ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/471/23 Справа № 707/2335/22 Категорія: ч.2 ст.121 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засіданняОСОБА_5
за участі:
прокурораОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції з СІЗО м.Черкаси)

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Черкаси кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Черкаського районного суду Черкаської області від 04 травня 2023 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мошни Черкаського району Черкаської області, громадянина України, маючого середню спеціальну освіту, одруженого, маючого на утриманні малолітню та неповнолітню дитину, непрацюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк вісім років.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 визначено рахувати з дня набрання вироком законної сили.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано в строк призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 за даним вироком покарання строк попереднього ув`язнення обвинуваченого у межах даного кримінального провадження, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі за період тримання під вартою з 23 серпня 2022 року по день набрання вироком законної сили.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили ОСОБА_7 залишено без змін у виді тримання під вартою.

Скасовано арешт, який був накладений ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 26.08.2022 по справі № 712/6477/22 на майно, яке вилучено в ході проведення огляду за правилами обшуку в приміщенні будинку АДРЕСА_2 , а саме на: чайник металевий, підодіяльник з плямами речовини бурого кольору та наволочку зеленого кольору з плямами речовини бурого кольору.

Вирішено долю речових доказів на підставі ст.100 КПК України,

в с т а н о в и л а :

Згідно з вироком суду, 20.08.2022, близько 22 години 45 хвилин, ОСОБА_7 , перебуваючи в приміщенні літньої кухні на території домоволодіння, де він проживає по АДРЕСА_2 , під час конфлікту, який виник раптово на ґрунті особистих неприязних відносин з батьком ОСОБА_9 , 1955 р.н., умисно наніс йому декілька ударів кулаками рук в різні ділянки голови і тулуба, а також взяв до лівої руки металевий чайник, яким умисно завдав ще декілька ударів по голові потерпілого, який знаходився у ліжку. В результаті своїх умисних дій ОСОБА_7 заподіяв потерпілому ОСОБА_9 наступні ушкодження:

- черепно-мозкову травму у вигляді травматичного субдурального крововиливу, крововиливів в м`які мозкові оболонки головного мозку та мозочка з проривом у бокові шлуночки, забою головного мозку, крововиливів в м`які тканини голови з внутрішнього боку, синців на повіках лівого ока, синців на лівій половині обличчя, з переходом на ліву скроневу- тім`яну-потиличну ділянку, синця на спинці носу, синця на верхній губі зліва, синця на нижній губі зліва, синця та рани на лівій вушній раковині, ран на нижній повіці лівого ока, саден в лівій лобно-скронево-тім`яній ділянці; закриту травму грудної клітки у вигляді двосторонніх переломів ребер, перелому грудини, крововиливів та розривів лівої легені, крововиливів в клітковину середостіння, синців на передній поверхні грудної клітки, які, відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 03-01/741 від 23.08.2022 та висновку додаткової судово-медичної експертизи № 03-01/741/5 від 28.09.2022 відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя і могли виникнути до 24 годин до настання смерті;

- синець на лівій боковій поверхні шиї, синці та тильній поверхні обох кистей та зовнішній поверхні обох передплічь, синець на правому передпліччі, садно на зовнішніх поверхні лівого ліктьового згину, які згідно з вищевказаним висновком експерта носять ознаки легких тілесних ушкоджень.

Причиною смерті ОСОБА_9 відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 03-01/741 від 23.08.2022 є сполучена травма голови та грудної клітки, що ускладнилась розвитком шоку, про що свідчить наявність травм голови та грудної клітки, а також ознак шоку: вогнищевий нефронекроз, недокрів`я коркового шару нирок, дрібновогнищева деліпізидація кортикостероцитів наднирників, вогнищева фрагментація та дрібновогнищева хвилеподібна деформація кардіоміоцитів, спазм деяких артерій міокарда, гострий розлад кровообігу в судинах селезінки.

Дії ОСОБА_7 суд кваліфікував за ч.2 ст.121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Не погоджуючись з вироком суду, вважаючи його таким, що винесений без урахування дійсних обставин справи, захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 та обвинувачений ОСОБА_7 подали спільну апеляційну скаргу в якій просили вирок Черкаського районного суду Черкаської області від 04.05.2023 щодо обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.2 ст.121 КК України скасувати, та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.124 КК України, і призначити покарання в межах санкції статті.

Апеляційні вимоги обґрунтували тим, що суд дав неправильну оцінку добутим доказам, в основу вироку поклав припущення, внаслідок чого ухвалив вирок, що суперечить дійсним обставинам справи. Вважають, що в діях обвинуваченого ОСОБА_7 відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

На думку апелянтів суд першої інстанції не врахував показання обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що винним у конфлікті є потерпілий (батько), оскільки під час вживаня спиртних напоїв з іншими особами між обвинуваченим і потерпілим виник конфлікт, батько почав ображати обвинуваченого нецензурними словами, намагався вдарити його палицею, однак обвинувачений стримав батька, в результаті чого останній впав, коли приїхали працівники поліції ОСОБА_7 пояснив поліцейським, що він захищався, і, захищаючись, наніс батькові тілесні ушкодження.

Захисник ОСОБА_8 та обвинувачений ОСОБА_7 вважають, що суд не надав оцінки тій обставині, що обвинуваченй зазнав нападу з боку потерпілого. Саме потерпілий розпочав нанесення тілесних ушкоджень обвинуваченому, а не навпаки. Обраний спосіб захисту та придмет, використаний при цьому, який заздалегідь не заготовлявся, вказують на те, що дії обвинуваченого були спрямовані на самозахист.

Зазначили, що згідно з вимогами ч.2 ст.36 КК України кожна особа має право на необхідну оборону незалежно від можливості уникнути суспільно небезпечного посягання або звернутися за допомогою до інших осіб чи органів влади. Вказали, що в ході судового розгляду обвинувачений підтвердив обставини того, що по відношенню до нього було суспільно-небезпечне посягання з боку ОСОБА_9 , тому обвинувачений ОСОБА_7 , з метою захисту охоронюваних законом своїх прав та інтересів від суспільно небезпечного посягання батька, умисно наніс йому декілька ударів кулаками рук в область голови та грудної клітки, спричинивши ушкодження від яких останній помер, перевищивши межі необхідної оборони, оскільки захищався від нападу особи, яка загрожувала його життю.

Апелянти зауважили, що під час досудового слідства та суду потерпіла, свідки також підтвердили факт того, що ОСОБА_9 постійно чіплявся до свого сина ОСОБА_7 , провокував конфлікт, вдарив його палицею при всіх присутніх 20.08.2023 особах, після чого обвинувачений навіть пішов до гаража, щоб уникнути конфлікту з батьком. Однак, суд прийшовши до висновку про винуватість обвинуваченого, послався на покази свіків, які не були присуті, не бачили і не знають причини конфлікту, який розпочався між обвинуваченим ОСОБА_7 та потерпілим ОСОБА_9 у літній кухні, а лише в подальшому бачили через вікно уже як ОСОБА_7 наносив тілесні ушкодження батьку, що судом не було взято до уваги. Вказують, що в результаті того, що батько почав безпідставно наносити своєю палицею тілесні ушкодження ОСОБА_7 , тому останній був змушений захищатись.

Апелянти вважають, що обвинувачений ОСОБА_7 , вчиняючи дії з метою захисту своїх охоронюваних законом прав та інтересів від суспільного посягання батька, перебував в стані необхідної оборони, однак перевищив її межі, умисно заподіявши ОСОБА_9 тяжкої шкоди, яка явно не відповідала небезпечності посягання та обстановці захисту, він допустив перевищення меж необхідної оборони, а тому дії останього підпадають під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст.124 КК України.

Також зазначили, що потерпіла ОСОБА_10 , як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду кримінальної справи просила суд не притягувати її сина ОСОБА_7 до відповідальності, цивільний позов не заявляла, претензії до обвинуваченого відсутні. Обвинувачений раніше не судимий, офіційно не працює, працевлаштовується по найму різноробочим, на його утриманні знаходиться неповнолітній син ОСОБА_11 , має постійне місце проживання, характеризується посередньо, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.

Просили суд врахувати особисте ставлення обвинуваченого до скоєного кримінального правопорушеня та факт визнання своєї вини за вчинення умисного заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, вчинене у разі перевищення меж необхідної оборони, передбаченого ст.124 КК України, та його щире каяття за вказаною статтею КК України. Вважають, що саме в ході судового розгляду при дослідженні доказів та ретельному з`ясуванні обставин кримінального правопорушення було встановлено, що ключовим та по суті єдиним в діях обвинуваченого ОСОБА_7 був мотив захиту, а саме прагнення захистити своє життя та здоров`я та став основним стимулом, який визначав його поведінку, як особи, яка перевищила межі необхідної оборони, оскільки ні в обвинувальному акті, ні у вироку суду мотив дій обвинуваченого взагалі не знайшов свого відображення.

Заслухавши доповідача, думку обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора ОСОБА_6 , яка заперечила проти апеляційної скарги та просила залишити вирок суду першої інстанції без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вона не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, яке ухвалено згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Суд дотримався зазначених вимог кримінального процесуального закону.

Незважаючи на зайняту обвинуваченим ОСОБА_7 та його захисником ОСОБА_8 позицію, як в суді першої інстанції, так і викладену в поданій апеляційній скарзі, щодо повного невизнання винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, за обставин, встановлених та наведених у вироку суду першої інстанції, вина ОСОБА_7 підтверджується безпосередньо дослідженими в судовому засіданні, перевіреними судом першої інстанції в їх сукупності, та наведеними у вироку доказами.

