Житомирський апеляційний суд
Справа №274/1087/20 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3
Категорія ст.422 КПК України Доповідач ОСОБА_4
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_4

суддів: ОСОБА_5 , ОСОБА_6

з участю секретаря: ОСОБА_7

обвинуваченого: ОСОБА_8

захисника: ОСОБА_9

прокурора: ОСОБА_10

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційні скарги захисника ОСОБА_11 та обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 01 травня 2023 року, якою продовжено строк тримання під вартою обвинувачуваному ОСОБА_8 до 29 червня 2023 року,

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_8 , який обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України.

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 01 травня 2023 року було продовжено обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 29.06.2023 року.

Своє рішення суд обґрунтував тим, що продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а також враховуючи ступінь тяжкості інкримінованого ОСОБА_8 кримінального правопорушення та наслідки, що настали, суд не вбачає на час розгляду клопотання достатніх підстав для зміни раніше обраного запобіжного заходу.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_11 просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжний захід у виді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 .

Вважає, що ухвала постановлена з порушенням норм процесуального та матеріального права, а саме: неповним з`ясуванням обставин, що мають значення по справі; недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд вважав доведеними; невідповідності висновків суду обставинам справи.

Зазначає, що ОСОБА_8 перебуває під вартою більше трьох років, має постійне місце проживання, де виключно позитивно характеризується, під час досудового слідства не надав жодних підстав вважати можливим, що він будь-яким чином буде ухилятися від суду та від виконання процесуальних обов`язків, впливати на свідків, потерпілих, а тим більше вчиняти нові злочини.

Вважає, що наразі в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які прямі докази які би вказували на вчинення обвинувачуваним ОСОБА_8 саме інкримінованого йому злочину.

На його переконання, суд не врахував, що стороною обвинувачення не вказано жодного конкретного ризику щодо ОСОБА_8 , а тому вказана ухвала є помилковою, оскільки без будь-яких ризиків щодо ОСОБА_8 було продовжено застосування найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Також, зазначає, що судом були проігноровані вказані захисником обставини, а прийняті тільки аргументи прокурора про продовження застосування запобіжного заходу, що вказує на надання переваги аргументам сторони обвинувачення, порушення встановленого КПК України, балансу рівності сторін кримінального провадження, формального підходу суду до розгляду клопотання.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 , як вбачається з її змісту, просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно нього запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Зазначає, що висновки суду про необхідність застосування щодо нього вказаного запобіжного заходу не відповідають фактичним обставинам справи, а ризики передбачені ст. 177 КПК України стороною обвинувачення не доведені.

Вказує, що має намір вступити до лав ЗСУ.

Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченого та захисника, які підтримали апеляційні скарги, заперечення прокурора щодо доводів апеляційних скарг, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Частиною 3 ст. 331 КПК України передбачено, що за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа.

Згідно вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Колегія суддів вважає що, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано прийшов до висновків про існування обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою. Судом встановлено, що процесуальні ризики, передбачені ст.177 КПК України, не зменшилися й виправдовують тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою.

Колегія суддів зазначає, що при розгляді питання щодо обрання чи продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід враховувати і серйозність звинувачення та ризик втечі обвинуваченого. Крім цього, «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.152 КК України, яке відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, вчинений проти статевої недоторканості особи, міра покарання за який, у разі визнання його винуватим, передбачає позбавлення волі від 10 до 15 років.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ретельно перевірив доводи апелянта щодо зміни запобіжного заходу на більш м`який, належно з`ясував обставини, які мають значення для вирішення питання продовження строку дії запобіжного заходу ОСОБА_8 .

Також, колегія суддів враховує і на те, що на даний час в Україні введено воєнний стан, що також є відповідним ризиком, який з врахуванням даних про особу обвинуваченого, характером злочинів у яких він обвинувачується додатково свідчить про правильність висновків суду, оскільки в зазначених умовах здійснення контролю за обвинуваченим правоохоронними органами, в разі застосування до нього інших більш м`яких запобіжних заходів, в тому числі домашнього арешту є ускладненим.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , суддя достатньо обґрунтував свої висновки про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК, а саме, можливості переховуватись від органу досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення з огляду на суспільну небезпечність самого кримінального правопорушення, в якому він підозрюється та його наслідки.

Суддею враховано, крім тяжкості злочину та можливості призначення суворого покарання, в разі визнання ОСОБА_8 винним, наслідки, що настали та суспільну небезпечність обвинуваченого.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали суду колегія суддів не знаходить.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_11 та обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 01 травня 2023 року, якою продовжено строк тримання під вартою обвинувачуваному ОСОБА_8 до 29 червня 2023 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: