Справа №760/6841/23 1-кс/760/3209/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2023 року слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , власників майна: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , представника власників майна адвоката ОСОБА_6 , розглянувши клопотання прокурора Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна, в рамках кримінального провадження № 0000160 від 28 липня 2021 року за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 27 частиною другою статті 258-5 КК України,

В С Т А Н О В И ЛА:

Прокурор відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до Солом`янського районного суду міста Києва з клопотанням про арешт майна.

В обґрунтування заявленого клопотання зазначає, що Київською обласною прокуратурою здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0000160 від 28 липня 2021 року за підозрою ОСОБА_7 у пособництві фінансування тероризму, вчиненому з корисливих мотивів за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 27, частиною другою статті 258-5 КК України та за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 258-3 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в період часу з 12 червня 2015 року по 21 липня 2015 року посадовою особою ООО «Лучэнергоуголь», а саме: директором ОСОБА_8 за попередньою змовою з засновником ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 організовано перерахування до так званих «державних органів «ЛНР» та «ДНР» грошових коштів, отриманих від протиправного видобутку вугілля на тимчасово окупованій території та подальшого його постачання на теплогенеруючі станції України, у загальній сумі 1 111 920,33 гривень, частина з яких використана на фінансування штучних незаконних утворень, створених терористичними організаціями «ЛНР» та «ДНР», зокрема «Міністерством фінансів «ЛНР» та «ДНР», «Міністерством доходів та зборів «ЛНР» та «ДНР», «Міністерством внутрішніх справ «ЛНР» та «ДНР», «Міністерством державної безпеки «ЛНР» та «ДНР», «Міністерством оборони «ЛНР» та «ДНР», «органами прокуратури «ЛНР» та «ДНР», бойовими підрозділами «ЛНР» та «ДНР», які ведуть бойові дії проти ЗС України в Луганській та Донецькій областях, а також вчиняють терористичні акти та диверсії, в тому числі з метою зміни меж території України.

Встановлено, що ООО «Лучэнергоуголь» здійснювало переробку вугілля на промисловому майданчику, що перебував у власності ПП «Аделаїда-СВ».

23 березня 2023 року, на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_4 , фактичний власник ПП «Аделаїда-СВ», під час якого вилучено грошові кошти: купюри номіналом 100 (сто) доларів США, в кількості 2 121 (дві тисячі сто двадцять одна) шт., купюри номіналом 1 000 (тисяча) гривень, у кількості 24 (двадцять чотири) шт., купюри номіналом 500 (п`ятсот) гривень, у кількості 485 (чотириста вісімдесят п`ять) шт., купюри номіналом 100 (сто) доларів США, в кількості 199 (сто дев`яносто дев`ять) шт., купюри номіналом 50 (п`ятдесят) доларів США, к кількості 2 (дві) шт., купюри номіналом 1 000 (тисяча) гривень, у кількості 36 (тридцять шість) шт., купюри номіналом 500 (п`ятсот) гривень, у кількості 112 (сто дванадцять) шт., купюри номіналом 200 (двісті) гривень, у кількості 40 (сорок) шт.

24 березня 2023 року вилучені під час проведення обшуку 23 березня 2023 року за місцем проживання ОСОБА_4 , а саме, за адресою: АДРЕСА_1 , грошові кошти визнано речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні, оскільки є достатньо підстав вважати що вони набуті кримінально протиправним шляхом.

З огляду на викладене, на даний час виникла необхідність в арешті вищевказаних матеріальних об`єктів, з метою виконання завдань кримінального провадження щодо запобігання можливості їх приховування, пошкодження чи псування, втрати чи знищення, використання, передачі та відчуження, а також з метою збереження речових доказів, тому прокурор звернувся до слідчого судді з указаним клопотанням.

24 березня 2023 року від власника майна ОСОБА_5 надійшло клопотання про участь в судовому засіданні щодо розгляду клопотання про арешт майна, в якому вона зазначила, що під час проведення обшуку 23 березня 2023 року в квартирі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , слідчим було вилучено належне їй на праві приватної власності майно, а саме грошові кошти в сумі 212 100 дол. США та 266 500 грн, накопичені за останні 7-10 років, які останньою були добровільно видані. Водночас, ОСОБА_5 повідомила слідчому, що джерелом походження вказаних коштів є її заробітна плата, а також надала підтвердження зняття готівки з банківського рахунку та валютно-обмінних операцій, проте слідчий відмовився долучити вказані документи та повернути вилучені кошти. З огляду на викладене, вважає, що грошові кошти були вилучені з грубим порушенням вимог КПК України.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, посилаючись на обставини, викладені в ньому.

Представник власників майна ОСОБА_6 , який діє в інтересах власників майна ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання про арешт майна, посилаючись на те, що ОСОБА_4 відчужив ПП "Аделаїда-СВ" 15 червня 2015 року, що підтверджується договором купівлі-продажу від 15 червня 2015 року та Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Вилучені під час обшуків грошові кошти не відповідають критеріям речових доказів, визначених статтею 98 КПК України, оскільки не несуть інформації про вчинення злочину ООО «Лучэнергоуголь» та їх неможливо використати як доказ у кримінальному провадженні. Крім того, зазначив, що грошові кошти, які були вилучені під час обшуку належать ОСОБА_5 особисто та є її заробітною платою, які вона отримувала на власний рахунок. Вважає, що відсутні законні підстави для накладення арешту, тому просить відмовити в задоволенні клопотання.

