Справа № 159/3119/23 Провадження №11-сс/802/313/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 (в режимі відеоконференцзв`язку),

слідчого - ОСОБА_7 (в режимі відеоконференцзв`язку),

власників майна - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

представника власників майна - ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги прокурора Ковельської окружної прокуратури, представника власників майна ОСОБА_8 , ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 27 червня 2023 року,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Ковельського РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_7 за погодженням із прокурором Ковельської окружної прокуратури ОСОБА_11 звернулася до суду з клопотанням про накладення арешту на майно в межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР під №0000720 від 13.06.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України.

Ухвалою слідчого судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 27.06.2023 вказане клопотання задоволено частково.

Накладено арешт на майно, а саме: банківські картки ING bank НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , izibank: НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , Obank: НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , A-Банк : НОМЕР_8 , НОМЕР_9 , НОМЕР_10 , monobank : НОМЕР_11 , НОМЕР_12 , НОМЕР_13 , НОМЕР_14 та дві картки без ідентифікаційних номерів, на одній із яких наявний напис: ОСОБА_12, а на іншій - ОСОБА_13; Todobank: НОМЕР_15 , НОМЕР_16 ; Forward Bank: НОМЕР_17 , НОМЕР_18 ; Приватбанк: НОМЕР_19 ; Iron Bank НОМЕР_20 , картки binance -ОСОБА_14 НОМЕР_21 та ОСОБА_15 НОМЕР_22 , Пумб: НОМЕР_23 , НОМЕР_24 , НОМЕР_25 , Восток Банк: НОМЕР_26 , Ощадбанк НОМЕР_27 , НОМЕР_28 , НОМЕР_29 , НОМЕР_30 , НОМЕР_31 , Ibox Bank НОМЕР_45, Укргазбанк НОМЕР_32 , Pin bank НОМЕР_33 , Otp bank НОМЕР_43, Райффайзен банк НОМЕР_44; чотири аркуші формату А4 з написами: «Заяви на закриття рахунків», дисконт від сім-карти оператора мобільного оператора «Київстар» НОМЕР_34 , сім-карти мобільних операторів: «Play» - 2 штуки, «Водафон» - 3 штуки, «Klucz» - 1 штука, упаковка з під сім-карти мобільного оператора Водафон з сім-картою НОМЕР_35 , грошові кошти в загальні сумі 700 євро та 3362 доларів США та мобільний телефон марки «Iphone 14 Pro Max» IMEI НОМЕР_36 , НОМЕР_37 , з вмонтованою сім-картою НОМЕР_34 , яке належить ОСОБА_8 та мобільний телефон марки «Iphone 11 Pro Max» IMEI НОМЕР_38 , НОМЕР_39 , з вмонтованою сім-картою: НОМЕР_40 , який належить ОСОБА_9 , заборонивши його відчуження, розпорядження юридичним та фізичним особам, залишивши право користування за стороною обвинувачення виключно для виконання завдань кримінального провадження.

В іншій частини клопотання відмовлено. Тимчасове вилучене майно: транспортний засіб марки «AUDI R8» номерний знак НОМЕР_41 , VIN: НОМЕР_42 - повернуто власнику ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Накладаючи арешт на вищезгадане майно, слідчий суддя вказав, що воно відповідає критеріям, визначеним у ст.98 КПК України, а тому з метою збереження речових доказів, повного всебічного та об`єктивного з`ясування усіх обставин провадження, воно підлягає арешту.

Відмовляючи у накладенні арешту на вищевказаний транспортний засіб, слідчий суддя у своєму рішенні зазначив, що слідчим та прокурором об`єктивно не наведено та не надано доказів, що автомобіль може бути знаряддям вчинення кримінального правопорушення, або на ньому могли зберегтись сліди його вчинення.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням сторона обвинувачення та сторона захисту у поданих апеляційних скаргах зазначають:

- прокурор просить ухвалу слідчого судді в частині відмови у накладенні арешту на майно - транспортний засіб скасувати та постановити нову, якою задовольнити клопотання про накладення арешту на майно в повному обсязі. Вказує, що оскаржувана ухвала слідчого судді є незаконною у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам справи та істотним порушенням кримінального процесуального закону. Зазначає, що вилучений під час проведення санкціонованого обшуку транспортний засіб відповідає критеріям, визначеним у ст.98 КПК України. З огляду це вважає, що з метою збереження речового доказу - транспортного засобу, на нього слід накласти арешт.

