати питання продовження тримання під вартою ОСОБА_10 та ОСОБА_8 . Прокурор посилається на протокол, згідно якого встановлено, що ОСОБА_8 має корупційні зв`язки, проте такий протокол не долучався прокурором і не досліджувався судом. Він звертався із запитами до відповідних органів, проте наданна відповідь, що про ці обставини невідомо. Таким чином захисник вважає, що відсутні підстави для задоволення клопотання як щодо ОСОБА_8 , так і щодо ОСОБА_10 .

Обвинувачений ОСОБА_8 просив не задовольняти клопотання прокурора, вважає дане клопотання цинізмом на грані катування.

Обвинувачений ОСОБА_10 просив відмовити у клопотанні прокурора.

Захисник ОСОБА_13 підтримав думку колег, вважає, що немає підстав для задоволення клопотання в цій редакції, яка подана прокурором.

Обвинувачений ОСОБА_9 підтримав позицію свого захисника.

Представник потерпілих ОСОБА_14 повністю підтримав клопотання сторони обвинувачення щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , вважає їх достатньо обґрунтованими. Оскільки на його думку інший запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі, не убезпечить від настання ризику ухилення обвинувачених від суду та впливу на учасників провадження, вважає, що зміна запобіжного заходу обвинуваченим не дасть можливості закінчити судовий розгляд даної справи. Тому просив задовольнити клопотання.

Прокурор також подав клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки ризики того, що обвинувачений вчинить дії, передбачені п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшились та лише такий вид запобіжного заходу може гарантувати виконання обвинуваченим ОСОБА_9 його процесуальних обов`язків та запобігти існуючим ризикам. У доказах, поданих стороною обвинувачення до суду та приєднаних за результатами їх дослідження до матеріалів справи, містяться відомості, які здатні задовольнити об`єктивного спостерігача, що ОСОБА_9 , можливо, вчинив інкриміновані йому правопорушення. Про те, що ризики вчинення обвинуваченим дій, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, продовжують існувати та не зменшились свідчать наступні обставини. Суворість покарання, до якого може бути засуджений ОСОБА_9 , у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27 п. 6, 11, 12 ч. 2 ст.115 КК України, у вигляді довічного позбавлення волі з конфіскацією майна, може спонукати обвинуваченого ОСОБА_9 до переховування від суду, що свідчить про існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України. Подані стороною захисту докази з часу попереднього вирішення питання про продовження запобіжного заходу не свідчать про виникнення підстав для зміни обвинувачення, висунутого ОСОБА_9 , в бік пом`якшення, або про необґрунтованість висунутого обвинувачення, а тому зазначений ризик не зменшився. Також, продовжує існувати ризик того, що ОСОБА_9 може незаконно впливати на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні (п.3 ч.1 ст.177 КПК України). Наразі триває стадія дослідження доказів зі сторони захисту. Водночас, стороною захисту з боку обвинуваченого ОСОБА_8 подано докази, що стосуються показань ОСОБА_15 як підозрюваного у даному кримінальному провадженні, а також як обвинуваченого під час судового розгляду в інших судах. При цьому, захисником обвинуваченого ОСОБА_8 - адвокатом ОСОБА_12 надано власну інтерпретацію причин, мотивів та обставин надання ОСОБА_15 показань, які не узгоджуються із показаннями, наданими останнім під час допиту як свідка в Пирятинському районному суді. Разом із цим, відповідно до положень ст. 23 КПК України, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. З огляду на положення кримінального процесуального законодавства України, ОСОБА_15 має бути додатково допитаний з метою з`ясування причин, мотивів та обставин надання показань, дослідження яких ініційовано стороною захисту. Отже, з урахуванням повідомлень ОСОБА_15 про наявність небезпеки для його життя у зв`язку із наданням викривальних показань стосовно інших обвинувачених, ризик незаконного впливу на нього з боку обвинуваченого ОСОБА_9 не зменшився. Крім цього, до даного часу не допитано свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , які викликались судом за клопотанням сторони захисту повторно, триває встановлення місцезнаходження свідка ОСОБА_19 , що також свідчить про існування зазначеного ризику. Ризик впливу на потерпілих також не зменшився, оскільки вони не допитані. Про високу ймовірність того, що обвинувачений ОСОБА_9 може вчинити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК України, свідчать наступні обставини. Упродовж усього часу здійснення судового розгляду у даному кримінальному провадженні спостерігалося намагання ОСОБА_9 досягти звільнення з-під варти до ухвалення судового рішення у справі. Про це свідчать, дії сторони захисту з боку ОСОБА_9 , спрямовані на затягування судового розгляду, відволікання суду від дослідження доказів, вжиття заходів до зміни суду, з послідуючими скаргами на надмірне тримання під вартою та надмірну тривалість судового розгляду. Обставини, які свідчать про зловживання стороною захисту своїми процесуальними правами доводились до відома суду та судом вже була дана оцінка цим обставинам як таким, що впливають на тривалість судового розгляду. Також до відома суду доводились обставини впливу з боку ОСОБА_9 на потерпілих, та їх представника шляхом повідомлення вигаданих обставин щодо начебто здійснення на нього тиску адвокатом ОСОБА_14 під час проведення слідчого експерименту 05.09.2014. Обвинувачений ОСОБА_9 намагався дискредитувати таким чином представника потерпілих ОСОБА_22 та ОСОБА_28 - адвоката ОСОБА_14 перед судом та громадськістю (у першу чергу міста Кременчука), оскільки хід судових засідань постійно фіксується представниками ЗМІ. Крім цього, необхідно враховувати, що ОСОБА_15 є чоловіком небоги ОСОБА_9 , а тому, перебуваючи на волі, навіть під домашнім арештом, обвинувачений ОСОБА_9 буде мати можливість, використовуючи родинні зв`язки, впливати на ОСОБА_15 з метою зміни останнім показань, наданих в суді, відповідно до яких саме на пропозицію ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_8 він приймав участь у вчиненні кримінальних правопорушень відносно ОСОБА_20 та ОСОБА_21 . Крім цього прокурор вказує на те, що наявність у ОСОБА_9 навичок оперативної роботи, набутих під час проходження служби в органах внутрішніх справ, можливість використання соціальних зв`язків, що виникли під час тривалого проходження служби за контрактом за межами України, підвищують ризик вчинення обвинуваченим ОСОБА_9 дій, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. Крім цього, вже зверталась увага суду на обставини, які свідчать про залежність ОСОБА_9 від ОСОБА_8 у захисті своїх інтересів, що вказує на можливість вчинення ним дій, спрямованих на перешкоджання кримінальному провадженню, на прохання останнього та у спосіб ним визначений. Також не виключається вчинення зазначених дій під тиском ОСОБА_8 через відчуття загрози для свого життя та здоров`я з боку останнього, про що свідчить звернення на стадії досудового розслідування із заявою про застосування до ОСОБА_9 заходів безпеки, зокрема, під час перебування його в Полтавському слідчому ізоляторі УДПтСУ в Полтавській області, після надання викривальних показань стосовно ОСОБА_8 . Прокурор звертає увагу суду на те, що при вирішенні питання щодо тримання обвинуваченого ОСОБА_9 під вартою останній постійно заявляє про те, що при зміні запобіжного заходу на менш суворий він готовий виконувати всі покладені на нього рішенням суду обов`язки. Водночас, обставини, які мали місце під час судового розгляду у даному кримінальному провадженні, свідчать про те, що до вказаних заяв необхідно ставитись критично. Оскільки обвинувачений ОСОБА_9 вдається до невиконання заборон, покладених на нього законодавством, яке визначає умови попереднього ув`язнення. Також працівниками ДУ «Полтавська УВП (№23)» 21.05.2020 при проведенні обшуку камери №41 в особистих речах, а саме в сумці ув`язненого ОСОБА_9 було виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Хіаоmі» (ІМЕІ: відсутній), машинку для татуювання, МРЗ-плеєр, електронну книгу «Кіndlе», що є забороненими предметами для використання та зберігання ув`язненими, свідчить про порушення вимог режиму, невиконання покладених обов`язків, порушення заборон, встановлених Кримінально-виконавчим кодексом України, Правилами внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України, Законом України «Про попереднє ув`язнення». Причинами неможливості завершення судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою є об`єктивні обставини: такі як складність кримінального провадження, продовження військової агресії проти України, що супроводжується атаками населених пунктів по всій території держави з повітря, під час яких судовий розгляд не проводиться, а також необхідність ознайомлення з матеріалами кримінального провадження захисника обвинуваченого ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_13 , який продовжує здійснювати захист обвинуваченого після тривалої перерви. З урахуванням наявності ризиків вчинення обвинуваченим ОСОБА_9 дій, передбачених п. 1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, досягнення вказаних завдань кримінального провадження можливе лише у випадку продовження застосування до обвинуваченого ОСОБА_9 найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Обставини, які б свідчили про можливість змінити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_9 з тримання під вартою на інший менш суворий запобіжний захід, наразі відсутні. ОСОБА_9 упродовж судового розгляду неодноразово порушував умови застосованого до нього раніше запобіжного заходу. Вік обвинуваченого ОСОБА_9 , а також відомості, які були надані стороною захисту, стосовно стану здоров`я ОСОБА_9 не свідчать про неможливість утримання обвинуваченого під вартою. Відомості, які були надані стороною захисту, стосовно наявності у ОСОБА_9 родини, постійного місця роботи, стосовно репутації обвинуваченого, не можуть гарантувати виконання ним обов`язків, які покладаються на обвинуваченого при застосуванні більш м`яких запобіжних заходів, з огляду на фактичні дані, викладені у клопотанні.

Обвинувачений ОСОБА_9 просив суд не приймати до уваги брехливі зауваження прокурора, вважає, що в клопотанні вкотре викладена суцільна брехня. Нічого обґрунтованого прокурор в клопотанні не наводить, тому просив відмовити в задоволенні клопотання.

Захисник ОСОБА_13 заперечував проти клопотання прокурора, зазначив, що ЄСПЛ неодноразово наголошував на тому, що будь-який запобіжний захід є превентивним. ЄСПЛ наголошує на тому, що застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинно грунтуватися не на абстрактному наведенні можливості настання таких ризиків, а конкретизуватися. Вказаному повинно бути відповідповідне підтвердження, а не лише суворість покарання. Прокурор навіть не наводить доводів, при цьому наводить аналіз доказів, проте незрозуміло яким чином це стосується його підзахисного ОСОБА_9 . Згідно практики ЄСПЛ самі по собі суворість покарання та обґрунтованість обвинувачення не можуть слугувати самостійною підставою для продовження тримання під вартою. Тому просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора.

Обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_10 просили відмовити в задоволенні клопотання прокурора.

Захисник ОСОБА_12 підтримав заперечення захисника ОСОБА_13 , зазначивши, що його загальні зауваження на клопотання прокурора стосовно ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , викладені ним у письмових запереченнях, також стосуються і клопотання прокурора стосовно ОСОБА_9 .

Захисник ОСОБА_11 підтримав заперечення захисника ОСОБА_13 , вважає, що клопотання не підлягає задоволенню. Крім цього звернув увагу на те, що як в попередніх клопотаннях прокурора, так і в клопотанні щодо ОСОБА_9 прокурор посилається на рішення ЄСПЛ «Кавалла проти Туреччини», «Мюррей проти Сполученого Королівства», і він зазначає, що обґрунтована підозра повинна бути і з чого вона складається. В даному випадку обґрунтована підозра це повідомлення про підозру. В попередній своїх клопотаннях він неодноразово посилався на постанову Великої палати ВС, яка дає тлумачення стадій повідомлення про підозру. Ці всі стадії повинні відповідати вимогам КПК. В даному випадку повідомлення про підозру ОСОБА_9 складено неуповноваженою особою слідчим Жолонкою, який не входив до слідчої групи. А потім неуповноважена особа ОСОБА_29 вручила це повідомлення про підозру ОСОБА_9 , яка також не входила до слідчої групи. Прокурор не надає оцінку даним фактам у своєму клопотанні. Отже, на думку захисника, немає ніякої обґрунтованої підозри. Тому, якщо особа не набула статусу підозрюваного, то вона і не набула статусу овинуваченого, якщо навіть в подальшому обвинувачення складено уповноваженою особою. Тому суд повинен оцінити обґрунтованість підозри.

Представник потерпілих ОСОБА_14 підтримав клопотання прокурора, вважає, що інший більш м`який запобіжний захід не унеможливить настання ризиків та не надасть можливості закінчити судовий розгляд.

Захисник ОСОБА_12 звернувся з клопотанням про зміну запобіжного заходу в інтересах обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , в якому зазначив, що встановленим Законом судом для вирішення питання щодо вжиття запобіжних заходів під час розгляду кримінальної справи в суді судом присяжних, відповідно до параграфів 1 та 3 статті 5 Конвенції, частини 3 статті 331 КПК України, є професійний суддя - головуючий суддя зі складу суду присяжних, а не суд присяжних в цілому. Захисник вказує на те, що 14 грудня 2023 року Європейським судом з прав людини ухвалено остаточне рішення у справі «Кравченко та інші проти України» (Заява № 52292/16 та 3 інші, в тому числі за заявою ОСОБА_10 № 54055/22). ЄСПЛ втретє встановив порушення прав ОСОБА_10 , гарантованих параграфом 3 статті 5 Конвенції у кримінальній справі № 532/308/15-к. Враховуючи викладене та чергове (третє) рішення Європейського суду з прав людини за скаргою ОСОБА_30 у справі «Кравченко та інші проти України» від 14 грудня 2023 року, яке до речі стосується виключно судових рішень Пирятинського районного суду та пов`язаних з ними рішень Полтавського апеляційного суду, захисник просить у відповідності до положень параграфів 1 та 3 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, частини 3 статті 331 КПК України розглянути це клопотання у складі головуючого судді по справі одноосібно; розглянути конкретні обставини цієї справи на користь чи проти тримання під вартою наших підзахисних, з урахуванням висновків Європейського суду з прав людини у рішенні від 14 грудня 2023 року у справі «Кравченко та інші проти України» в системному зв`язку з наведеними попередніми рішеннями ЄСПЛ по цій кримінальній справі; змінити ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід з тримання під вартою на інший, цілком достатній за дійсних обставин справи для належного забезпечення кримінального провадження - на особисте зобов`язання, з покладенням на підзахисного додаткових обов`язків, а саме: не відлучатися із населеного пункту, в якому він постійно проживає з дружиною та неповнолітньою дитиною ( АДРЕСА_1 ) без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною судом (зокрема свідками, потерпілими, експертами у справі); не відвідувати місця, визначені судом; носити електронний засіб контролю. Також захисник просить змінити ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід з тримання під вартою на інший, цілком достатній за дійсних обставин справи для належного забезпечення кримінального провадження - на особисте зобов`язання, з покладенням на підзахисного додаткових обов`язків, а саме: не відлучатися із населеного пункту, в якому він постійно проживає з дружиною ( АДРЕСА_2 ) без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною судом (зокрема свідками, потерпілими, експертами у справі); не відвідувати місця, визначені судом; носити електронний засіб контролю.

Захисник ОСОБА_11 звернувся до суду з клопотанням про негайне звільнення ОСОБА_8 з-під варти. В якому захисник просить негайно, з метою припинення катування людини і інваліда в спосіб свавільного утримання під вартою за межами будь-яких розумних строків та на виконання рішення ЄСПЛ у справі «Комар та Інші проти України», звільнити з-під варти ОСОБА_8 . В клопотанні захисник зазначає, що 07-09 березня 2023 року відбулось чергове засідання Комітету Міністрів Ради Європи (1459-та зустріч) з приводу нагляду за виконанням рішень Європейського суду (група справ «Ігнатов проти України», «Корнякова і Чанєв проти України»). Рішення ЄСПЛ відносно ОСОБА_8 і обидва попередні рішення ЄСПЛ відносно ОСОБА_10 знаходяться в групі нагляду цих рішень. 14 грудня 2023 року Європейський суд з прав людини втретє прийняв рішення за заявою ОСОБА_10 у справі «Кравченко та інші проти України», яким вкотре встановив незаконність тримання ОСОБА_10 під вартою згідно п.3 ст.5 Конвенції внаслідок чого порушені його конвенційні права. Захисник наголошує на тому, що вказане рішення, як практика суду, має бути застосоване і відносно невинуватої людини ОСОБА_8 в силу Конституції і законодавства України та є підставою для негайного звільнення. Захисник вказує на те, що суду відомо, що 04.09.2014 невинувата людина - ОСОБА_8 затриманий за місцем свого проживання, а 05.09.2014 йому обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який на сьогодні становить 9 років і 4 місяці. Суду відомо про чисельні окремі думки суддів і присяжного, у тому числі суддів Пирятинського районного суду, у даному кримінальному провадженні, про незаконність тримання ОСОБА_8 під вартою. Отже, ОСОБА_8 , в силу чинного законодавства України та практики ЄСПЛ, має бути негайно звільнений з-під варти. Крім цього захисник вказує на те, що суд повинен врахувати відносно ОСОБА_8 вік, стан його здоров`я, міцність соціальних зв`язків, наявність постійного місця проживання, репутацію, відсутність судимостей, дотримання умов застосування раніше обраних запобіжних заходів. Зокрема те, що ОСОБА_8 сім`янин, має дружину і дітей, є учасником ліквідації аварії на ЧАЕС 1 категорії, внаслідок чого отримав інвалідність другої групи пов`язану з виконанням обов`язку щодо ліквідації аварії, а тому є інвалідом внаслідок війни, має численні хвороби, у тому числі серця. У Кременчуці він має постійне місце проживання, проживає з родиною. З 1995 року працює і обіймає посаду директора Приватного підприємства «Приватна Телекомпанія «Візит», а також обіймав посаду директора Приватного підприємства «Візит-Сервіс». В довідці про інвалідність зазначено, що ОСОБА_8 повинно бути забезпечено стаціонарне лікування 1-2р. на рік. Натомість, стаціонарне лікування за час перебування під вартою він не проходив. Крім цього лікування за встановленими експертизами хворобами не проводиться і ліки не надаються. Також захисник вказує на те, що суд повинен врахувати відносно ОСОБА_8 надані докази про відсутність ризиків. Зокрема, судом допитувались потерпілі, які виявили бажання надати показання, свідки, спеціалісти, експерти, і встановлено відсутність незаконного впливу зі сторони ОСОБА_8 та інших, як під час досудового розслідування так і під час судового розгляду, у тому числі і щодо обвинувачених у справі, зокрема і щодо ОСОБА_15 . При цьому захисник наголошує на тому, що відомості в ЄРДР внесені 11.02.2014 і 26.07.2014, а ОСОБА_8 затриманий 04.09.2014, тобто ОСОБА_8 , знаходячись на свободі, не вчиняв жодних протиправних дій і не перешкоджав досудовому розслідуванню. Отже, знаходячись на волі, ОСОБА_8 не вчиняв жодних протиправних дій і не перешкоджав кримінальному провадженню. Крім цього суд повинен врахувати встановлені істотні порушення прав та свобод людини під час досудового розслідування, незаконність проведення та ознаки фальсифікації досудового розслідування, а саме: незаконне затримання міліцією ОСОБА_10 , ОСОБА_15 без складання протоколу про затримання та не роз`яснення прав; незаконний вплив працівників міліції і прокуратури на рідних і близьких, у тому числі на дітей ОСОБА_8 , ОСОБА_10 ; незаконний вплив вже свідка обвинувачення ОСОБА_15 на дітей ОСОБА_9 ; порушення права на захист ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_15 , зокрема не залучення взагалі захисників, не залучення обраного захисника та перешкоджання у його зустрічі з підзахисним до першого допиту та в подальшому протиправний не допуск до захисту; незаконне притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 і ОСОБА_15 ; незаконне приховування і не відкриття прокуратурою 105 томів досудового розслідування; незаконне не відкриття, знищення доказів, у тому числі в 105 томах, - відеозаписів, речей і документів, які свідчать про невинуватість ОСОБА_8 і інших підзахисних, а як наслідок про ознаки фальсифікації обвинувачення; незаконні дії працівників міліції і прокуратури відносно ОСОБА_8 і інших підзахисних, зокрема під час затримання, знаходження в ІТТ, де шляхом катування окремих осіб примусили дати зізнавальні показання, якими в подальшому здійснювались маніпулювання щодо винності; незаконні дії про примушування підзахисних до створення штучних доказів винуватості за їх участю під час слідчих експериментів, де примушували їх проговорювати зізнавальні покази, у тому щодо кулі, зброї, зокрема рушниці «Сайга 20С» і магазинів до неї, пістолета Макарова і магазинів до нього, 1 пачки патронів НВО «ТАХО», реєстраційних номерів ВАЗ-2108, кузова НОМЕР_1 та інших, але вказані фальсифікації сторони обвинувачення викриті стороною захисту; незаконний вплив сторони обвинувачення на свідків і підозрюваних, зокрема свідка ОСОБА_31 , підозрюваного ОСОБА_32 , підозрюваного ОСОБА_33 , підозрюваного і свідка ОСОБА_34 , свідків О.Кравжуна і ОСОБА_35 . Котелевець та інших, знищення протоколів процесуальних дій і процесуальних рішень з вказаними особами, протоколів допитів свідків; незаконне приховування і не відкриття на вимогу сторони захисту показань свідка під псевдонімом, який вказав на причетність інших осіб до вбивства судді та матеріалів перевірки цих показань і цієї версії вчинення злочину відносно судді; незаконне приховування і не відкриття на вимогу сторони захисту відшуканої зброї, з якої вбили суддю, та матеріалів перевірки з використанням спеціальних знань цієї зброї, а в подальшому можливого знищення цієї зброї, але документи про знищення не надані на вимогу сторони захисту; незаконне отримання і розпорядження вилучених, під час проведення. Крім цього захисник вкотре наголошує на тому, що негайне звільнення обвинуваченого ОСОБА_8 передбачено Законом України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» №838-УІІ від 26.11.2015 року внесені зміни, зокрема до ст.72 КК України.

Обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_10 підтримали клопотання захисників ОСОБА_12 та ОСОБА_11 .

Обвинувачений ОСОБА_10 заявив усне клопотання про скасування стосовно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для надання йому можливості приймати участь у захисті України.

Прокурор ОСОБА_7 заперечував проти клопотання захисника ОСОБА_12 , зазначивши, що воно за своїм змістом є фактично запереченням на дії суду, його не можна вважати клопотанням відповідно до вимог ст. 201 КПК України. Фактично воно не мість питань, які може розглянути суд і прийняти відповідне рішення, оскільки захисник вимагає визнання судом своїх попередніх рішень незаконними, тому воно взагалі не підлягає розгляду. Щодо клопотання захисника ОСОБА_11 про негайне звільнення з-під варти ОСОБА_8 , то на його думку суд вживає всі заходи для прискорення судового провадження, розглядає можливість застосування інших запобіжних заходів, але постановляє про неможливість їх застосування без шкоди для подальшого розгляду справи. Щодо врахування стану здоров`я обвинуваченого ОСОБА_8 і таке інше, то в цьому клопотанні немає відомостей, які б свідчили про необхідність негайного звільнення з-під варти. Тому вважає, що клопотання не підлягає задоволенню, оскільки не містить відомостей, які не були враховані судом при попередньому вирішенні даного питання.

Захисник ОСОБА_11 підтримав клопотання захисника ОСОБА_12 , а також підтримав клопотання ОСОБА_10 .

Захисник ОСОБА_13 підтримав клопотання захисників ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , а аткож клопотання обвинуваченого ОСОБА_10 .

Обвинувачений ОСОБА_9 підтримав клопотання захисників та усне клопотання обвинуваченого ОСОБА_10 .

Прокурор з приводу клопотання ОСОБА_10 зазначив, що в ст. 616 КПК України чітко зазначено, що у разі введення в Україні або окремих її місцевостях воєнного стану, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації та/або інших держав проти України підозрюваний, обвинувачений, який під час досудового розслідування або судового розгляду тримається під вартою, крім тих, які підозрюються у вчиненні злочинів проти основ національної безпеки України, а також злочинів, передбачених, зокрема статтями 115 Кримінального кодексу України, має право звернутися до прокурора з клопотанням про скасування цього запобіжного заходу для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період. ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ст. 115 КК України, тому клопотання є безпідставним.

Захисник ОСОБА_13 подав до суду клопотання про зміну запобіжного заходу ОСОБА_9 , в якому він зазначає, що ОСОБА_9 саме як невинувата особа в праві розраховувати на поводження з ним, як з невинуватою особою. Фактично ж ОСОБА_9 знаходиться під вартою вже більше ніж 9 років. Тому суд, дотримуючись принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст та спрямованість діяльності держави, має обов`язково застосовувати практику Європейського суду з прав людини, викладену ним у рішенні від 06 жовтня 2022 у справі №16218/17 «Крижановський та інші проти України», яким встановлено порушення параграфу 3 статті 5 Конвенції відносно ОСОБА_9 10 лютого 2022 року Європейський суд з прав людини ухвалив остаточне рішення у справі «Горбачов та інші проти України», яким встановив триваюче порушення права ОСОБА_10 на особисту свободу та недоторканість. Оскільки обставини розглянутої Європейським судом заяви відносно ОСОБА_10 стосуються тих самих обставин одного і того ж кримінального провадження, то вони є абсолютно релевантними до обставин тримання під вартою ОСОБА_9 і мають застосовуватись до нього також. Складається ситуація, коли Європейським судом національним судам надано прямі вказівки щодо зміни запобіжного заходу щодо ОСОБА_9 , а він все одно свавільно утримується під вартою, тому що національні суди не бажають бачити очевидне. На думку захисника в разі застосування відносно ОСОБА_9 такого запобіжного заходу, як цілодобовий домашній арешт з постійним носінням електронного засобу контролю, останній буде знаходитись під постійним цілодобовим моніторингом з боку поліції, чим і буде забезпечено виконання ОСОБА_9 покладених на нього судом процесуальних обов`язків. Суд повинен врахувати вік обвинуваченого ОСОБА_9 , його стан здоров`я, відсутність судимостей, міцність його соціальних зв`язків, наявність постійного місця проживання, ділову репутацію. У відповідності до Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні» ОСОБА_9 є особою похилого віку, має родину та постійне місце проживання, де вже відбував домашній арешт, умови якого ним не порушувались. Постійне місце проживання знаходиться у АДРЕСА_3 . Постійне місце проживання ОСОБА_9 розташоване на території, де бойові дії не проводяться. Крім цього в судовому засіданні були допитані всі свідки, експерти, потерпілі, а тому відсутні особи, на яких ОСОБА_9 може впливати або чинити тиск. Крім цього, відсутність можливості впливати на свідків, експертів та потерпілих буде гарантована перебуванням ОСОБА_9 в межах визначеної квартири. Приймаючи до уваги викладене вище захисник проситьзмінити ОСОБА_9 запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт з постійним носінням електронного засобу контролю, з покладенням на нього виконання відповідних процесуальних обов`язків.

Обвинувачений ОСОБА_9 підтримав клопотання свого захисника, в разі зміни запобіжного заходу на домашній арешт зобов`язується стати на військовий облік. Тому просив скасувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, щоб він міг стати на захист України.

Прокурор просив відмовити у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_13 , оскільки більш м`який запобіжний захід, зокрема, домашній арешт, не може бути застосований до обвинуваченого ОСОБА_9 . Щодо усного клопотання обвинуваченого ОСОБА_9 зазначив, що особа, яка обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, не може бути призвана до лав ЗСУ.

Захисники ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_10 підтримали клопотання захисника ОСОБА_13 та клопотання ОСОБА_9 , просили задовольнити.

Представник потерпілих ОСОБА_14 просив відмовити в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_12 стосовно обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_10 . Не вважає його клопотанням в розумінні обґрунтування для зміни запобіжного заходу. Клопотання захисника ОСОБА_11 також не вважає обґрунтованим. Також просив відмовити в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_13 . Просив відмовити в задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_10 , вважає, що клопотання не серйозно. Щодо клопотання ОСОБА_9 , то враховуючи кваліфікацію злочину, у якому він обвинувачується, це неможливо, крім цього сам обвинувачений постійно заявляє про незадовільний стан свого здоров`я.

Розглянувши вище вказані клопотання сторони обвинувачення та сторони захисту, вислухавши думку учасників судового розгляду, суд присяжних зазначає наступне.

Згідно із ч.1 ст.333 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються під час судового провадження згідно з положеннями розділу ІІ цього Кодексу з урахуванням особливостей, встановлених цим розділом.

Статтею 177 КПК України встановлено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема: 1) переховуватися від суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5)вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Прокурор, обґрунтовуючи клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим зазначає, що ризики, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачені можуть переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому кримінальному провадженні, наразі продовжують існувати.

Оцінюючи наявність вказаних ризиків суд присяжних уважає, що вказані ризики на цей час не зменшилися, є реальними та продовжують існувати, враховуючи зміст пред`явленого ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 обвинувачення, а також тяжкість кримінальних правопорушень, характер та обставини протиправних дій, в яких вони обвинувачуються, та пов`язаними із цим негативними для обвинувачених наслідками.

Так, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 обвинувачуються у скоєнні, в тому числі, особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.115 КК України, за яке передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі.

А тому суд уважає, що суворість покарання, яке може бути призначено у випадку доведеності вини обвинувачених та серйозність висунутого їм обвинувачення, характер висунутого обвинувачення, яке має значний суспільний інтерес, дає обґрунтовану підставу вважати наявність ризиків того, що обвинувачені можуть переховуватися від суду, а тому жоден із більш м`яких запобіжних заходів, в тому числі і домашній арешт, не буде достатнім для запобігання вищезазначеним ризикам.

До того ж є важливим та обставина, що Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 в Україні введений воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, та продовжений Указами Президента України від 14.03.2022 №133/2022, від 18.04.2022 №259/2022, від 17.05.2022 №341/2022, від 12.08.2022 №573/2022, від 07.11.2022 №757/2022, від 06.02.2023 №58/2023, від 01.05.2023 № 254/2023, від 26.07.2023 №451/2023, від 06.11.2023 №734/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05 години 30 хвилин 16 листопада 2023 року строком на 90 діб. Очевидно, що в умовах, які існують в Україні, викликаних безпрецедентною військовою та нелюдською агресією російської федерації проти України, в обвинувачених збільшуються можливості для ухилення від суду, адже правоохоронні органи задіяні у діяльності з відсічі збройної агресії російської федерації та у держави наразі з об`єктивних причин відсутні можливості належним чином контролювати поведінку обвинувачених.

Наведені обставини у сукупності дають підстави дійти висновку, що обвинувачені, ймовірно, можуть переховуватись від суду.

Актуальними також наразі залишаються ризики незаконного впливу на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки, враховуючи стадію судового провадження, коли докази сторони захисту в повному обсязі не досліджені, допитані не всі свідки, існує висока вірогідність вчинення з боку обвинувачених впливу на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні.

При цьому не дивлячись на те, що свідки зі сторони обвинувачення вже допитані, однак не виключається додатковий допит вже допитаного свідка ОСОБА_15 . Крім того за клопотанням сторони захисту, яке задоволено судом, викликано для повторного допиту свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 .

Щодо твердження сторони захисту про те, що у випадку здійснення обвинуваченими впливу на свідків, прокурором були б надані відповідні докази, однак такі відсутні, суд бере до уваги положення ч.2 ст.177 КПК України, за змістом яких підставою застосування запобіжного заходу є не факт вчинення діянь, визначених частиною 1 цієї статті, зокрема, незаконного впливу на свідків, а обґрунтована ймовірність такого, яка прокурором доведена.

Судом присяжних також враховується думка потерпілих ОСОБА_36 , ОСОБА_28 , ОСОБА_22 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 про те, що зміна запобіжного заходу призведе до додаткових емоційних хвилювань, оскільки є загроза їх життю та членів їх сім`ї і вони сприймають таку загрозу як реальну.

Також прокурором доведено наявність у ОСОБА_8 та ОСОБА_10 ризику, передбаченого п.4 ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що вони можуть перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Так, родина ОСОБА_8 володіє бізнесом, засобами масової інформації, є заможною. ОСОБА_8 має тісні зв`язки в органах влади. Зазначені фінансові та статусні можливості ОСОБА_8 в сукупності доводять існування ризику, передбаченого п.4 ч.1 ст.177 КПК, а саме те, що обвинувачений ОСОБА_8 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Бажання та намагання ОСОБА_10 відмовитись від громадянства України, про що він особисто у серпні 2022 року написав заяву, зухвалі форма та зміст такої відмови, свідчить про наявність ризику, передбаченого п.4 ч.1 ст.177 КПК, а саме те, що обвинувачений ОСОБА_10 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність вищевказаних ризиків для скасування обвинуваченим запобіжного заходу у виді тримання під вартою судом не встановлено. Переконливих доказів на підтвердження обставин, які б вказували на зменшення або зникнення існуючих ризиків, суду не надано.

При цьому, питання щодо продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим суд вирішує у кожному конкретному випадку з дотриманням вимог ст.177, 178 КПК України шляхом оцінки в сукупності всіх обставин, конкретних аргументів, прав та свобод людини, ризиків та наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, за наявності ознак того, що цього вимагаються істинні вимоги суспільного інтересу, які в даному випадку переважають правило поваги до особистої свободи обвинувачених, оскільки інкриміновані обвинуваченим кримінальні правопорушення вчинені із застосуванням вогнепальної зброї. В даному кримінальному провадженні суспільний інтерес полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства, оскільки злочини, що інкримінуються обвинуваченим, відносяться до категорії злочинів проти життя та здоров`я особи, що відповідно до ст.3 Конституції України є найвищою соціальною цінністю в Україні.

Також судом присяжних враховано дані, що характеризують особи обвинувачених, їх вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, наявність родин та утриманців, місця роботи, репутацію та майновий стан, відсутність судимостей. Наявність цих обставин не є обставинами, які безумовно виключають чи мінімізують до маловірогідності ймовірність настання ризиків стосовно обвинувачених.

Безперечно, судом взято до уваги наявність у обвинувачених постійного місця проживання і сім`ї, що свідчить про стійкість соціальних зв`язків, однак, за наявності прямо передбачених ст. 177 КПК України ризиків для даного кримінального провадження, саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є найбільш прийнятним за вказаних умов, і навіть з урахуванням виключності такого заходу забезпечення кримінального провадження, він повністю відповідає як вимогам КПК України, так і обставинам даного кримінального провадження.

Оцінюючи можливість застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, суд присяжних використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, в тому числі застава, домашній арешт, особиста порука та зобов`язання не зможуть запобігти визначеним ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього.

На думку суду присяжних, є встановленим факт недостатності застосування інших більш м`яких запобіжних заходів до обвинувачених, а застосований запобіжний захід - тримання під вартою відповідає характеру та тяжкості діянь, які їм інкримінуються, кореспондується з визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу, а також характером суспільного інтересу.

Так, застосування до обвинувачених особистого зобов`язання не може належним чином забезпечити досягнення мети застосування запобіжного заходу. Адже, у випадку його застосування, з огляду на встановлені судом ризики, відсутні будь-які стримуючі стимули від неналежного виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків.

Звернень про взяття обвинувачених на поруки до суду не надходило, що унеможливлює застосування до них вказаного запобіжного заходу.

Враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.177, 178 КПК, а також те, що злочинами, які інкримінуються обвинуваченим, спричинено загибель двох людей, суд присяжних не вважає можливим застосовувати до ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді застави.

Отже, застосування до обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, буде недостатнім для забезпечення виконання ними покладених на них процесуальних обов`язків та для запобігання реалізації ними встановлених ризиків. Ця позиція суду присяжних обґрунтовується сукупністю усіх без винятку обставин, наведених вище, з урахуванням відомостей про особи обвинувачених.

Крім цього матеріали кримінального провадження не містять будь-яких відомостей про неможливість утримувати обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 під вартою за станом здоров`я, та суду таких доказів не надано.

Отже, на думку суду присяжних, в сукупності всі вищевказані обставини дають достатні підстави вважати, що у разі відмови у продовженні строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинувачених, перебуваючи на свободі, вони можуть вчинити активні дії щодо переховування від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, і які виправдовують необхідність продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою з метою забезпечення виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків та запобігання спробам перешкоджати правосуддю та встановленню істини у кримінальному провадженні, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Твердження захисту, що ризиків, на які посилається прокурор, не існує, оскільки останні тривалий час перебувають під вартою і в матеріалах справи відсутні беззаперечні докази їх винуватості, що є підставою для скасування їм запобіжного заходу, суд не вважає підставою для скасування запобіжного заходу обвинуваченим, так як питання доведеності вини та оцінки доказів по справі у розумінні ст.84, 85, 86, 89 КПК України суд вирішує в нарадчій кімнаті при постановленні остаточного рішення по справі.

Суд в черговий раз наголошує на тому, що підстави для застосування положень ст.72 КК України в редакції Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 №838-VIII («Закон Савченко»), на застосуванні яких наполягає сторона захисту, відсутні, оскільки такі положення закону можуть бути застосовані лише до особи, стосовно якої ухвалено обвинувальний вирок та призначено відповідне покарання.

Щодо посилань сторони захисту на рішення ЄСПЛ, які прийняті на користь обвинувачених, суд присяжних зазначає, що у своїх попередніх судових рішеннях суд зазначав, чому до обвинувачених не можуть бути застосовані такі додаткові заходи індивідуального характеру як відновлення попереднього юридичного стану.

Доводи захисника ОСОБА_11 про те, що обвинувачені ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 не набули статусу підозрюваних у даному кримінальному провадженні, не заслуговують на увагу з огляду на те, що на даній стадії судового розгляду суд не дає оцінки обґрунтованості підозри, статусу особи підозрюваного чи обвинуваченого та не дає відповідної правової оцінки доказам через призму їх належності, допустимості та достовірності, які суд в силу ч.1 ст.89 КПК України повинен вирішувати під час оцінки доказів в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення по суті.

Щодо клопотань обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_9 про скасування запобіжного заходу суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 616 КПК України, у разі введення в Україні або окремих її місцевостях воєнного стану, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації та/або інших держав проти України підозрюваний, обвинувачений, який під час досудового розслідування або судового розгляду тримається під вартою, крім тих, які підозрюються у вчиненні злочинів проти основ національної безпеки України, а також злочинів, передбачених статтями 115, 146-147, 152-156, 186, 187, 189, 255, 255-1, 257, 258-262, 305-321, 330, 335-337, 401-414, 426-433, 436, 437-442 Кримінального кодексу України, має право звернутися до прокурора з клопотанням про скасування цього запобіжного заходу для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період. За результатами розгляду клопотання, передбаченого абзацом першим цієї частини, прокурор має право звернутися до слідчого судді або суду, який розглядає кримінальне провадження, з клопотанням про скасування цій особі запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Тобто, чинним Кримінальним процесуальним кодексом України передбачена чітка процедура звернення з клопотанням про скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період. Отже, до суду з клопотанням в порядку ст. 616 КПК України може звернутися виключно прокурор, за результатом розгляду клопотання підозрюваного, який під час досудового розслідування тримається під вартою.

Крім цього, суд звертає увагу на те, що обвинувачені ОСОБА_10 та ОСОБА_9 обвинувачуються у злочинах, передбачених ч. 1 ст. 115 КК України, що виключає право обвинувачених на скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період.

На підставі викладеного суд присяжних уважає за необхідне відмовити в задоволенні клопотання захисника обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_12 про зміну запобіжного заходу, клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_11 про негайне звільнення з-під варти, клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_13 про зміну запобіжного заходу, клопотань обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_9 про скасування запобіжного заходу, та вважає доцільним продовжити застосування до обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Керуючись ст.176-178, 183, 194, 331, 350, 372, 395 КПК України, суд

у х в а л и в:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 задовольнити.

Продовжити ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцю с.Манулівка Козельщинського району Полтавської області, громадянину України, дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, до 08 березня 2024 року включно.

Продовжити ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженцю м.Кременчук Полтавської області, громадянину України, дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, до 08 березня 2024 року включно.

Продовжити ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м.Христинівка Черкаської області, громадянину України, дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, до 08 березня 2024 року включно.

У задоволенні клопотання захисника обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_12 про зміну запобіжного заходу, клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_11 про негайне звільнення з-під варти, клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_13 про зміну запобіжного заходу, клопотань обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_9 про скасування запобіжного заходу - відмовити.

Копію ухвали вручити обвинуваченим, їх захисникам, прокурору та направити до ДУ «Полтавська установа виконання покарань (№23)» після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії даної ухвали.

Повний текст ухвали оголошено 15.01.2024.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Присяжні ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5