Вислухавши прокурора, адвоката ОСОБА_6 , вивчивши клопотання та дослідивши матеріали додані до клопотання суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до частини першої статті 171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Положеннями пункту 7 частини другої статті 131 КПК України та частиною першою статті 170 КПК України визначено, що арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження, який забезпечує тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Слідчим суддею установлено, що Київською обласною прокуратурою здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0000160 від 28 липня 2021 року за підозрою ОСОБА_7 у пособництві фінансування тероризму, вчиненому з корисливих мотивів за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 27, частиною другою статті 258-5 КК України та за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 258-3 КК України.

Відповідно до протоколу обшуку від 23 березня 2023 року, під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві власності зареєстрована за ОСОБА_11 та ОСОБА_5 , де фактично проживає ОСОБА_4 , було виявлено та вилучено грошові кошти номіналом: 100 доларів США 2 121 шт., 1 000 гривень 24 шт., 500 гривень 485 шт., 100 доларів США 199 шт., 50 доларів США 2 шт., 1 000 гривень 36 шт., 500 гривень 112 шт., 200 гривень 40 шт.

Крім того, з протоколу обшуку вбачається, що ОСОБА_5 було подано зауваження до протоколу у вигляді окремої заяви, в якій вона зазначила, що вилучені кошти належать їй особисто та є заощадженнями за останні 7-10 років, жодного відношення до розслідуваного кримінального правопорушення вони не мають, та просила долучити до протоколу обшуку документи, які підтверджують отримання коштів на її рахунок, зняття з рахунку, їх обмін та зберігання в іноземній валюті.

Постановою старшого слідчого в ОВС 3 відділу слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_12 від 24 березня 2023 року вищевказані грошові кошти визнано речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні.

Відповідно до вимог статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, передбачено, що при розгляд справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Стаття 1 Першого протоколу до європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку, передбаченому статтями 170-173 КПК України, слідчий суддя для прийняття законного та обґрунтованого рішення повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Згідно з частиною другою статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За правилами частини третьої статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено, зокрема, підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

У клопотанні прокурора зазначено, що арешт необхідно накласти з метою збереження речових доказів.

Разом з тим прокурором не доведено наявність підстав вважати, що грошові кошти, вилучені в ході обшуку, були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Отже, у порушення вимог пункту 1 частини другої статті 171 КПК України, у клопотанні відсутнє обґрунтування необхідності арешту майна з огляду на те, що метою його застосування є збереження речових доказів, зокрема щодо відповідності такого майна критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, а також не обґрунтовано на підтвердження яких фактів та обставин воно слугуватиме речовим доказом у зазначеному кримінальному провадженні.

Водночас, представником власників майна ОСОБА_4 , ОСОБА_5 адвокатом ОСОБА_6 та самими власниками доведено, що ОСОБА_5 , враховуючи дані про її дохід, який підтверджується довідкою про дохід ОСОБА_5 від 23 березня 2023 року за період з 01 січня 2018 року по 28 лютого 2023 року (дохід становить 28 405 980,02 грн), довідкою з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Пенсійного фонду України Форми ОК?7, відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків за період з 1 кварталу 2020 року по 1 квартал 2023 року, а також квитанціями про здійснення валютно-обмінних операцій, мала можливість накопичити вказану суму за останні 7-10 років.

Таким чином, накладення арешту на майно, зазначене у клопотанні, з метою збереження речових доказів, не ґрунтується на вимогах закону, оскільки не надано будь-якої оцінки щодо правової підстави для арешту на грошові кошти, не зазначено та належним чином не обґрунтовано, яким чином грошові кошти, мають відношення до кримінального провадження, яке доказове значення мають такі грошові кошти в кримінальному провадженні, яким чином та для доведення якого факту можуть бути використані стороною обвинувачення, які сліди кримінального правопорушення на собі містять та чи містять взагалі, та яким чином могли бути знаряддям вчинення кримінального правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, накладення арешту на вказані грошові кошти, не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи власників майна потребам досудового розслідування і при вказаних обставинах явно порушує справедливий баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом і завданням цього кримінального провадження, що у свою чергу нівелює накладення арешту на вилучене майно з метою забезпечення збереження речових доказів, тому суд приходить до висновку про необґрунтованість клопотання та відмову в його задоволенні

З огляду на викладене та керуючись статтями 131, 170-173, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И Л А :

У задоволенні клопотання прокурора Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна, в рамках кримінального провадження № 0000160 від 28 липня 2021 року за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 27 частиною другою статті 258-5 КК України, відмовити.

Відповідно до частини третьої статті 169 КПК України прокурор повинен негайно вжити заходів щодо виконання судового рішення та направити повідомлення про його виконання слідчому судді.

Оскарження ухвали про накладення арешту не зупиняє її виконання.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Слідчий суддя: ОСОБА_1