Справа № 159/3585/21 Провадження №11-кп/802/180/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 31 жовтня 2022 року щодо ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

Вказаним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця і зареєстрованого у АДРЕСА_1 , та мешканця АДРЕСА_2 , із середньою спеціальною освітою, офіційно не працює, неодруженого, раніше судимого:

- 21 жовтня 2008 року Ковельським міським судом Волинської області за частиною третьою статті 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки, на підставі статті 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 (один) рік;

- 02 жовтня 2009 року Ковельським міськрайонним судом Волинської області за частиною другою статті 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки, на підставі статті 71 КК України шляхом часткового приєднання покарання за вироком Ковельського міського суду Волинської області від 21 жовтня 2008 року засуджений до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 6 (шість) місяців;

- 08 травня 2015 року Ковельським міськрайонним судом Волинської області за частиною другою статті 263 КК України до покарання у виді 120 (сто двадцять) годин громадських робіт;

- 09 грудня 2015 року Ковельським міськрайонним судом Волинської області за частиною другою статті 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки, на підставі статті 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 (один) рік;

- 10 серпня 2018 року Ковельським міськрайонним судом Волинської області за частиною другою статті 15 частиною третьою статті 185, частиною третьою статті 185 КК України до покарання у виді 3 (три) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі, 20 листопада 2020 року був умовно-достроково звільнений з невідбутим терміном 1 (один) рік 21 (двадцять один) день;

засуджено за:

- ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднана невідбута частина покарання за вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 10 серпня 2018 року і за сукупністю вироків ОСОБА_7 призначене остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання визначено рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

На підставі ч.5 ст.72 КК України у строк відбуття покарання ОСОБА_7 зараховано строк тримання під вартою з 04 червня 2021 року по 30 серпня 2021 року, з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишено попередній застава.

Цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_7 про стягнення матеріальних збитків задоволений повністю.

Стягнута з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 майнова шкода в розмірі 1200 (одна тисяча двісті) гривень.

Накладений ухвалами слідчого судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 18 та 19 травня 2021 року арешт скасований.

Стягнуті з ОСОБА_7 в дохід держави 1 029 (одна тисяча двадцять дев`ять) гривень 72 коп. судових витрат за проведення судової товарознавчої експертизи, 1 144 (одна тисяча сто сорок чотири) гривні 15 коп. судових витрат за проведення судової трасологічної експертизи, 686 (шістсот вісімдесят шість) гривень 48 коп. судових витрат за проведення судової товарознавчої експертизи та 686 (шістсот вісімдесят шість) гривень 48 коп. судових витрат за проведення судової товарознавчої експертизи.

Вироком вирішена доля речових доказів.

Згідно з вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним і засуджений за те, що в період часу з 04.04.2021 по 05.04.2021, точного часу слідством не встановлено, він, перебуваючи в місті Ковелі Волинської області, діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, з метою таємного викрадення чужого майна, зайшов до підвальних приміщень, що знаходяться у будинку АДРЕСА_3 , після чого шляхом злому навісного замка дверей, проник до підвального приміщення № 44, звідки повторно, таємно, викрав бувшу у використанні дрель-міксер Еinhell Те-МХ 1600-2 СЕ, червоно-чорного кольору, вартість якої становить 3 095 грн 72 коп., що належить ОСОБА_9 , чим спричинив останньому майнових збитків на вказану суму.

24.04.2021 в період часу з 11 год 48 хв до 12 год 02 хв ОСОБА_7 , перебуваючи у місті Ковелі Волинської області, діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, з метою таємного викрадення чужого майна, зайшов до підвальних приміщень, що знаходяться у будинку АДРЕСА_4 , після чого шляхом злому навісного замка дверей, проник до підвального приміщення № 107, звідки повторно, таємно, викрав бувший у використанні перфоратор марки Dnipro-MRH-100 Q, чорно-помаранчевого кольору, вартість якого становить 1 319 грн 33 коп., що належить ОСОБА_10 , чим спричинив останньому майнових збитків на вказану суму.

Крім того, 14.05.2021 близько 16 год 30 хв ОСОБА_7 , перебуваючи у місті Ковелі Волинської області, діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, з метою таємного викрадення чужого майна, зайшов до підвальних приміщень, що знаходяться на АДРЕСА_5 , після чого шляхом відкриття дверей, які не були замкнені на замок, проник до підвального приміщення № 3, звідки повторно, таємно, викрав бувший у використанні зварювальний інвертор марки Dnipro-MSAB-258D, чорного кольору, вартість якого становить 2 099 грн 67 коп., що належить ОСОБА_11 , чим спричинив останньому майнових збитків на вказану суму.

У поданій апеляційній скарзі захисник оскаржує вирок суду з мотивів його незаконності. Вказує, що судом не надана належна правова оцінка усім доказам у кримінальному провадженні. З огляду на наведене, на його думку, стороною обвинувачення не надано беззаперечних доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, а тому просить скасувати вирок і закрити провадження у справі за відсутністю достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливості їх отримання.

Заслухавши доповідача, який виклав зміст оскаржуваного вироку суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляцію і просили скасувати вирок і закрити кримінальне провадження, прокурора, яка апеляційну скаргу заперечила та просила вирок суду залишити без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Стаття 94 КПК України визначає, що слідчий, прокурор, суд повинні оцінювати докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ при цьому не має наперед встановленої сили.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, дотримуючись вказаних вимог закону, суд першої інстанції повно всебічно дослідив усі представлені стороною обвинувачення докази на підтвердження винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, а саме: у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, поєднаному з проникненням у сховище.

У суді першої та апеляційної інстанцій обвинувачений від дачі показань відмовився, однак винуватість ОСОБА_7 підтверджується сукупністю наявних у матеріалах кримінального провадження доказів, які у повній мірі були досліджені місцевим судом.

Зокрема, потерпілий ОСОБА_9 у суді першої інстанції показав, що на початку квітня 2021 року невідома особа проникла у його підвальне приміщення АДРЕСА_6 , та шляхом пошкодження навісного замка викрала дрель-міксер ЕinhellТе-МХ 1600-2 СЕ, червоно-чорного кольору. Викрадене майно він знайшов в ломбарді і його викупив.

Крім того, як вбачається з матеріалів провадження, факт крадіжки, вчиненої ОСОБА_7 в період часу з 04.04.2021 по 05.04.2021, стверджується протоколами огляду речей від 22.04.2021, 07.05.2021 та 11.05.2021.

Відповідно до ухвали слідчого судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 13.05.2021 було проведено обшук у квартирі, належних до неї підсобному приміщенні та у іншому володінні за адресою фактичного проживання ОСОБА_7 , що в АДРЕСА_7 , з метою відшукування викрадених речей, зокрема, одягу та взуття, у які могла бути одягнена особа, яка вчинила злочин з врахуванням даних фіксування на відеокамерах.

Згідно з протоколом огляду речей від 17.05.2021 оглянуто речі, які були вилучені в ході обшуку: чоловічі штани чорного кольору з маркуванням «Пума»; чоловіча куртка бежевого кольору з капюшоном, з маркуванням «Timberland»; чоловічі кросівки сірого кольору з маркуванням «Athletic»; тканинний рюкзак чорного кольору; сірі чоловічі штани; кепка чорного кольору; два ключі з чорними тримачами; велосипед синього кольору типу «Дамка»; будівельні рукавиці червоно-білого кольору; пилка з ручкою червоно-зеленого кольору.

Постановою слідчого СВ Ковельського РУП ГУ НП у Волинській області від 17.05.2021 вказані речі визнані речовим доказом у даному кримінальному провадженні, а ухвалою судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 18.05.2021 на них накладено арешт.

З листа «Ломбард» Заставно-кредитний дім» № 494/04 від 30.04.2021 вбачається, що ОСОБА_7 звертався до ломбардного відділення ПТ «Ломбард» Заставно-кредитний дім» щодо закладу майна, а саме: дрель-міксера Еinhell Те-МХ 1600-2 СЕ.

Крім наведених вище доказів винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, за епізодом від 24.04.2021 об`єктивно підтверджується іншими дослідженими суді першої інстанції доказами.

Так, потерпілий ОСОБА_10 у місцевому суді дав показання, що на початку квітня 2021 року він виявив у підвальному приміщенні будинку АДРЕСА_4 , крадіжку перфоратора марки Dnipro-M RH-100 Q, чорно-помаранчевого кольору, про що повідомив у поліцію. Підвальне приміщення було замкнене на замок, цілісність якого була порушена. Зазначив, що перфоратор марки Dnipro-MRH-100 Q працівники поліції знайшли у ломбарді, він його впізнав за номером паспорта та фотографіями.

Показання потерпілого ОСОБА_10 об`єктивно підтверджуються протоколом огляду місця події від 07.05.2021, протоколами огляду речей від 10.05.2021 та 18.05.2021.

Постановою слідчого СВ Ковельського РУП ГУ НП у Волинській області від 10.05.2021 перфоратор марки Dnipro-M визнано речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні.

Крім того, листом «Ломбард» Заставно-кредитний дім» № 494/04 від 30.04.2021 стверджується, що ОСОБА_7 звертався до ломбардного відділення ПТ «Ломбард» Заставно-кредитний дім» з приводу закладу майна, а саме: перфоратора марки Dnipro-MRH-100 Q.

Вчинення ОСОБА_7 крадіжки за епізодом від 14.05.2021 стверджується показаннями потерпілого ОСОБА_11 який у місцевому суді пояснив, що 14.05.2021 він вийшов на вулицю, збирався варити мангал. Пішов у приміщення сараю за інструментами, там був 2-3 хвилини, як почув шорох у підвалі та пішов туди подивитися. Біля свого підвалу побачив ОСОБА_7 з великою рябою сумкою. Потерпілий ОСОБА_11 вийшов подивитися, куди пішов ОСОБА_7 , а коли повернувся до свого підвалу, побачив, що зник зварювальний інвертор марки Dnipro-MSAB-258D, чорного кольору. Взявши в сараї велосипед, ОСОБА_11 поїхав за ОСОБА_7 , тому що зрозумів, що він викрав у нього зварювальний інвертор марки Dnipro-MSAB-258D. Наздогнавши ОСОБА_7 , потерпілий ОСОБА_11 підійшов до нього і попросив його повернути викрадене майно, на що ОСОБА_7 йому заперечив. Потерпілий повідомив в поліцію про крадіжку. По приїзду поліції, шляхом руху ОСОБА_7 , за гаражами, працівники поліції знайшли викрадений зварювальний інвертор марки Dnipro-MSAB-258D.

У суді першої інстанції свідок ОСОБА_12 показала, що приблизно 14.05.2021 о 17 годині, точну дату та час не пам`ятає, вона обробляла город, коли побачила як у сторону гаражів біжить молодий чоловік з рябою великою сумкою. Як виглядає той чоловік, у що він був вдягнений, вона не пам`ятає. Коли під`їхали поліцейські, вона розповіла їм, що бачила.

Допитані у судовому засіданні місцевого суду свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 вказали, що знали обвинуваченого виключно внаслідок події, яка мала місце під час виконання ними службових обов`язків, та впевнено вказали на ОСОБА_7 як на особу, яку було виявлено та затримано за підозрою у вчиненні крадіжки. Ствердили, що 14.05.2021 під час несення служби з охорони громадського порядку у складі автопатруля в позаобідню пору поступило орієнтування про вчинення крадіжки. Після прибуття на місце пригоди було помічено особу чоловічої статі, яким виявився ОСОБА_7 , що стояв з рябою сумкою, в якій була газова колонка. ОСОБА_7 пояснив, що це передав йому знайомий. Вони проїхали з обвинуваченим вулицею С. Бандери у місті Ковелі і дорогою знайшли металеву частину газової колонки. Після цього було викликано слідчо-оперативну групу, а ОСОБА_7 доставлено у Ковельське МТМО на освідування. Свідку ОСОБА_15 відомо, що ОСОБА_7 з Ковельського МТМО втік.

Судом першої інстанції досліджувалися протоколи огляду місця події від 14.05.2021 з фототаблицями та графічним кресленням, протокол огляду речей від 18.05.2021 та протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 15.05.2021, які повністю підтверджують наведені вище показання потерпілого ОСОБА_11 та свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 і ОСОБА_15 .

Крім того, постановою слідчого СВ Ковельського РУП ГУ НП у Волинській області від 17.05.2021 частину газової металевої колонки, біло-синя клітчату сумку та зварювальний інвертор марки Dnipro-MSAB-258D чорного кольору визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні, а ухвалою судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 19.05.2021 на них накладено арешт.

Відповіді з ломбарду, в яких вказано, що саме ОСОБА_7 звертався із закладом викрадених речей та вказано марку такого майна, повністю спростовують посилання апелянта про те, що ОСОБА_7 лише звертався у ломбард (т.2 а.к.п.86-87).

Отже, такі твердження апеляційної скарги є голослівними.

Суд апеляційної інстанції вважає, що згідно зі ст.86 КПК України, усі вищенаведені докази за усіма епізодами крадіжок, вчинених ОСОБА_7 , отримані у порядку, встановленому КПК України, а отже, є допустимими.

Піддавати їх сумніву у апеляційного суду немає підстав.

Таким чином, апеляційний суд приходить до переконання, що досліджена місцевим судом сукупність доказів в даному кримінальному провадженні повністю підтверджує причетність саме ОСОБА_7 до вчинення інкримінованих йому злочинів і спростовує доводи апеляційної скарги про те, що докази вини обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.185 КК України, відсутні.

Посилання захисника на те, що кожен доказ в даному кримінальному провадженні сам по собі не доводить вини його підзахисного є безпідставними, адже сукупність вищенаведених доказів повністю спростовує такі доводи апеляційної скарги, а тому вони не беруться апеляційним судом до уваги.

Тому твердження сторони захисту про те, що стороною обвинувачення не надано беззаперечних доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, що є підставою для закриття провадження у справі за відсутністю достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливості їх отримання, є необґрунтованими і безпідставними, так як суперечать дослідженим доказам у їх сукупності.

Необхідно звернути увагу і на те, що метою судочинства є не лише формальне вирішення питань, що вирішуються судом при ухваленні вироку, відповідно до вимог ст.368 КПК України, а досягнення правосуддя, у зв`язку з чим суд зобов`язаний дати відповідь на аргументи сторін та вказати на доводи, що лежать в основі прийнятого ним рішення й забезпечують його правосудність.

Пункт 2 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень суди відійшли від упередженої думки, що підсудний вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь підсудного (Рішення ЄСПЛ у справі «Барбера, Мессегуе і Джабардо проти Іспанії»).

Отже, оцінюючи в сукупності досліджені під час судового розгляду докази, з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, і приймаючи до уваги наявність належних і допустимих доказів, які доводять вину ОСОБА_7 , суд першої інстанції обґрунтовано визнав його винуватим у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, поєднаному з проникненням у сховище, та правильно кваліфікував його дії за ч.3 ст.185 КК України.

Відповідно до приписів ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, встановлених у санкції статті, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватись вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання, місцевий суд відповідно до вимог ст.ст.50, 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, усі обставини кримінального провадження та дані про особу винного.

Обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого, судом першої інстанції не встановлено.

Місцевим судом також враховано, що ОСОБА_7 раніше судимий за вчинення умисних корисливих злочинів проти власності, судимість не знята і не погашена у встановленому законом порядку, на обліку у лікарів нарколога чи психіатра не перебуває, не працює, утриманців та доходу не має, вчинив нове кримінальне правопорушення під час умовно-дострокового звільнення.

Також слід відмітити, що місцевий суд взяв до уваги і позицію потерпілих, зокрема ОСОБА_9 , який просив призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, та ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , які щодо міри покарання покладалися на розсуд суду.

Суд апеляційної інстанції враховує, що така позиція потерпілої сторони у судових засіданнях місцевого та апеляційного судів не є обов`язковою для суду, натомість враховується в сукупності з обставинами, передбаченими ст.65 КК України, і не має над ними юридичної переваги.

Місцевий суд обґрунтовано призначив обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

А остаточне покарання суд першої інстанції правильно визначив на підставі ст.71 КК України, шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутої частини покарання за вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 10 серпня 2018 року, і за сукупністю вироків визначив ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Конституційний Суд України в своєму рішенні зазначив: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права є не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного».

Справедливість покарання повинна визначатися з точки зору врахування інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, у тому числі й потерпілих. Однією із умов досягнення цієї мети є відшкодування завданого злочином збитку або усунення заподіяної шкоди.

Отже, призначене ОСОБА_7 покарання апеляційний суд вважає таким, що повністю відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України, а також принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, і таким, що буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчиненню ним нових злочинів.

На думку суду апеляційної інстанції, у даному випадку досягнуто справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, а також враховано інтереси усіх суб`єктів кримінально-правових відносин.

Істотних порушень норм кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли б перешкодити суду повно і всебічно розглянути кримінальне провадження та ухвалити законне і обґрунтоване рішення, апеляційним судом не встановлено.

Законних підстав для скасування вироку та задоволення апеляційної скарги з наведених у ній мотивів, суд апеляційної інстанції не вбачає.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 31 жовтня 2022 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_7 , який тримається під вартою, в той самий строк з моменту отримання копії даної ухвали.

Головуючий

Судді