Справа № 545/3228/23
Провадження № 1-кп/545/184/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2024 рокум. Полтава

Полтавський районний суд Полтавської області у складі колегії суддів:

головуючого судді- ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції у залі суду в м. Полтава кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 7 ч. 2 ст. 115 КК України

у с т а н о в и л а:

В провадженні суду знаходиться дане кримінальне провадження.

До суду звернувся прокурор з клопотанням відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України прокурор про продовження обвинуваченому раніше обраного запобіжного заходу - тримання під вартою, вказуючи на існування ризиків, передбачених п.п. 1,2,3,4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_6 проти задоволення клопотання прокурора заперечував, просив змінити на домашній арешт.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 в судовому засіданні, адвокат ОСОБА_8 в заяві до суду проти задоволення клопотання прокурора заперечували, просили змінити запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт, зазначили, що ОСОБА_6 має ряд захворювань, погіршення стану здоров`я в умовах СІЗО, позитивні характеристики особистості, постійне місце проживання, його родина відправляла часткову компенсацію завданої шкоди потерпілій, обвинувачений має дружину ОСОБА_9 , сина ОСОБА_10 , батька ОСОБА_11 , тестя ОСОБА_12 , тещу ОСОБА_13 , які мають ряд захворювань, дружина, батько, тесть та теща є особами з інвалідністю. Захисники посилалися на наявність висновків судово-психіатрічної експертизи від 20.04.2023 , які свідчать про об`єктивний сумнів в тому, що обвинувачений підлягатиме в майбутньому кримінальній відповідальності, а тому застосування будь-яких запобіжних заходів не вважається виправданим.

Суд вважає за можливим розглянути заявлені клопотання одночасно.

Відповідно до ст. 29 Конституції України ніхто не може триматися під вартою інакше як на підставах та в порядку, передбачених законом.

Вирішуючи питання про наявність чи відсутність підстав для продовження раніше обраного запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 суд виходить з сукупного аналізу обставин передбачених ст. 178 КПК України, та зокрема аналізу особистості обвинуваченого (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки обвинуваченого під час розслідування злочинів (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади) поведінки обвинуваченого під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_6 одружений, до призову на військову службу офіційно не працював, жив за рахунок тимчасових заробітків, на тепер він та його родина заощаджень не має, особою з інвалідністю не є, раніше не судимий, проживав з дружиною, дітьми, тестем та тещею.

Отже, суд виходить з того, що існують обставини, які свідчать про те, що маються ризики передбачені п.п. 1,3,4 ч. 1 ст. 177 КПК України, які виправдовують необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме: ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину, який в аспекті кримінально-правової кваліфікації відноситься до категорії особливо тяжких, а санкція ч. 2 п. 7 ст. 115 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на термін від 10 до 15 років або довічне позбавлення волі. Отже, як ризики, які дають підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першої статті 177 КПК України, мається вірогідність, що ОСОБА_6 , може переховуватись від суду. Останній є військовослужбовцем та мешканцем іншої області, не є мешканцем міста Полтава, де буде проводитись судовий розгляд;

Суд, вважає, що тяжкість обвинувачення, хоча й не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, але таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризики, передбачені у ст. 177 КПК України, що його неможливо не враховувати, в тому числі і з огляду на висновок у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року, де ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів». Також є вірогідність, що перебуваючи на волі, обвинувачений ОСОБА_6 може перешкодити встановленню істини у справі, впливати на потерпілу та свідків, а саме військовослужбовців, оскільки з ними проходив службу, знає їх місце перебування, може вдатися до вмовлять, спонукань останніх до зміни раніше наданих показань або до відмови від їх надання, що унеможливить якісне проведення судового розгляду, суду не надано стороною захисту відомостей, що зазначені особи допитувалися слідчим суддею в порядку ст.. 225 КПК України за участю сторін кримінального провадження. Також є вірогідність, що обвинувачений ОСОБА_6 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, шляхом уникнення від явок до суду, а також не виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки, що також свідчить про наявність ризику, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

При вирішенні клопотання щодо продовження строку застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд бере до уваги особу обвинуваченого, який одружений, до призову на військову службу не працював, не судимий, проживав до мобілізації з дітьми, дружиною та її батьками, має на утриманні малолітню дитину, є військовослужбовцем, не має місця проживання у м. Полтава, а також врахуває характер обвинуваченого, його моральні якості, спосіб життя, поведінку під час розслідування кримінального правопорушення та стан здоров`я, який не перешкоджає застосувати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Крім того, постановою Кабінету Міністрів України №1122 від 21.11.2012 затверджено Порядок надання екстреної медичної допомоги особам, узятим під варту або яким призначено покарання у виді позбавлення волі, відповідно до якого зазначеним особам безперешкодно надається медична допомога у закладах охорони здоров`я відповідно до специфіки захворювання.

Також є непереконливими твердження захисника, що на даний час ризики, передбачені ст. 177 КПК України, відсутні чи суттєво зменшилися, у зв`язку з тим, що досудове розслідування закінчилося, наявні у справі свідки та потерпіла допитані та проведено всі необхідні слідчі дії, оскільки судовий розгляд не завершений та суд вправі допитувати учасників провадження повторно або додатково, досліджувати докази для об`єктивного встановлення фактичних обставин справи.

Щодо посилань захисника на висновки експертизи і інші доводи щодо сумнівів в тому, що обвинувачений підлягатиме в майбутньому кримінальній відповідальності, то дані доводи будуть ретельно проаналізовані судом при судовому розгляді. Також необхідно зазначити, що у справі №158/3106/18 від 04.12.19 Верховний Суд висловив позицію про те, що висновок експерта не має наперед встановленої сили для суду та переваги над іншими джерелами доказів, підлягає перевірці й оцінці за внутрішнім переконанням суду, яке має ґрунтуватися на всебічному, повному й об`єктивному розгляді всіх обставин справи у сукупності, тому зазначений доказ повинен оцінюватись судом за результатами розгляду кримінального провадження по суті.

Суд не ігнорує ті аргументи, які наводяться обвинуваченим та його захисником, і, проте в даному конкретному випадку суд доходить до переконання, що ці аргументи не переважують вимог суспільного інтересу, який полягає у встановленні істини у справі, недопущенні перешкоджанню цьому, забезпеченні належної процесуальної поведінки обвинуваченого і виконання процесуальних рішень по справі.

Твердження захисника про наявність тяжких захворювань у членів родини ОСОБА_6 , його позитивну характеристику та намір часткового відшкодування обвинуваченим завданої кримінальним правопорушенням шкоди не свідчать про зменшення ризиків.

Ризики щодо вчинення обвинуваченим ОСОБА_6 іншого кримінального правопорушення, знищення, сховання або спотворення будь-якої із речей, які мають значення для встановлення обставин вчинення ним кримінального правопорушення, прокурором не доведено.

Крім того, відповідно до роз`яснень ВС №1/0/2-22 від 03 березня 2022року, як відповідний ризик враховується запровадження воєнного стану та збройна агресія в Україні.

На підставі наведеного, суд переконаний у необхідності часткового задоволення клопотання прокурора, оскільки він довів обставини, які виправдовують подальше обмеження права обвинуваченого перебувати на волі. Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Таким чином, в суду немає підстав вважати, що запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_6 , а тому є необхідним продовжити обвинуваченому строк раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до вимог ч. 4 ст.183 КПК України розмір застави судом не визначається.

Керуючись ст. ст. 314, 369, 371, 372, 376, 380, КПК України, колегія судді

у х в а л и л а:

Оголосити перерву до 20.02.2024 до 13 години 30 хвилин.

В задоволенні клопотання захисників обвинуваченого ОСОБА_6 адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу - відмовити.

Клопотання прокурора про продовження строку застосування запобіжного заходу задовольнити.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 7 ч. 2 ст. 115 КК України, продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на строк до 15 березня 2024 року в умовах Державної установи «Полтавська установа виконання покарань (№ 23)».

Відлік строку продовження дії існуючого запобіжного заходу рахувати з дня постановлення ухвали, а саме з 16.01.2024.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 5 (п`яти) днів з дня її проголошення, а обвинуваченим, який утримується під вартою - в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали.

Повний текст ухвали проголошено 17.01.2024 о 08 годині 00 хвилин

Головуючий суддя Карина ХАРАБАДЗЕ

Судді

ОСОБА_14 ПОТЕТІЙ