- представник власників майна ОСОБА_8 , ОСОБА_9 - адвокат ОСОБА_10 вважає, що ухвала слідчого судді в частині накладення арешту на майно є необґрунтованою та незаконною. Зазначає, що майно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 цілком безпідставно було вилучено в ході проведеного обшуку. Підстав для вилучення мобільних телефонів не було, оскільки вони добровільно були надані слідчому, яка скопіювала весь їх зміст із застосуванням відеозапису. Грошові кошти в сумі 700 доларів США та 3362 доларів США є особистими заощадженнями ОСОБА_9 , які вона накопичувала впродовж років і не мають жодного відношення до розслідування у даному кримінальному провадженні. Переконаний, що вилучене під час обшуку майна безпідставно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні. Також зазначає, що підозра у вчиненні кримінального провадження, передбаченого ч.4 ст.190 КК України жодній особі в тому числі ОСОБА_8 чи ОСОБА_9 не оголошена, і її оголошення не планується, так як вони не причетні до вчинення шахрайський дій про які йде мова у даному кримінальному провадженні. Твердження органу досудового розслідування та відповідно слідчого судді про те, що вилучене під час обшуку майно відповідає критеріям, визначеним у ст.98 КПК України є неправильним та помилковим. Просить оскаржувану ухвалу в частині накладення арешту на майно, яке було вилучено в ході проведення обшуку в житловому приміщенні за місцем постійного проживання ОСОБА_8 чи ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 , скасувати та поставити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого в повному об`ємі та зобов`язати останнього повернути власникам вилучене під час обшуку майно.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали слідчого судді та доводи апеляційних скарг, прокурора, який підтримав свою апеляцію у повному обсязі та заперечив апеляцію представника власників майна, власників майна та їх представника, які підтримали свою апеляцію та заперечили апеляцію прокурора, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

За змістом п.7 ч.2 ст.131 КПК України арешт майна - є заходом забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч.2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Арештом майна відповідно до ч.1 ст.170 КПК України є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч.ч.2-6, 10 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів. У цьому випадку, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу; 2) спеціальної конфіскації. У цьому випадку, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених КК України; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи. У цьому випадку, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених КК України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У цьому випадку, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження. Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно із ч.ч.1, 2 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абз.2 ч.1 ст.170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати усі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

На думку апеляційного суду, за наслідками розгляду клопотання, слідчий суддя дійшов законного та обґрунтованого висновку про часткове задоволення клопотання, тобто недоведеність необхідності накладення арешту на транспортний засіб, та наявність передбачених законом підстав для накладення арешту на інше майно, яке було було вилучено під час проведення обшуку.

З матеріалів клопотання вбачається, що в даний час СВ Ковельського РУП ГУНП у Волинській області проводиться досудове розслідування в межах кримінального провадження 13.06.2023 внесеного до ЄРДР під №0000720, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України.

Встановлено і те, що 21 червня 2023 року на підставі ухвал слідчого судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 20.06.2023 було проведено:

- обшук в житловому приміщенні за місцем постійного проживання ОСОБА_8 чи ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 ., в ході якого було виявлено та вилучено банківські картки ING bank НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , izibank: НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , Obank: НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , A-Банк : НОМЕР_8 , НОМЕР_9 , НОМЕР_10 , monobank : НОМЕР_11 , НОМЕР_12 , НОМЕР_13 , НОМЕР_14 та дві картки без ідентифікаційних номерів, на одній із яких наявний напис: ОСОБА_12, а на іншій - ОСОБА_13; Todobank: НОМЕР_15 , НОМЕР_16 ; Forward Bank: НОМЕР_17 , НОМЕР_18 ; Приватбанк: НОМЕР_19 ; Iron Bank НОМЕР_20 , картки binance -ОСОБА_14 НОМЕР_21 та ОСОБА_15 НОМЕР_22 , Пумб: НОМЕР_23 , НОМЕР_24 , НОМЕР_25 , Восток Банк: НОМЕР_26 , Ощадбанк НОМЕР_27 , НОМЕР_28 , НОМЕР_29 , НОМЕР_30 , НОМЕР_31 , Ibox Bank НОМЕР_45, Укргазбанк НОМЕР_32 , Pin bank НОМЕР_33 , Otp bank НОМЕР_43, Райффайзен банк НОМЕР_44; чотири аркуші формату А4 з написами: «Заяви на закриття рахунків», дисконт від сім-карти оператора мобільного оператора «Київстар» НОМЕР_34 , сім-карти мобільних операторів: «Play» - 2 штуки, «Водафон» - 3 штуки, «Klucz» - 1 штука, упаковка з під сім-карти мобільного оператора Водафон з сім-картою НОМЕР_35 , грошові кошти в загальні сумі 700 євро та 3362 доларів США та мобільний телефон марки «Iphone 14 Pro Max» IMEI НОМЕР_36 , НОМЕР_37 , з вмонтованою сім-картою НОМЕР_34 , та мобільний телефон марки «Iphone 11 Pro Max» IMEI НОМЕР_38 , НОМЕР_39 , з вмонтованою сім-картою: НОМЕР_40 ;

- обшук транспортного засобу марки «AUDI R8» номерний знак НОМЕР_41 , VIN: НОМЕР_42 .

Вказане майно постановою старшого слідчого СВ Ковельського РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_7 від 22.06.2023 визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000720.

Доводячи підставність поданого клопотання про накладення арешту на вказане майно слідчий в своєму клопотанні, а прокурор також в ході його розгляду вказували про те, що воно відповідає критеріям, визначеним у ст.ст.98, ч.2 ст.167 КПК України у зв`язку з чим і було визнано речовими доказами. А тому, саме з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні №0000720, тимчасово вилучене майно підлягає арешту.

Проаналізувавши усі обставини провадження у їх сукупності, апеляційний суд вважає, що матеріали клопотання не містять доказів, а сторона обвинувачення в ході його розгляду не навела достатніх обґрунтувань з посиланням на належні і допустимі докази, які б давали підстави вважати, що таке тимчасово вилучене майно як транспортний засіб марки «AUDI R8» номерний знак НОМЕР_41 , VIN: НОМЕР_42 , може бути доказом вчинення злочину, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, знаряддям його вчинення чи на ньому збереглись сліди злочину, оскільки воно не відповідає критеріям, визначеним у ст.98 та ч.2 ст.167 КПК України, а відтак згідно із ч.1 ст.173 КПК України на нього не може бути накладено арешт.

Водночас, колегія суддів повністю погоджується з висновками слідчого судді про те, що матеріали клопотання майно, яке було вилучено в ході проведення обшуку в житловому приміщенні за місцем постійного проживання ОСОБА_8 чи ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 ., та на яке слідчий просить накласти арешт у поданому до місцевого суду клопотанні, дійсно відповідає критеріям, визначеним у ст.98 та ч.2 ст.167 КПК України в межах кримінального провадження за ч.4 ст.190 КК України, а тому відповідно до п.1 ч.2 ст.170 КПК України підлягає арешту - з метою збереження речових доказів.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді про часткове задоволення клопотання про арешт майна прийнята з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства, є цілком законною та обґрунтованою, і підстав для її скасування, як того просять апелянти в своїх апеляційних скаргах, немає.

При цьому, апеляційні доводи прокурора про наявність законних підстав для накладення арешту на транспортний засіб марки «AUDI R8» номерний знак НОМЕР_41 , VIN: НОМЕР_42 через те, що воно містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, до уваги судом не беруться, оскільки стороною обвинувачення не доведено, що таке майно відповідає критеріям, визначеним у ст.98 та ч.2 ст.167 КПК України.

Фактично прокурором в апеляційній скарзі не наводиться обґрунтованих мотивів, які б давали підстави вважати, що судове рішення в частині відмови клопотання є незаконним та необґрунтованим.

Тому, апеляційна скарга прокурора до задоволення не підлягає.

Не є таким, що заслуговують на увагу суду апеляційні доводи сторони захисту з приводу незаконності судового рішення в частині накладення арешту на мобільні телефони із посиланням на те, що слідчим при їх вилученні була скопійована уся наявна на них інформація, оскільки таке майно відповідає критеріям, визначеним у ст.98 КПК України, а тому підлягає арешту з метою збереження речових доказів.

Що стосується апеляційних доводів з приводу незаконності вилучених грошових коштів з посиланням на те, що вони є власними заощадженнями ОСОБА_9 і не мають жодного відношення до вчинення шахрайських дій в даному кримінальному провадженні, то вони до уваги не приймаються, оскільки будь-якими належними та допустимими доказами цього не підтверджено.

Також не є таким, що заслуговує на увагу суду, твердження сторони захисту про відсутність повідомлення про підозру ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , що на їх думку вказує про безпідставність накладення арешту на майно, яке є їх власністю, оскільки відсутність повідомлення про підозру жодним чином не забороняє слідчому звертатись до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, якщо воно відповідає критеріям, визначеним у ст.98 ч.2 ст.167 КПК України, що фактично було доведено у даному кримінальному провадженні під час розгляду клопотання.

Усі інші доводи сторони захисту, які викладені в апеляційній скарзі представника власників майна щодо незаконності оскаржуваного судового рішення та наведені в ході апеляційного розгляду також не заслуговують на увагу суду, оскільки на думку колегії суддів фактично зводяться до довільної та суперечливої інтерпретації дійсних обставин провадження та відповідних норм чинного законодавства і жодним чином не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції.

Тому, апеляційна скарга представника власників майна до задоволення не підлягає.

Апеляційний суд не вбачає будь-яких порушень норм кримінального процесуального закону, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді з мотивів, викладених в апеляційних скаргах.

Оскаржувана ухвала слідчого судді є цілком обґрунтованою та законною.

Таким чином, апеляційні скарги прокурора та представника власників майна слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу слідчого судді, - без змін.

Керуючись ст.ст. 98, 170, 407, 376, 422 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги прокурора Ковельської окружної прокуратури, представника власників майна ОСОБА_8 , ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_10 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 27 червня 2023 року, в рамках кримінального провадження №0000720 від 13.06.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, - без змін.

Ухвала остаточна й оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді