ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №953/3337/23 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-сс/818/619/23 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: запобіжний захід
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

-головуючого ОСОБА_2 ,

-суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

-при секретарі ОСОБА_5 ,

-прокурора ОСОБА_6 ,

-за участі захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 05 березня 2023 року, -

УСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою слідчого судді було задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Харківській області та продовжено щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою до 17 червня 2023 року включно.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати та відмовити у задоволенні клопотання слідчого. В обґрунтування своєї апеляційної скарги захисник посилалася на необґрунтованість підозри, оскільки жодних доказів на підтвердження причетності ОСОБА_8 стороною обвинувачення не надано. Наголосила, що підозра була складена 04 лютого 2023 року, а доведена до відома підозрюваного лише 04 березня 2023 року. На думку захисника ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, відсутні. Указала, що ОСОБА_8 переховуватись не збирається з 24 лютого 2022 року залишається в України як і його родина, на початку березня вступив до лав добровольчого батальйону «Слобожанщина», звідки пішов у липні 2022 року, протягом всього строку досудового розслідування не здійснює впливу на свідків, інших підозрюваних, раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, родину, цивільну дружину, двох неповнолітніх дітей та матір пенсійного віку, а також сестру, яка залишилися сама з двома дітьми, після загибелі її чоловіка на війні. Зазначила, що ризик переховування не підтверджений жодними доказами, а його наявність ґрунтується лише на тяжкості пред`явленої підозри. На думку захисника ризик впливу на свідків відсутній, оскільки протягом 10 місяців жодних дій з боку ОСОБА_8 направлених на здійснення такого впливу, не було. Указала, що наявність ризику знищення, ховання чи спотворення будь-яких з речей, спростовується тим, що викрадена золота обручка, на яку посилається сторона обвинувачення не ставиться у підозру ОСОБА_8 . Також на думку захисника суть пред`явленої підозри зводиться до заподіяння ОСОБА_8 матеріального збитку потерпілому, а тому можливо визначити заставу, яка слугуватиме гарантією відшкодування збитків потерпілому.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника ОСОБА_7 , яка підтримала апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Під час апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що рішення слідчого судді є обґрунтованим та постановлено з дотриманням зазначених вимог чинного та міжнародного законодавства.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого/підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування чи суду або незаконно впливати на інших учасників провадження, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.

Так, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні ряду злочинів, передбаченого ст.257, ч.4 ст.187, ч.3 ст.289 КК України, які є особливо тяжкими злочинами, та за які останньому може бути призначено максимальне покарання у виді 15 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Поряд з цим, у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

З урахуванням фактичних обставин кримінального провадження, а саме того, що відповідно до пред`явленої підозри останній підозрюється у вчиненні ряду злочинів, які мали місце час під час воєнного стану, який діє по всій території України з 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією російської федерації, а також того факту, що ОСОБА_8 підозрюється в тому, що приймав участь у озброєній банді, члени якої здійснювали розбійні напади, за попередньою змовою, у військовій формі, маючи при собі вогнепальну зброю, а також із застосуванням фізичної сили та із заподіянням тілесних ушкоджень потерпілим, на думку колегії суддів у цьому провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства.

При цьому належить врахувати, що саме внаслідок суспільної небезпечності таких дій є об`єктивні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватись від правоохоронних органів та суду, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків досудового розслідування та судового розгляду, а також належне дотримання сторонами їх процесуальних прав та обов`язків.

За таких обставин, посилання сторони захисту на недоведеності існування ризиків, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки існування ризиків в тому числі і втечі від правоохоронних органів та суду об`єктивно вбачається з відомостей, що є наявними у кримінальному провадженні.

Посилання захисника на те, що ОСОБА_8 на початку березня вступив до лав добровольчого батальйону «Слобожанщина», звідки пішов у липні 2022 року, протягом всього строку досудового розслідування не здійснює впливу на свідків, інших підозрюваних, раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, родину, цивільну дружину, двох неповнолітніх дітей та мати пенсійного віку, а також сестру, яка залишилися сама з двома дітьми, після загибелі її чоловіка на війні, в даному випадку, з урахуванням суспільної небезпечності злочинів у вчиненні яких ОСОБА_8 підозрюється, є недостатнім для обрання щодо нього менш суворого запобіжного заходу, оскільки зазначене не спростовує наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Доводи захисника про необґрунтованість підозри, у тому числі щодо порушення порядку її вручення, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки під час вирішення питання про обрання запобіжного заходу підлягають встановленню лише обставини наявності обґрунтованої підозри, а не змісту окремих доказів, оцінка яких можлива лише під час судового розгляду кримінального провадження.

Крім того, посилання захисника на необґрунтованість підозри, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки сторона захисту не позбавлена можливості оскаржити пред`явлену підозру протягом відповідного строку, передбаченого КПК України, після її пред`явлення.

З огляду на значимі для даного провадження обставини, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі наявні відомості в матеріалах провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення та дійшов обґрунтованого висновку про те, що наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

За таких обставин, колегія суддів вбачає, що застосування інших, більш м`яких альтернативних запобіжних заходів не зможе забезпечити виконання підозрюваним його процесуальних прав та обов`язків, що безпосередньо впливає на дотримання розумних строків досудового розслідування.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 та відсутності підстав для зміни чи скасування судового рішення за доводами апеляційної скарги захисника.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 05 березня 2023 року, щодо ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: