Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 311/817/22
Провадження №: 1-і/332/68/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2023 р. м. Запоріжжя

Заводський районний суд м.Запоріжжя у складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі судових засідань Заводського районного суду м. Запоріжжя клопотання прокурора Василівської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_3 про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпрорудне, Василівського району, Запорізької області, українця, громадянина України, який має професійно - технічну освіту, не працевлаштованого, не одруженого, , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України.

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Василівського районного суду Запорізької області перебуває кримінальне провадження за № 0000575 від 03.12.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Розпорядженням Голови Верховного Суду № 49/0/9-22 від 14.09.2022 внесені зміни до розпорядження Голови Верховного Суду від 14.03.2022 № 7/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Донецької, Запорізької та Харківської областей)», згідно яких визначено територіальну підсудність судових справ Василівського районного суду Запорізької області за Заводським районним судом м. Запоріжжя.

18.05.2023 року прокурор подав до Заводського районного суду м. Запоріжжя клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, який закінчується 25.05.2023 року, оскільки, на думку прокурора, ризики, передбачені ст.177 КПК України, а саме: переховування від суду, та вчинення іншого кримінального правопорушення, не перестали існувати.

Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання та надав аналогічні пояснення вказані у клопотанні.

Обвинувачений ОСОБА_4 просив відмовити у задоволені клопотання прокурора, мотивуючи тим, що кримінальне провадження відносно нього знаходиться на стадії судового розгляду , проте судові засідання не призначаються. Зауважив, що має постійне місце проживання у смт. Степногірськ, Василівського району, Запорізької області не є тимчасово окупованою територією України.

Захисник обвинуваченого заперечував проти клопотання прокурора, просив змінити обвинуваченому запобіжний захід на більш мякий, обгрунтовуючи свої вимоги тим, що ризики на які посилається прокурор не є доведеними, при цьому наголосив, що, права та свободи ОСОБА_4 порушені через те, що останній тривалий час перебуває під вартою, а кримінальне провадження навіть не відновлене.

Суд заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу.

За змістом ст.199 КПК України підставою для продовження строку тримання під вартою є обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень (зокрема «Харченко проти України», «Єлоев проти України», «Фельдман проти України») неодноразово акцентував увагу на тому, що доцільність продовження строків тримання під вартою, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, грунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Відповідно, кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються, та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у право особи на свободу.

Як вбачається зі змісту клопотання, кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України перебуває на розгляді у Василівському районному суді Запорізької області (дата отримання судом обвинувального акту в клопотанні не вказана). Також, із клопотання вбачається, що відносно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому неодноразово продовжувався, проте дату обрання запобіжного заходу матеріали клопотання не містять.

Судом при вирішенні питання щодо продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 зясовано шляхом доступу до відомостей з автоматизованої системи документообігу Василівського районного суду Запорізької області те, що ОСОБА_4 обрано ухвалою слідчого судді Василівського районного суду Запорізької області від 04.12.2021 року запобіжний у вигляді тримання під вартою.

У відповідності до ч. 2 ст. 194 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

У судовому засіданні прокурором, окрім констатації, не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України. Крім того, прокурором не наведені жодні доводи, які б давали підстави вважати, що внаслідок продовження запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі, ОСОБА_4 буде ухилятись від суду, що є ризиком п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України обмежившись лише тим, що ОСОБА_4 усвідомлюючи невідворотність та тяжкість покарання, яке йому загрожує, враховуючи запровадження по всій території України воєнного стану та тимчасовою окупацією деяких територій, матиме можливість переховуватись від суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, унеможлививши проведення за його участю необхідних слідчих дій для повного та всебічного судового розгляду, а також виконання у відношенні нього процесуальних рішень,при цьому прокурор не вказав на якій стадії наразі знаходиться кримінальне провадження, яке перебуває у Василівському районному суді Запорізької області, чи допитані свідки, потерпілі. З приводу існування на думку прокурора ризику передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, який полягає у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення в обґрунтування якого прокурор поклав те, що ОСОБА_4 сусупільно - корисної працею не займається, суд не погоджується із цим доводом також з огляду на те, що ОСОБА_4 пояснив, що раніше працював не офіційно і має намір знову не офіційно працювати, а також суд відхиляє доводи прокурора щодо того, що ОСОБА_4 раніше притягувався до кримінальної відповідальності і знов вчинив новий злочин, оскільки на тепершній час судимості ОСОБА_4 погашені і зняті, тому в силу ст. 89 КК України ОСОБА_4 є не судимим.

Неможливість зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на альтерантивні запобіжні заходи прокурором обумовлена тим, що адреса проживання ОСОБА_4 а саме: АДРЕСА_2 є тимчасово окупованою територією у судовому засіданні була спростована самим прокурором та під час перевірки такої обставини судом було встановлено, що смт. Степногірськ Василівського району, Запорізької області не входить до переліку територій, які перебувають в тимчасовій окупації відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 22.02.2022 року №309 (зі змінами).

Тобто, прокурором не надано доказів про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним в клопотанні, суд, оцінюючи докази вважає, що перелічені прокурором ризики, передбачені ст. 177 КПК України не виправдовують тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою понад рік, за який, судові засідання про кримінальному провадженню не проводилися через втрачене кримінальне провадження, а прокурором не здійснено жодних процесуальних дій щодо відновлення втраченого кримінального провадження відносно обвинуваченого, при цьому прокурор неодноразово звертався із клопотанням про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись тільки на сплив строків застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 . А надмірно тривале знаходження обвинуваченого під вартою, за фактичною відсутності судового розгляду є неприпустимим. Здійснення судового розгляду в цьому кримінальному провадженні не відповідає його завданням, оскільки не є швидким.

З огляду на вищевикладене, враховуючи тривалість перебування обвинуваченого під вартою, відсутність в провадженні Заводського районного суду м. Запоріжжя кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчинененні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України суд дійшов до переконання про наявність підстав для зміни запобіжного заходу обвинуваченому із тримання під вартою на інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою - особисте зобов`язання, прийнявши до уваги зокрема те, що смт. Степногірськ Василівського району, Запорізької області де до обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою мешкав та має наразі реєстрацію місця проживання обвинувачений ОСОБА_4 відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 22.02.2022 року №309 (зі змінами) не входить до переліку територій, які перебувають в тимчасовій окупації, що також було підтверджено прокурором у судовому засіданні, що свідчить про можливість обвинуваченого перебувати у смт. Степногірськ Василівського району, Запорізької області та не відлучатись звідти без дозволу суду.

За таких підстав, суд дійшов висновку про те, що особисте зобов`язання із покладенням на обвинуваченого обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України є найбільш доцільним запобіжним заходом, з метою запобігання спробам вчинення ОСОБА_4 інших кримінальних правопорушень та належної його процесуальної поведінки.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 177 -179, 194, 199, 202, 331 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Василівської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_3 про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Змінити запобіжний захід обраний у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні обов`язки:

- з`являтися до суду за першим викликом;

- не відлучатися із смт. Степногірськ Василівського району, Запорізької області, без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- утримуватись від спілкування зі свідками та потерпілою по кримінальному провадженню.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 що у випадку невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення у розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Порушення перелічених умов особистого зобов`язання є наслідком застосування більш жорсткого запобіжного заходу.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор» з- під варти .

Контроль за виконанням цієї ухвали покласти на прокурора Василівської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_3 .

Копію ухвали надіслати поштою до ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор»

Ухвала може бути оскаржена прокурором, обвинуваченим та захисником до Запорізького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1