Справа № 185/5019/23
Провадження №1-кп/638/1408/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2023 року Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

провівши в залі суду в м. Харків підготовче судове засідання у кримінальному провадженні № 0000605 від 03.04.2023, з обвинувальним актом у відношенні :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народженого в с. Ладинь, Любомського району Волинської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, не одруженого, не судимого в силу ст. 89 КК України, солдата - стрільця зенітника 3 відділення зенітного ракетного взводу військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою : АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ст. 407 ч. 5 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В :

22.06.2023 до Дзержинського райсуду м. Харкова надійшли матеріали кримінального провадження № 0000605 від 03.04.2023, з обвинувальним актом

та укладеною угодою про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ст. 407 ч. 5 КК України.

Обвинувальним актом, який відповідає вимогам ст. 291 КПК України, висунуто обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ст. 407 ч. 5 КК України, в тому, що ОСОБА_3 , на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) №135 від 27.07.2022, зарахований до списків військової частини НОМЕР_1 , поставлений на всі види забезпечення і проходячи військову службу за мобілізацією на посаді командира мінометного взводу у військовому званні «солдат» означеної військової частини НОМЕР_1 , розташованої в АДРЕСА_2 , в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні » у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, який останній раз було продовжено Указом Президента України від 07.11.2022 № 757/2022 з 21.11.2022 строком на дев`яноста діб, всупереч вимог Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», відповідно до яких військовослужбовець зобов`язаний сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, 28 листопада 2022 року вирішив стати на злочинний шлях, в порушення вищевказаних нормативно-правових актів, діючи з прямим умислом, а саме усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою ухилення від військової служби в умовах воєнного стану та з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до своїх службових обов`язків, незаконно та самовільно залишив місця служби військової частини НОМЕР_1 розташованої за вищезазначеною адресою, в якої на той час він займав посаду стрільця - зенітника 3 відділення зенітного ракетного взводу у званні «сержант».

Доводячи свій злочинний умисел до кінця ОСОБА_3 в період з 28.11.2022 по 19.12.2022 та з 28.01.2023 по 20.02.2023 (оскільки відповідно до медичної документації КП «Волинська обласна клінічна лікарня» ОСОБА_3 в період з 19.12.2022 по 28.01.2023 проходив медичне лікування у вказаній установі), в умовах воєнного стану, незаконно перебував поза межами розташування особового складу військової частини НОМЕР_1 та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та без поважних причин, до 20.02.2023, коли ОСОБА_3 повернувся до розташування військової частини НОМЕР_1 .

За час відсутності на службі ОСОБА_3 обов`язки з військової служби за посадою не виконував, в медичні установи не звертався, правоохоронні органи, органи державної влади або органи місцевого самоврядування про свою належність до військової служби, про вчинене ним ухилення від військової служби та про його причини не повідомляв, вільний час проводить на власний розсуд з 28.11.2022 по 19.12.2022 та з 28.01.2023 по 20.02.2023 (оскільки відповідно до медичної документації КП «Волинська обласна клінічна лікарня» ОСОБА_3 в період з 19.12.2022 по 28.01.2023 проходив медичне лікування у вказаній установі).

Таким чином, ОСОБА_3 , за наведених обставин, своїми умисними діями вчинив кримінальне правопорушення-злочин, передбачене ст. 407 ч. 5 КК України, тобто самовільне залишення місця служби, вчинене в умовах воєнного стану, вчинене особою, зазначеною в частині другої статті 407 КК України, тобто військовослужбовцем (крім строкової служби).

Під час досудового розслідування досягнуто угоди між прокурором ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_3 про визнання винуватості.

Так 06 квітня 2023 року виконуючий обов`язки заступника керівника Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_6 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000605 від 03.04.2023з одного боку, та обвинувачений у даному кримінальному провадженні ОСОБА_3 з іншого боку, на підставі ст.ст. 468, 469, 472 КПК України, уклали угоду про визнання винуватості.

Дана угода укладена з дотриманням вимог ст.ст. 468-470, 472 КПК України.

Погоджена сторонами угода містить наступні положення :

Обвинувачений ОСОБА_3 , свою провину у вчиненні, при вищевказаних обставинах, які викладені в повідомленні про підозру та обвинувальному акті, кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ст. 407 ч. 5 КК України, то б то в самовільному залишенні місця служби, вчиненому в умовах воєнного стану, вчиненому особою, зазначеною в частині другої статті 407 КК України, тобто військовослужбовцем (крім строкової служби), визнає повністю та зобов`язується без застережливо визнати обвинувачення у вказаному обсязі у судовому засіданні.

Сторони, враховуючи обставини справи, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи ОСОБА_3 , який не судимий в силу ст. 89 КК України, за місце проходження військової служби характеризується з задовільної сторони, обставин, що пом`якшують його покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину у вигляді щирого каяття та активного сприяння розкриттю злочину, відсутності обставин, які обтяжують його покарання, беззастережне визнання своєї винуватості, бажання продовжити військову службу, беручи до уваги інтереси суспільства, з урахуванням ст.ст. 69, 69-1 КК України, погоджуються на призначення обвинуваченому ОСОБА_3 необхідного й достатнього для його виправлення покарання, а також з метою попередження вчинення ним нових злочинів, яке є нижчим від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 5 ст. 407 КК України, замість позбавлення волі на строк від 5 (п`яти) до 10 (десяти) років, покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки. При цьому, сторони погоджуються, відповідно до приписів ст. 62 КК України, замінити покарання у вигляді 2 років позбавлення волі на покарання у вигляді 2 років тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців строком на 2 роки.

Обвинувачений ОСОБА_3 дає згоду на застосування узгодженого цією угодою визначеного кримінального покарання.

Сторони усвідомлюють та розуміють, що відповідно до ст. 473 КПК України, наслідком укладання та затвердження означеної угоди для сторін є:

- для прокурора і обвинуваченого - обмеження права на оскарження вироку згідно з положеннями ст. ст. 394, 424 КПК України.

- для обвинуваченого - відмова від здійснення прав, передбачених абзацом 1 і 4 п.1 ч. 4 ст. 474 КПК України.

Обвинуваченому ОСОБА_3 роз`яснені та зрозумілі підстави оскарження обвинувального вироку, в разу затвердження угода про визнання винуватості в апеляційному порядку, які визначені в п. 1 ч. 1 ст. 394 КПК України, та в касаційному порядку, які визначені в п.1 ч. 3 ст. 424 КПК України.

Також обвинуваченому ОСОБА_3 роз`яснено та зрозуміло, що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину інкримінованого йому кримінального правопорушення; мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь.

Обвинувачений ОСОБА_3 розуміє, невиконання зобов`язання іншою стороною в рамках цієї угоди цілком залежить від дотримання ним Закону і будь-якого положення складеної угоди. У разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду, який затвердив таку угоду з клопотанням про скасування вироку та призначення судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.

Обвинувачений ОСОБА_3 розуміє, що умисне невиконання угоди є

підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389-1

КК України.

Суд визнає вказані положення угоди таким, що відповідають вимогам ст. 65 КК України.

Під час проведення підготовчого судового засідання судом роз`яснено обвинуваченому ОСОБА_3 положення ч. 4 ст. 474 КПК України щодо його права на судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має при цьому певні права, визначені цією ж статтею; наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України; характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винним; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Також судом роз`яснені прокурору наслідки затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України.

Заслухавши пояснення обвинуваченого ОСОБА_3 , думки захисника ОСОБА_5 та прокурора ОСОБА_4 , які підтвердили суду, що їм зрозумілий зміст роз`яснених судом наведених вище норм та вони просять суд затвердити укладену між ними угоду про визнання винуватості, перевіривши матеріали провадження, угоду, що укладена з дотриманням вимог ст.ст. 468 - 470, 472 КПК України, суд дійшов висновку про необхідність її затвердження.

Згідно з ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконався, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

При цьому суд враховує суспільну небезпечність та тяжкість вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення-злочину, яке відноситься відповідно до вимог ст. 12 КК України до тяжких злочинів, данні про особу обвинуваченого, який не судимий в силу ст. 89 КК України, має постійне місце проживання, за останнім місцем служби характеризується задовільно, на диспансерному обліку в медичних закладає охорони здоров`я не перебуває, а також, відповідно до приписів ст. 66 КК України, пом`якшуючі покарання обвинуваченого обставини : щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину внаслідок збігу тяжких особистих, сімейних чи інших обставин.

Крім того, судом також враховується та обставина, що в результаті протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_3 наслідків, які могли бути віднесені до категорії тяжких не настали.

Протиправні діяння обвинуваченого ОСОБА_3 були зумовлені саме вказаними обставинами та не носили систематичний характер.

При вивченні особи обвинуваченого ОСОБА_3 обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують його покарання, встановлено не було.

Вказані обставини пом`якшують покарання та суттєво знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_3 злочину, а тому з урахуванням особи обвинуваченого ОСОБА_3 та обставин вчиненого ним злочину, суд вважає за необхідне призначити основне покарання ОСОБА_3 , за вчинення кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ст. 407 ч. 5 КК України, прийнявши до уваги вказані обставини та положення укладеної угоди про визнання винуватості, на підставі ч. 1 ст. 69 КК України (в редакції Закону України від 29.06.2021 № 1576-ІХ), нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 5 ст. 407 КК України, а саме у виді 2 років позбавлення волі та з застосуванням приписів ст. 62 КК України щодо заміни призначеного покарання у виді позбавлення волі на покарання у виді тримання у дисциплінарному батальйоні для військовослужбовців на той же строк.

При таких обставинах суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 можливо з застосуванням відносно нього остаточної міри покарання визначеної в угоді про визнання винуватості, яка передбачена ст. 62 КК України, у вигляді 2 років триманням його в дисциплінарному батальйоні для військовослужбовців.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_3 тримається під вартою по вказаному кримінальному провадженню з 23.03.2023 та утримується в ДУ «Харківський слідчий ізолятор», у зв`язку з чим, суд вважає за необхідне рахувати строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_3 з вказаного числа.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 , до набранням вироком законної сили, суд вважає необхідним залишити без змін - тримання під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор».

Процесуальні витрати та речові докази по кримінальному провадженню відсутні.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, ст. 374, ч. 1 ст. 475 КПК України,суд, -

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про визнання винуватості між заступником керівника Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_3 , укладену 06 квітня 2023 року.

Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 407 ч. 5 КК України та призначити йому покарання, на підставі цього закону, з застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України (в редакції Закону України від 29.06.2021 № 1576-ІХ) у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 62 КК України замінити призначене ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки на покарання у виді триманням в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців строком на 2 роки.

Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_3 рахувати з 23 березня 2023 року.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід, обраний щодо засудженого ОСОБА_3 залишити без змін - тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор».

Відповідно до ст. 532 КПК України вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду згідно зі ст.ст. 395, 396 КПК України, з особливостями визначеними ч. 4 ст. 394 КПК України може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом 30 діб з моменту його проголошення, а засудженим ОСОБА_3 в той же строк, з моменту вручення йому копії вироку.

Згідно зі ст. 376 КПК України копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в Дзержинському районному суді м. Харкова копію цього вироку, подавши відповідну заяву.

Вирок постановлено в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Суддя: ОСОБА_1