Зокрема, показаннями потерпілої ОСОБА_10 , даними суду першої інстанції про те, що обвинувачений ОСОБА_12 є її сином. 20.08.2022 ввечері ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 вживали спиртні напої в день народження онуки, і між її сином і чоловіком відбувся конфлікт, була викликана поліція. Після повернення з поліції ОСОБА_16 конфлікт між останніми продовжився у літній кухні, вона почула удар дверей та вийшла з дому подивитися, що сталося в літній кухні, де знаходився ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , то побачила, що чоловік вже лежить на ліжку у крові, у нього з вуха йшла кров та були синці під оком. Син також був у кімнаті та плакав, чи були у нього пошкодження їй невідомо. Раніше її чоловік періодично чіплявся до сина, обзивав без причини. Чоловік не бив ОСОБА_16 , тільки ображав.

Показаннями свідка ОСОБА_19 , даними суду першої інстанції про те, що обвинувачений ОСОБА_7 є її чоловіком. У серпні 2022 року, точної дати вона не пам`ятає, у них вдома була вечеря на якій були присутні та розпивали спиртні напої ОСОБА_20 , ОСОБА_14 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 . Між ОСОБА_9 та ОСОБА_21 відбулася сварка. ОСОБА_9 обзивав ОСОБА_16 та взяв палку, а ОСОБА_12 почав його бити. Зазначила, що в подальшому почувши дивні звуки з літньої кухні у її вікні вона побачила, як ОСОБА_12 стоїть на колінах перед ліжком, де лежить його батько, і б`є батька правою рукою, він наніс йому 3-4 удари правою рукою в ділянку грудної клітини, чи бив він батька по голові вона вже не пам`ятає. Сторонніх предметів в руках чоловіка вона не побачила. При цьому, ОСОБА_13 лежав на ліжку на правому боці. Вона викликала «швидку» та поліцію. Коли вона зайшла у хату, то побачила ОСОБА_23 біля батька, а навколо була кров. Вона також побачила біля ліжка на підлозі чайник зі слідами крові. ОСОБА_12 при цьому кричав: «Та я тебе вб`ю!». У ОСОБА_23 зі своїм батьком були нормальні відносини, фізичного насильства між ними раніше не було. ОСОБА_12 після вживання алкогольних напоїв стає сильно збудженим, вона з дітьми навіть йде з дому в цей час.

Показаннями свідка ОСОБА_24 , даними суду першої інстанції про те, що він працює поліцейським в СРПП ВПД № 1 Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області. 20.08.2022 під час перебування на добовому чергуванні вони отримали повідомлення про те, що в селі Байбузи ОСОБА_18 наніс дружині тілесні ушкодження. Вони приїхали на місце події, при цьому ОСОБА_12 поводився нормально та пообіцяв більше не вчиняти конфлікти, близько 10 години ввечері прийшло нове повідомлення про те, що ОСОБА_12 наніс тілесні ушкодження батьку. Коли вони увійшли до середини будинку, то побачили декілька зубів на ліжку та кров. На ОСОБА_18 були світлі шорти з плямами крові з лівого боку, він був у стані сп`яніння та сказав, що він був у літній кухні, але не бив ОСОБА_25 . У ОСОБА_26 під час спілкування з ними були раптові зміни поведінки у бік агресії.

Аналогічними показаннями свідка ОСОБА_27 , даними суду першої інстанції про те, що він працює поліцейським в СРПП ВПД № 1 Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області, при цьому додав, що дружина і мати ОСОБА_23 повідомили про те, що він бив батька металевим чайником.

Показаннями свідка ОСОБА_28 , даними суду першої інстанції про те, що обвинувачений ОСОБА_7 є чоловіком його сестри. В день, коли відбулися події, вони з ОСОБА_29 , ОСОБА_30 та іншими особами вживали спиртні напої та він був свідком того, що ОСОБА_16 з батьком посварилися і він штовхнув батька, в подальшому він через вікно літньої кухні побачив, що ОСОБА_13 лежить на правому боці, а ОСОБА_12 у напівсидячому положенні, тримаючи чайник у лівій руці, раз чи два вдарив ним ОСОБА_25 . Коли він зайшов у приміщення, то побачив діда з діркою в голові, біля нього також лежали зуби.

Показаннями свідка ОСОБА_31 , даними суду першої інстанції про те, що обвинувачений ОСОБА_12 є його сватом. Влітку 2022 року, коли вони святкували день народження онука у помешканні ОСОБА_32 , між ОСОБА_30 та ОСОБА_29 виник конфлікт, ОСОБА_13 обзивав ОСОБА_16 , хоча ОСОБА_16 двічі казав припинити, потім ОСОБА_16 кинувся на ОСОБА_25 та штовхнув його, а він намагався їх розійняти.

Показаннями свідка ОСОБА_33 , даними суду першої інстанції про те, що з обвинуваченим ОСОБА_21 він не знайомий. 20.08.2022 до 23 години на екстрений телефон прийшов виклик в с. Байбузи. Після приїзду за місцем виклику він побачив родичів постраждалого, а сам потерпілий лежав на ліжку, у нього були множинні гематоми голови, екстракція зубів, закрита черепно-мозкова травма, переломи основи черепа, тощо.

Показаннями свідка ОСОБА_34 , даними суду першої інстанції про те, що обвинувачений ОСОБА_12 є його другом, кумом, сусідом. В день, коли відбулися події щодо отримання ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, ввечері його покликав молодший син ОСОБА_23 по допомогу, тому що «тато бив діда». Поговорив з ОСОБА_7 , останній заспокоївся, а вже близько 12 ночі в той же день до них знову прибіг молодший син ОСОБА_23 та сказав, що «тато вбив діда». Прийшовши у домоволодіння ОСОБА_32 , він побачив, що ОСОБА_13 лежить у хаті, а ОСОБА_16 стоїть над ним і щось йому розказує. Він відтягнув ОСОБА_16 від батька за руку, при цьому ОСОБА_16 був збуджений і шокований.

Допитана в якості свідка у судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_35 дала аналогічні покази.

Показаннями свідка ОСОБА_10 , даними суду першої інстанції про те, що він є сином обвинуваченого ОСОБА_26 20.08.2022 його батько, дідусь, мамин брат ОСОБА_14 і сват ОСОБА_20 приблизно о 2-й чи 3-й годині дня по АДРЕСА_2 сиділи та вживали спіртні напої. Між батьком і дідусем почався конфлікт та при цьому викликалася поліція. Пізніше він, його мати, бабуся, молодший брат та ОСОБА_14 пішли ночувати в будинок. В подальшому вони почули шум в літній кухні та побігли туди. Коли він туди зайшов, то побачив діда, який лежав на спині трохи похилений на правий бік та був у крові, а зуби діда лежали поруч. Його батько, ОСОБА_12 , був дуже п`яним. Його батько стає агресивним, коли вживає спиртні напої.

Показаннями експерта ОСОБА_36 , даними суду першої інстанції про те, що він працює лікарем судово-медичним експертом відділу судово-медичної експертизи трупів Комунальної установи «Черкаське обласне бюро судово-медичної експертизи». Для проведення експертизи за фактом смерті ОСОБА_9 з метою встановлення механізму виникнення та характеру тілесних ушкоджень він використовував текстові протоколи та відеозаписи на дисках. Він більшою мірою спирався на дані відеозапису. Положення потерпілого суттєво не впливало на висновок щодо ушкоджень грудної клітини. Він помітив певну розбіжність між відомостями у протоколі проведення слідчого експерименту та відеозаписі до цього протоколу, але більше спирався на відеозапис. Для встановлення сили удару особи мають значення багато факторів, серед яких і психічний стан особи, яка наносить удар.

Крім наведених доказів, винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджена й наступними доказами матеріалів кримінального провадження, дослідженими у сукупності судом першої інстанції:

- даними заяви ОСОБА_10 про вчинене кримінальне правопорушення від 20.08.2022;

- даними протоколу огляду від 22.08.2022 та додатку до протоколу огляду від 22.09.2022 у вигляді диску для лазерних систем зчитування - 22.08.2022 в період часу з 19 год. 20 хв. по 20 год. 58 хв. було здійснено огляд в приміщенні будинку АДРЕСА_2 , в ході проведення якого було виявлено та вилучено: змив речовини бурого кольору з літньої кухні, чайник металевий, підодіяльник з плямами речовини бурого кольору та наволочку зеленого кольору з плямами речовини бурого кольору;

- даними протоколу огляду від 22.08.2022 з фото-таблицею до протоколу від 22.08.2022 - зафіксовано огляд трупа ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- даними протоколу огляду трупа від 23.08.2022, складеного за участі понятих, та доданої до протоколу ілюстративної фото-таблиці - в ході огляду в приміщенні моргу був оглянутий труп потерпілого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 і зафіксовані наявні на трупі тілесні ушкодження;

- даними протоколу огляду предмету від 27.09.2022 - зафіксовано огляд картки виїзду швидкої медичної допомоги, заповненої на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 № 576 від 20.08.2022;

- даними протоколу огляду предмету від 26.09.2022 та таблиці зображень до нього - зафіксовано огляд медичної картки стаціонарного хворого № 14182 з КНП «Третя черкаська міська лікарня ШМД», заповненої на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- даними протоколу проведення слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_19 від 23.08.2022 - ОСОБА_19 пояснила при яких обставинах ОСОБА_7 завдав тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_9 . Судом був переглянутий відеозапис проведення слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_19 від 23.08.2022, на якому міститься відеозображення проведення слідчого експерименту, де ОСОБА_19 повідомила та відтворила події, які відбувалися 20.08.2022;

- даними протоколу проведення слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_28 від 23.08.2022 - ОСОБА_28 пояснив при яких обставинах ОСОБА_7 завдав тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_9 . Судом був переглянутий відеозапис проведення слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_28 від 23.08.2022, на якому міститься відеозображення проведення слідчого експерименту, де ОСОБА_28 повідомив та відтворив події, які відбувалися 20.08.2022;

- даними висновку експерта № 05-1-08/209 від 23.09.2022 - кров трупа ОСОБА_9 відноситься до групи О з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В за ізосерологічною системою АВО. У слідах на наволочці (об`єкти № 1,2) знайдена кров людини. При серологічному дослідженні у зазначених об`єктах виявлений антиген Н за ізосерологічною системою АВО. Таким чином, виявлена властивість у вказаних слідах може належати особі (особам) з групою крові О з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В, що не виключає можливості належності крові трупу ОСОБА_9 ;

- даними висновку експерта № 05-1-08/210 від 23.09.2022 - кров трупа ОСОБА_9 відноситься до групи О з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В за ізосерологічною системою АВО. У слідах на фрагменті підодіяльника (об`єкти № 1,2) знайдена кров людини. При серологічному дослідженні у зазначених об`єктах виявлений антиген Н за ізосерологічною системою АВО. Таким чином, виявлена властивість у вказаних слідах може належати особі (особам) з групою крові О з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В, що не виключає можливості належності крові трупу ОСОБА_9 ;

- даними висновку експерта № 03-01/741 від 23.08.2022 - причиною смерті ОСОБА_9 , 1955 р.н., є сполучена травма голови та грудної клітки, що ускладнилась розвитком шоку, про що свідчить наявність травм голови та грудної клітки, а також ознак шоку: вогнищевий нефронекроз, недокров`я коркового шару нирок, дрібновогнищева деліпідизація кортикостероцитів наднирників, вогнищева фрагментація та дрібновогнищева хвилеподібна деформація кардіоміоцитів, спазм деяких артерій міокарда, гострий розлад кровообігу в судинах селезінки. Згідно даних медичної картки смерть настала ІНФОРМАЦІЯ_3 в 11.50 год., що не суперечить дослідженим трупним явищам. При судово-медичній експертизі трупа виявлені наступні тілесні ушкодження: черепно-мозкова травма у вигляді травматичного субдурального крововиливу, крововиливів в м`які мозкові оболонки головного мозку та мозочка з проривом у бокові шлуночки, забою головного мозку, крововиливів в м`які тканини голови з внутрішнього боку, синців на повіках лівого ока, синців на лівій половині обличчя, з переходом на ліву скронево-тім`яно-потиличну ділянку, синця на спинці носу, синця на верхній губі зліва, синця на нижній губі зліва, синця та рани на лівій вушній раковині, ран на нижній повіці лівого ока, саден в лівій лобно-скронево-тім`яній ділянці; закрита травма грудної клітки у вигляді двосторонніх переломів ребер, перелому грудини, крововиливів та розривів лівої легені, крововиливів в клітковину середостіння, синців на передній поверхні грудної клітки; синець на лівій боковій поверхні шиї, синці на тильній поверхні обох кистей та зовнішній поверхні обох передплічь, синець на правому правого передпліччі, садно на зовнішній поверхні лівого ліктьового згину. Вказані ушкодження виникли внаслідок неодноразової дії тупих предметів. Сполучена травма голови та грудної клітки відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя. Синець на лівій боковій поверхні шиї, синці на тильній поверхні обох кистей та зовнішній поверхні обох передплічь, синець на правому правого передпліччі, садно на зовнішній поверхні лівого ліктьового згину носять ознаки легких тілесних ушкоджень. При судово-медичній експертизі крові трупа виявлено 1,25 проміле етилового спирту. Така концентрація етилового спирту може відповідати легкому ступеню алкогольного сп`яніння відносно живих осіб.

Згідно з висновком експерта № 03-01/741/5 від 29.09.2022, всі виявлені тілесні ушкодження у ОСОБА_37 , 1955 р.н., є прижиттєвими і могли виникнути до 24 години до настання смерті. Згідно показів, зазначених під час проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_19 від 23.08.2022 року, у ОСОБА_9 могли утворитись наступні тілесні ушкодження: черепно-мозкова травма у вигляді травматичного субдурального крововиливу, крововиливів в м`які мозкові оболонки головного мозку та мозочка з проривом у бокові шлуночки, забою головного мозку, крововиливів в м`які тканини голови з внутрішнього боку, синців на повіках лівого ока, синців на лівій половині обличчя, з переходом на ліву скронево-тім`яно-потиличну ділянку, синця на спинці носу, синця на верхній губі зліва, синця на нижній губі зліва, ран на нижній повіці лівого ока, саден в лівій лобно-скронево- тім`яній ділянці; закрита травма грудної клітки у вигляді двосторонніх переломів ребер, перелому грудини, крововиливів та розривів лівої легені, крововиливів в клітковину середостіння, синців на передній поверхні грудної клітки. Згідно показів, зазначених під час проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_28 від 23.08.2022 року, у ОСОБА_9 могли утворитися наступні тілесні ушкодження: черепно-мозкова травма у вигляді травматичного субдурального крововиливу, крововиливів в м`які мозкові оболонки головного мозку та мозочка з проривом у бокові шлуночки, забою головного мозку, крововиливів в м`які тканини голови з внутрішнього боку, синців на повіках лівого ока, синців на лівій половині обличчя, з переходом на ліву скронево-тім`яно-потиличну ділянку, рани на лівій вушній раковині, саден в лівій лобно- скронево-тім`яній ділянці. Не виключається можливість отримання вищеописаних тілесних ушкоджень у ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від ударів кулаками рук. Не виключається можливість отримання наявних у ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тілесних ушкоджень від ударів металевим предметом, зокрема, чайником. Виключається можливість отримання вищеописаних тілесних ушкоджень від падіння з положення стоячи або наближеного до такого з наступним ударом о твердий тупий предмет(и), або ударом о площину.

Згідно з висновком судово-психіатричного експерта № 111 від 01.03.2023 у ОСОБА_7 на період часу до якого відноситься скоєння інкримінованих йому правопорушень не відмічалося проявів хронічного психічного захворювання, недоумства, а виявлялися прояви емоційно-нестійкого розладу особистої в стані компенсації (F-60.3 за міжнародною класифікацією хвороб 10-го перегляду) - що при збереженні у нього інтелектуально-мнестичних, критичних функцій, не позбавляло його здатності усвідомлювати свої дії і керувати ними. У ОСОБА_7 не відмічалося проявів тимчасового розладу психічної діяльності або іншого хворобливого стану психіки, він знаходилася в стані простого алкогольного сп`яніння з проявами психопатоподібної поведінки - що не позбавляло його здатності усвідомлювати свої дії і керувати ними. На період вчинення інкримінованих йому дій ОСОБА_7 не знаходився у стані фізіологічного афекту або іншому емоційному стані, котрий міг суттєво впливати на його свідомість та поведінку.

Аналіз наведених доказів в їх сукупності з доказами, на які маються посилання у вироку суду свідчать про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке він засуджений і його дії за ч.2 ст.121 КК України кваліфіковані правильно.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 щодо невчинення обвинуваченим інкримінорваного йому кримінального правопорушення, є безпідставними та спростовуються доказами, наявними в матеріалах кримінального провадження та дослідженими в судовому засіданні, які узгоджуються між собою, а тому розцінюються колегією суддів, як обраний спосіб захисту з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене.

Як свідчать матеріали кримінального провадження, судом першої інстанції досліджено всі ті обставини, які мали значення для прийняття рішення у справі, а тому посилання в апеляційній скарзі обвинуваченого та його захисника на те, що суд постановив вирок без урахування дійсних обставин справи та дав неправильну оцінку добутим доказам, а в основу вироку поклав припущення, є безпідставними.

Колегія суддів вважає, що показання потерпілої ОСОБА_10 , які вона безпосередньо дала в судовому засіданні, є чіткими, послідовними та узгоджуються з показаннями свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_24 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_10 , які також безпосередньо в судовому засіданні надавали свої покази, і їх покази узгоджуються з іншими доказами, дослідженими судом першої інстанції. Підстав сумніватися у правдивості показів потерпілої та вказаних свідків, наданих в суді першої інстанції, у апеляційного суду немає.

Твердження обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 щодо наявності підстав для перекваліфікаці дій ОСОБА_7 з ч.2 ст.121 КК України на ст.124 КК України, зокрема тих обставин, що ОСОБА_7 перебував в стані необхідної оборони і, захищаючи своє життя та здоров`я від неправомірних дій ОСОБА_9 , перевищив межі необхідної оборони, завдавши потерпілому тяжкої шкоди, колегія суддів вважає необґрунтованими з наступних підстав.

Відповідно до ст. 36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони. Перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту.

Пленум Верховного Суду України у п.2 постанови №1 від 26 квітня 2002 року «Про судову практику у справах про необхідну оборону» роз`яснив, що стан необхідної оборони виникає не лише в момент вчинення суспільно небезпечного посягання, а й у разі створення реальної загрози заподіяння шкоди. При з`ясуванні наявності такої загрози необхідно враховувати поведінку нападника, зокрема спрямованість умислу, інтенсивність і характер його дій, що дають особі, яка захищається, підстави сприймати загрозу як реальну. Перехід використовуваних при нападі знарядь або інших предметів від нападника до особи, яка захищається, не завжди свідчить про закінчення посягання. При розгляді справ даної категорії суди повинні з`ясовувати, чи мала особа, яка захищалася, реальну можливість ефективно відбити суспільно небезпечне посягання іншими засобами із заподіянням нападникові шкоди, необхідної і достатньої в конкретній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання.

Так, згідно ч.3 ст.36 КК України перевищенням меж необхідної оборони, визнається умисне заподіяння тому хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту.

Обов`язковою умовою кваліфікації заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження за ст.124 КК України є відповідна обстановка вчинення злочину - перебування винного при вчиненні цього діяння у стані необхідної оборони.

Судом першої інстанції встановлено, що дії потерпілого ОСОБА_9 не були таким суспільно-небезпечним посяганням, не були безпосередньо спрямовані на заподіяння обвинуваченому ОСОБА_7 тяжких тілесних ушкоджень, або такої негайної та невідворотної шкоди, яка вимагала від обвинуваченого діяти в стані необхідної оборони. Тобто, обвинувачений не перебував при вчиненні злочинного діяння у стані необхідної оборони, а отже в його діях відсутня об`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ст.124 КК України.

При цьому, колегія суддів виходить також з того, що з встановлених в ході розгляду провадження судом першої інстанції та перевірених судом апеляційної інстанції обставин вбачається, що тілесні ушкодження були завдані обвинуваченим ОСОБА_7 потерпілому під час обопільної сварки, і сам обвинувачений ОСОБА_7 не заперечував факт конфлікту між ним та потерпілим ОСОБА_9 , та нанесення ним тілесних ушкоджень батокові.

При цьому свідок ОСОБА_19 , безпосередньо допитана в судовому засіданні суду першої інстанції показала, що вона бачила через вікно літньої кухні, як ОСОБА_18 стояв на колінах перед ліжком на якому лежав його батько ОСОБА_9 , та бив його правою рукою в ділянку грудної клітини, при цьому він кричав, що вб`є його.

Свідок ОСОБА_28 , безпосередньо допитаний в судовому засіданні суду першої івнстанції показав, що він через вікно літньої кухні, побачив, що ОСОБА_13 лежить на правому боці, а ОСОБА_12 у напівсидячому положенні, тримаючи чайник у лівій руці, раз чи два вдарив ОСОБА_25 чайником. Коли він зайшов у приміщення, то побачив діда з діркою в голові, біля нього також лежали зуби.

Також, свідок ОСОБА_27 , який працює поліцейським в СРПП ВПД № 1 Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області при дачі показів в судовому засіданні вказав, що дружина і мати ОСОБА_7 повідомили, що ОСОБА_7 бив батька металевим чайником.

На думку колегії суддів районний суд дійшов вірного висновку про умисність дій ОСОБА_7 на заподіяння потерпілому тяжких тілесних ушкоджень від яких настала смерть останнього щодо їх спрямованості при з`ясуванні в такий спосіб раптово виниклих неприязних відносин з потерпілим.

Наявність тілесних ушкоджень: черепно-мозкова травма, синці на повіках лівого ока, синці на лівій половині обличчя, синці на спинці носу, синці на верхній губі зліва, синці на нижній губі зліва, рани на нижній повіці лівого ока, садна в лівій лобно-скронево- тім`яній ділянці; закрита травма грудної клітки у вигляді двосторонніх переломів ребер, перелому грудини, крововиливів та розривів лівої легені, свідчить про те, що обвинувачений ОСОБА_7 неодноразово наносив потерпілому удари, в тому числі, в голову та інші життєво важливі органи, його удари були цілеспрямовані, в голову, груди, а умисел направлений на заподіяння потерпілому тяжких тілесних ушкоджень.

Тобто, умисні тяжкі тілесні ушкодження, що спричинили смерть потерпілого ОСОБА_9 , який перебував в стані легкого ступеню алкогольного с`пяніння, був особою похилого віку, фізично слабший, ніж обвинувачений ОСОБА_7 , нанесені останнім в ході сварки на грунті неприязних відносин.

Також слід відмітити, що обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні суду першої та апеляційної інстанції вини у вчиненні інкримінованого йому злочину не визнав, та при цьому вказав, що потерпілий наніс йому декілька ударів палицею по голові, в ході бійки обвинувачений мабуть впав та порізав спину. Однак, за медичною допомогою щодо будь-яких тілесних ушкоджень обвинувачений ОСОБА_7 не звертався, а також не вказав про ушкодження працівникам правоохоронних органів. Більш того, ані потерпіла, ані свідки не вказували на те, що батько обвинуваченого бив його безпосередньо перед тим, як обвинувачений завдав йому тілесних ушкоджень, та взагалі, що у обвинуваченого були тілесні ушкодження, що в свою чергу спростовує апеляційні доводи обвинуваченого та його захисника про нанесення йому потерпілим тілесних ушкоджень.

