Справа № 466/3431/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/486/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2023 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Львівського апеляційного суду в складі:

головуючої ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в режимі відеоконференції кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.357 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

за апеляційною скаргою заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 11 квітня 2023 року, -

встановила:

вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 11 квітня 2023 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 357 КК України, та призначено йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання за цим вироком більш суворим покаранням за вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 16.02.2023р., призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років 2 (два) місяці.

У строк відбування покарання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зараховано частково відбуте покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 16.02.2023р.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 рахувати з моменту затримання, з 14.12.2022 року.

Цивільний позов не заявлявся.

Запобіжний захід у даному кримінальному провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_6 не застосовувався.

Вирішено питання з речовими доказами.

Згідно вироку, обвинувачений ОСОБА_6 , 02.12.2022, близько 19:40 год., за попередньою змовою із ОСОБА_9 , відомості відносно якого виділені в окреме провадження, перебуваючи за адресою: м. Львів, вул. Миколайчука, 11, діючи умисно, корисливих мотивів, з метою наживи, реалізуючи свій протиправний намір, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, відкрито викрав із сумки ОСОБА_10 дві платіжні банківські картки АТ «Ощадбанк» із номерами рахунків НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , держателем якої є остання, які є різновидом офіційного документа (що випливає із Закону України «Про інформацію» від 02.10.1992, Законів України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05.04.2001, «Про банки та банківську діяльність» від 07.12.2000), з метою подальшого незаконного використання такої карт шляхом зняття коштів, належних ОСОБА_10 , чим незаконно заволодів офіційним документом.

На вирок суду заступник керівник Львівської обласної прокуратури ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, просить вирок Шевченківського районного суду м.Львова від 11.04.2023 стосовно ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 357 КК України змінити у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Виключити з мотивувальної частини вироку посилання на те, що ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення за попередньою змовою із ОСОБА_9 та зазначити, що кримінальне правопорушення вчинено ОСОБА_6 за попередньою змовою з особою, матеріали стосовно якої виділено в окреме провадження. У решті вирок залишити без змін.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції, в порушення вимог кримінального процесуального закону, покликається у вироку на вчинення ОСОБА_6 02.12.2022 кримінального правопорушення за попередньою змовою із ОСОБА_9 , проте обвинувальний вирок стосовно останнього за вказаним фактом судом не ухвалено. Зокрема, кримінальне провадження стосовно ОСОБА_9 виділене в окреме провадження та такий перебуває у розшуку, відтак його вина вироком суду не встановлена.

Підкреслює, що суд першої інстанції неправомірно зазначив у вироку прізвище, ім`я та по батькові особи, яка не визнана судом винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.357 КК України, внаслідок чого допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Ухвалюючи оскаржуваний вирок, суд повинен був зазначити, що кримінальне правопорушення вчинено ОСОБА_6 за попередньою змовою з особою, матеріали стосовно якої виділено в окреме провадження.

Заслухавши доповідь судді, виступ прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, думку обвинуваченого, який не заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, обговоривши доводи наведені в апеляційній скарзі та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задоволити, виходячи із наступного.

Висновок суду про винуватість у вчиненні ОСОБА_11 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України, за обставин, описаних у вироку, є обґрунтованим, вмотивованим і відповідає фактичним обставинам справи, в апеляційній скарзі не оспорюється.

Разом з тим, під час апеляційного перегляду колегією суддів встановлено порушення вимог п.3 ч.3 ст. 409 КК України, згідно якого, підставою для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Так, відповідно до положень ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку передбаченому цим Кодексом і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

При цьому, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Ч.1 ст. 337 КПК України передбачено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Проаналізувавши вищенаведені норми закону, колегія суддів приходить до висновку, що суд у своєму рішенні не може використовувати формулювання, які б вказували на винуватість осіб, вина яких вироком суду не встановлена.

Відтак, на думку колегії суддів, місцевий суд безпідставно зазначив у мотивувальній частині вироку прізвище та ініціали особи, а саме ОСОБА_9 , з яким ОСОБА_11 вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення, оскільки матеріали відносно такого виділено в окреме провадження, тим самим, наперед вирішивши питання про доведеність його вини, чим порушив принцип презумпції невинуватості, а тому вирок в цій частині підлягає зміні.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

постановила:

апеляційну скаргу заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_8 задоволити, вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 11 квітня 2023 року стосовно ОСОБА_6 за ч.1 ст. 357 КК України змінити.

Виключити з мотивувальної частини вироку посилання про те, що ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення за попередньою змовою із ОСОБА_9 .

Зазначити, що кримінальне правопорушення вчинено ОСОБА_6 за попередньою змовою з особою, матеріали стосовно якої виділено в окреме провадження.

У решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її оголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4