Провадження № 1-кс/344/4487/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2023 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , секретар ОСОБА_2 , за участі скаржника ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 розглянувши скаргу ОСОБА_3 від 26.06.2023р. на протиправну бездіяльність Четвертого слідчого відділу ТУ ДБР з дислокацією в м.Івано-Франківську , яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення в ЄРДР за заявою від 11.04.2023р., -

В С Т А Н О В И В:

Скаржник звернувся 26.06.2023р. з вказаною скаргою, в якій просив зобов`язати Четвертий слідчий відділ ТУ ДБР з дислокацією в м.Івано-Франківську внести відомості за його заявою від 11.04.2023р. та розпочати досудове розслідування.

Мотивами скарги зазначив, що колегією суддів Івано-Франківського апеляційного суду у справі №344/6315/23 було зазначено, що його заява про злочин поліцейського ОСОБА_5 передана до ДБР, однак останній не вніс відомості до ЄРДР за його заявою від 11.04.2023р. за ознаками попередньої кваліфікації ч.2 ст.384 КК України.

Скаржник у судовому засіданні вимоги скарги підтримав.

Слідчий П`ятого слідчого відділу ТУ ДБР (з дислокацією у м.Івано-Франківську) розташованого у місті Львові ОСОБА_4 доводи скарги заперечив та зазначив, що така заява ОСОБА_3 від 11.04.2023р. була долучена до матеріалів кримінального провадження №0000143 (об`єднаної) і оцінка викладених підстав у цій заяві буде предметом досудового розслідування.

Заслухавши пояснення скаржника, слідчого, дослідивши матеріали скарги, приходжу до наступного висновку.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України. Зокрема, у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 214 КПК України бездіяльність слідчого, прокурора щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і є предметом оскарження в порядку ст. 303 КПК України, полягає у невнесенні вказаними особами відповідних відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань впродовж 24 години після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відомості, які підлягають внесенню до Єдиного реєстру досудових розслідувань та їх перелік визначені ч. 5 ст. 214 КПК України, відповідно до положень якої до Єдиного реєстру досудових розслідувань підлягають внесенню, серед інших відомостей, короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлені з іншого джерела.

При цьому, виходячи зі змісту ст. 214 КПК України, повноваженням щодо оцінки відомостей, наведених у заяві чи повідомленні потерпілим, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення наділені слідчий, прокурор.

Матеріалами скарги встановлено, що ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 15.05.2023р. у справі №344/6315/23, на яку покликався скаржник, було залишено без змін ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду ОСОБА_6 від 20.04.2023р., якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність посадових осіб поліції.

Колегія суддів апеляційного суду у справі №344/6315/23 погодилась з позицією слідчого судді в тій частині, що скарги на протиправні дії працівників поліції мають направлятися не до органу поліції, а до органу ДБР. Окрім того, в ухвалі зазначено, що не всі повідомлення заявників підлягають внесенню в ЄРДР як повідомлення про злочин, а тільки ті повідомлення, в яких є достатні дані й відомості про можливе вчинення кримінального правопорушення, а заява скаржника не містить таких даних. Також, рішення суду констатує, що зміст заяви до органу поліції не відповідає диспозиції ч.2 ст.384 КК України, згідно якої завідомо неправдиві показання особа має давати органу, який проводить досудове розслідування, а не слідчому судді. Крім того, слідчий поліції не входить в коло суб`єктів даного кримінального правопорушення. Заява ОСОБА_3 була передана органом поліції до ТУ ДБР у м.Львові за процесуальною належністю, ця обставина підтверджує, що не відбулося істотного порушення прав ОСОБА_3 щодо його можливості повідомляти про правопорушення.

Скаржник у судовому засіданні стверджував, що його заява про злочин поліцейського ОСОБА_5 від 11.04.2023р. була передана до ДБР, однак останній не вніс відомості до ЄРДР за його заявою за ознаками попередньої кваліфікації ч.2 ст.384 КК України, а отже скарга підлягає до задоволення.

Разом з тим, зі змісту самої заяви ОСОБА_3 від 11.04.2023р. вбачається, що слідчий поліції ОСОБА_7 у справі №344/3398/23 ввів в оману слідчого суддю ОСОБА_1 , що кваліфікується за ч.2 ст.384 КК України, а тому нею була постановлена незаконна ухвала від 13.03.2023р. з висновком, що заява про злочин від 25.02.2023р. ним не подавалась, в подальшому така ухвала була скасована апеляційним судом 28.03.2023р.

Щодо цього, то при розгляді справи №344/3398/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу слідчого судді ОСОБА_1 від 13.03.2023р., апелянт ОСОБА_3 , як випливає зі змісту остаточної ухвали від 28.03.2023р. у даній справі зазначав, що ним була подана заява про злочин від 25.02.2023 поліції, але у зв`язку з тим, що на той момент канцелярія поліції не працювала її реєстрація була здійснена пізніше, а саме 29.02.2023, а тому 09.03.2023 йому зателефонували працівники поліції і повідомили про те, що останній може забрати талон повідомлення про прийняття його заяви. В апеляційному суді було долучено апелянтом талон повідомлення єдиного обліку №5758 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) ОСОБА_3 про кримінальне правопорушення та іншу подію. Отже, підтверджено було на стадії перегляду ухвали слідчого судді факт реєстрації заяви ОСОБА_3 , яка датована 25.02.2023р. (до скарги долучена заява без штампу її прийняття) - тільки 29.02.2023р..

Аналогічна скарга була вже предметом розгляду у справі №344/6315/23, про яку зазначено вище, і як слідчий суддя, так і апеляційний суд вірно зазначили, що зміст заяви до органу поліції не відповідає диспозиції ч.2 ст.384 КК України, згідно якої завідомо неправдиві показання особа має давати органу, який проводить досудове розслідування, а не слідчому судді. Крім того, слідчий поліції в даному випадку ОСОБА_7 не входить в коло суб`єктів даного кримінального правопорушення за ч.2 ст.384 КК України.

Як вбачається з наданих доказів до матеріалів скарги, а саме витягу з ЄРДР, є вісім проваджень стосовно звернень ОСОБА_3 , ухвал суду (у справі №344/2004/23, №344/14470/22, №344/3398/23), а постановою прокурора відділу Івано-Франківської обласної прокуратури від 20.04.2023р. та 08.05.2023р. об`єднано матеріали досудових розслідувань.

Також, заява ОСОБА_3 , яка надійшла до РУП ГУНП в Івано-Франківській області від 21.04.2023р. (що є предметом розгляду даної скарги по заяві від 11.04.2023р.), була передана керівником Івано-Франківського РУП ГУНП в області до ТУ ДБР для долучення до матеріалів кримінального провадження , і як пояснив слідчий в судовому засіданні, така заява є наявною в матеріалах кримінального провадження (об`єднаного), оцінка обставинам викладеним в заяві буде надаватись та перевірятись.

Звідси, доводи скарги про обов`язкове внесення до ЄРДР його заяви від 11.04.2023р. стосовно злочину вчиненого слідчим поліції в судовому засіданні у справі№344/3398/23 є недоведеними. Не всі повідомлення заявників підлягають внесенню в ЄРДР як повідомлення про злочин, а тільки ті повідомлення, в яких є достатні дані й відомості про можливе вчинення кримінального правопорушення, а заява ОСОБА_3 від 11.04.2023р. не містить таких даних.

Як зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Ашинґдейн проти Сполученого Королівства" (Ashingdane v. the United Kingdom) від 28 травня 1985 року, п. 57, Series A, N 93) право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням. Одним із таких обмежень є переслідування особи в кримінально-правовому порядку шляхом внесення повідомлення до ЄРДР щодо конкретної особи за бажаною кримінально-правовою кваліфікацією. А у справі "Preda and Dardari v. Italy, 1999), суд вказав, що метою цієї норми є запобігання використанню принципів, на яких ґрунтується Конвенція, щоб здійснювати будь-яку діяльність, спрямовану на скасування прав і свобод, визнаних цією Конвенцією.

На підставі п. 8 ч. 2 ст. 40 КПК України слідчий повноважний приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, у тому числі й щодо зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення за наявності для того обґрунтованих підстав, як то, об`єктивних даних, які б дали йому змогу встановити відповідність ознак того чи іншого діяння ознакам складу злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК.

Виходячи з вищевикладеного та керуючись ст.ст. 303, 306-307, 309 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на протиправну бездіяльність Четвертого слідчого відділу ТУ ДБР з дислокацією в м.Івано-Франківську , яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення в ЄРДР за заявою від 11.04.2023р. - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали виготовлено 04.07.2023р.

Слідчий суддя ОСОБА_8