Слід зазначити, що відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 111 від 01.03.2023 на період вчинення інкримінованих обвинуваченому ОСОБА_7 дій, останній не знаходився у стані фізіологічного афекту або іншому емоційному стані, котрий міг суттєво впливати на його свідомість та поведінку.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції не встановлено, а апелянтами не доведено обставин, які б доводили наявність з боку потерпілого ОСОБА_9 дій такого характеру, що дійсно загрожували життю та здоров`ю ОСОБА_7 , та були підставою для його перебування в стані необхідної оборони, та у разі перевищення її меж - умисного заподіяння ним потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, а тому вимоги обвинуваченого та його захисника щодо необхідності перекваліфікації дій ОСОБА_7 з ч.2 ст.121 КК України на ст.124 КК України, є безпідставними.

Посилання обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 на заподіяння обвинуваченим потерпілому ОСОБА_9 умисних тяжких тілесних ушкоджень при перевищенні меж необхідної оборони є ніщо ішим, як бажання пом`якшити відповідальність за скоєний злочин.

Доводи апелянтів про те, що суд першої інстанції не взяв до уваги того , що під час конфлікту, який відбувся в літній кухні між обвинуваченим та потерпілим, не були присутні свідки, але в основу вироку суд поклав покази зазначених свідків, є неспроможними, оскільки в суді першої інстанції були допитані в якості свідків особи, які були безпосередніми очевидцями подій 20.08.2022 в домоволодінні родини ОСОБА_32 у АДРЕСА_2 , і саме за допомогою показів свідків, зазначених у вироку, в сукупності з переглянутими відеозаписами слідчих експериментів, досліджених висновків експерта №03-01/741/5 від 29.09.2022 та судово-психіатричного експерта №111 від 01.03.2023 судом було встановлено істину у справі та прийнято законне рішення.

Позиція потерпілої ОСОБА_10 , яка просила суд не притягувати обвинуваченого до відповідальності, відсутність до нього претензій, те, що він раніше не судимий, має постійне місце проживання, та на його утриманні знаходиться неповнолітній син ОСОБА_10 , за місцем проживання характеризується посередньо, офіційно не працює, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, були враховані судом першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому.

Що стосується інших апеляційних доводів, то вони не спростовують вину обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, за встановлених судом обставин.

Усі докази, на яких ґрунтується вирок, ретельно перевірені судом і підставно покладені в обґрунтування вироку. З таким процесуальним рішенням колегія суддів погоджується. Будь-яких доказів недопустимості або неналежності доказів апеляційному суду не надано.

В п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» звертається увага суддів на те, що висновки з усіх питань, пов`язаних із призначенням покарання, необхідно належним чином мотивувати у вироку.

Згідно роз`яснень п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суди, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, повинні виходити із кваліфікації злочинів, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив, мета, спосіб вчинення, кількість епізодів, характер і ступінь тяжкості наслідків тощо).

Згідно з вимогами ст. 50 КК України покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, та попередження вчиненню нею нових кримінальних правопорушень.

Виходячи з положень ст.65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації.

Призначаючи покарання ОСОБА_7 , суд першої інстанції відповідно до вимог статті 65-68 КК України обґрунтовано врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, форму вини (прямий умисел на завдання тілесних ушкоджень), мотив і мету (спричинення тілесних ушкоджень через особисті неприязні стосунки, побутові конфлікти), стадію вчинення правопорушення, яке є закінченим, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали (настання смерті потерпілого), відсутність обставин, що пом`якшують покарання, наявність обставини, що обтяжує покарання (вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку), дані про особу обвинуваченого, який є одруженим, має на утриманні малолітню та неповнолітню дитину, офіційно не працює, під наглядом або на обліку у лікаря-психіатра чи лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, раніше не судимий, та обґрунтовано призначив ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.121 КК України у виді позбавлення волі на строк вісім років, з застосуванням ч.5 ст.72 КК України.

Надавши правову оцінку зазначеним судом відомостям та доказам на їх підтвердження, що містяться в матеріалах кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку про те, що призначене ОСОБА_7 покарання відповідає вимогам ст.65 КК України, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Будь-яких порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли б перешкодити суду повно і всебічно розглянути кримінальне провадження та ухвалити законне і обґрунтоване рішення, чи могли бути безумовними підставами для зміни чи скасування судового рішення місцевого суду, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що вирок щодо ОСОБА_7 є законним, обгорунтованим і вмотивованим, і його слід залишити без змін, підстави для його скасування чи зміни, як про це просили обвинувачений та його захисник в суді апеляційної інстанції, відсутні.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Вирок Черкаського районного суду Черкаської області від 04 травня 2023 року відносно ОСОБА_7 - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_7 - без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий:

Судді: