ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2023 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі судового засідання ОСОБА_4

за участю сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000401 від 18.05.2023, за апеляційною скаргою прокурора Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Першотравневого районного суду м. Чернівців від 12 липня 2023 року, щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця м. Чернівців, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, розлученого, із середньою освітою, непрацюючого, раніше судимого: - вироком Шевченківського районного суду м. Чернівців від 14.05.2021 року за ч. 1 ст. 309 КК України до штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівців від 02.09.2021 р. покарання замінено за ч. 5 ст. 53 КК України на 240 годин громадських робіт),

обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, -

УСТАНОВИЛА:

Вироком Першотравневого районного суду м. Чернівців від 12 липня 2023 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, та за його вчинення призначено йому покарання у виді двох місяців арешту.

Строк відбуття покарання визначено відраховувати з моменту його фактичного затримання.

Як було встановлено судом першої інстанції та перевірено апеляційним судом, обвинувачений ОСОБА_6 ухилився від відбування покарання у виді громадських робіт при наступних обставинах:

Так, вироком Шевченківського районного суду м. Чернівців від 14.05.2021 року ОСОБА_6 було засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та згідно ухвали

ЄУНСС: 725/4845/23 Головуючий у 1-ій інстанції: ОСОБА_9

НП: 11-кп/822/348/23 Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Шевченківського районного суду м. Чернівців від 02.09.2021 р. покарання замінено за ч. 5 ст. 53 КК України на 240 годин громадських робіт. 30.09.2022 року на виконання вищевказаного вироку суду службовими особами Першотравневого районного сектору філії ДУ «Центр пробації» у Чернівецькій області засудженого ОСОБА_6 поставлено на облік, а 12.10.2021 Р. ознайомлено з порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт та попереджено про кримінальну відповідальність за ч. 2 ст. 389 КК України за ухилення від відбуття даного покарання, а також надано направлення до МКП «Центр стерилізації тварин» для відбування покарання у виді 240 годин громадських робіт.

Однак ОСОБА_6 за місцем відбування покарання не прибув та до відбуття покарання не приступав.

06.05.2022 Р. засудженому ОСОБА_6 було надано направлення до КП «Містосервіс» для відбування покарання у виді 240 годин громадських робіт.

Проте засуджений ОСОБА_6 , діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи характер своїх дій та їх наслідки, з метою ухилення від даного виду покарання, без поважних на те причин, не бажаючи виконувати призначене за ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівців покарання у виді громадських робіт, незважаючи на неодноразові попередження працівників Першотравневого районного сектору філії ДУ «Центр пробації» у Чернівецькій області, не прибув до КП «Містосервіс» для відбуття покарання у виді громадських робіт, до виконання даного покарання не приступив, у результаті чого не відпрацював жодного години із призначених йому судом 240 годин громадських робіт, ухилившись таким чином, від відбування покарання.

Таким чином, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, тобто в ухиленні засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.

На вказаний вирок прокурор Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, зі змісту якої вбачається, що вона не заперечуючи правової кваліфікації дій ОСОБА_6 , доведеності його вини у скоєнні кримінального проступку, просить оскаржуваний вирок скасувати, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 призначити покарання за ч. 2 ст. 389 КК України у виді двох місяців арешту та на підставі ч. 1 ст. 71 КК України приєднати невідбуту частину покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Чернівців від 14.05.2021 р. у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн, яке змінено ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівців від 02.09.2021 р. на покарання у вигляді 240 годин громадських робіт, із врахуванням вимог ст. 72 КК України із розрахунку одному дню арешту відповідає вісім годин громадських робіт та остаточно призначити покарання у виді арешту строком на два місяці та тридцять днів.

Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що суд першої інстанції безпідставно не застосував до обвинуваченого положення ст. 71 КК України, що стосуються призначення покарання за сукупністю вироків.

Зазначала, що суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_6 не врахував, що останній не відбув покарання, призначене йому ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівців від 02.09.2021 року, якою було замінено покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн за ч. 5 ст. 53 КК України, на покарання у вигляді 240 годин громадських робіт, хоча саме за ухилення від відбування цього покарання у виді громадських робіт ОСОБА_6 і був засуджений.

Стверджувала, що неприєднання судом не відбутого покарання за попереднім вироком потягнуло за собою призначення покарання ОСОБА_10 із порушенням вимог статтей 71, 72 КК України за новий вчинений злочин.

Від інших учасників судового розгляду апеляційних скарг та заперечень не надходило.

Заслухавши доповідь судді, який виклав суть вироку та вимоги апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_5 , яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити з підстав, у ній зазначених, думку обвинуваченого ОСОБА_6 та в його інтересах адвоката ОСОБА_7 , які заперечували проти поданої апеляційної скарги, надавши учасникам судового провадження слово в судових дебатах, а обвинуваченому ОСОБА_6 і останнє слово, перевіривши матеріали кримінального провадження з підстав зазначених в апеляційній скарзі та обговоривши наведені у ній доводи, колегія суддів доходить такого.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Обвинувальний акт розглядався судом у спрощеному провадженні, а тому апеляційний суд не наводить доводів щодо правильності вироку в частині доведеності винуватості та кваліфікації діяння ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 389 КК України.

Разом з тим, перевіривши доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме вимог ст. 71 КК України, апеляційний суд вважає їх обґрунтованими та такими, що знайшли своє підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Вимогами ч. 1 ст. 71 КК України встановлено, що якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Відповідно до п. 15 постанови Пленуму ВСУ від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено, що за сукупністю вироків (ст. 71 КК України) покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин, а також коли новий злочин вчинено після проголошення вироку, але до набрання ним законної сили.

При застосуванні правил ст. 71 КК України судам належить враховувати, що остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим, ніж покарання призначене за новий злочин, і ніж невідбута частина покарання за попереднім вироком.

Призначаючи покарання за кількома вироками, суд повинен визначити вид і розмір основного й додаткового покарань за знову вчинений злочин (злочини), а потім повністю або частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком із посиланням на ст. 71 КК України.

Судовою колегією із матеріалів даного кримінального провадження було встановлено, що суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_6 , в порушення вищевказаних вимог закону, не врахував, що останній не відбув покарання призначене йому вироком Шевченківського районного суду м. Чернівців від 14.05.2021 р. у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн, яке ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівців від 02.09.2021 р. відповідно до вимог ч. 5 ст. 53 КК України змінено на покарання у вигляді 240 годин громадських робіт, хоча саме за ухилення від відбування цього покарання у виді громадських робіт ОСОБА_6 і був засуджений.

Із матеріалів провадження, зокрема, довідки № 111 від 25.05.2023 року МКП «Центр стерилізації тварин» вбачається, що ОСОБА_6 громадські роботи на підприємстві МКП «Центр стерилізації тварин» не відпрацював (а. к. п. 149).

Невідбутий строк покарання складає 240 годин громадських робіт, про що зазначено у обвинувальному акті.

За таких обставин апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_8 необхідно задовольнити, вирок суду в частині призначення покарання скасувати відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 409, п. 1 ч. 1 ст. 413 КПК України, оскільки суд не застосував закон України про кримінальну відповідальність, який підлягав застосуванню та постановити новий вирок відповідно до положень п. 4 ч. 1 ст. 420 КПК України.

Так, призначаючи ОСОБА_6 покарання, колегія суддів у відповідності до вимог ст. 65 КК України, п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відповідно до положень ст. 12 КК України є кримінальним проступком проти правосуддя, особу винного, який раніше судимий, одружений, згідно довідки № 1166 від 25.05.2023 року ОКНП «ЧОНД» ОСОБА_6 зареєстрований з діагнозом: Зловживання алкоголем та опіоїдами зі шкодою для здоров`я (а. к. п. 131), згідно довідки № 4152 від 26.05.2023 р. ОКНП «Чернівецька обласна психіатрична лікарня» ОСОБА_6 перебував на обліку в диспансерному відділенні ЧОПЛ з діагнозом «легка розумова відсталість» (а. к. п. 133), його посередню характеристику за місцем проживання, молодий вік останнього та спосіб його життя.

Обставинами, які згідно вимог ст. 66 КК України пом`якшують обвинуваченому покарання, колегією суддів визнаються: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального проступку.

Обставин, які б згідно вимог ст. 67 КК України обтяжували покарання обвинуваченому, колегією суддів не встановлено.

Крім цього, судова колегія враховує і висновок судово-психіатричного експерта № 647 від 23.06.2023 р. (а. к. п 162-163) згідно якого ОСОБА_6 на час проведення експертизи виявляє ознаки психічного захворювання у формі розумової відсталості, він може усвідомлювати свої дії та керувати ними. На період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння ОСОБА_6 ознак хронічного психологічного захворювання та ознак будь-якого іншого тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності також не виявляв, а виявляв ознаки психічного захворювання у формі легкої розумової відсталості, за своїм психічним станом він міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психічним станом на час проведення експертизи, ОСОБА_6 застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Вказані обставини, в тому числі ступінь фактичної тяжкості вчиненого проступку та обставини його скоєння, поведінка обвинуваченого до і після вчинення проступку, наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, із врахуванням даних про особу обвинуваченого, судова колегія вважає, що за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, обвинуваченому ОСОБА_6 необхідно призначити покарання у виді арешту.

При цьому, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 71 КК України, колегія суддів вважає за необхідне приєднати невідбуту частину покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Чернівців від 14.05.2021 року у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн, яке змінено ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівців від 02.09.2021 року на покарання у вигляді 240 годин громадських робіт, із врахуванням вимог ст. 72 КК України із розрахунку одному дню арешту відповідає вісім годин громадських робіт.

Вказане узгоджується із практикою Європейського суду з прав людини. Зокрема, у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява № 10249/03) та у справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) у яких Європейський Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

За таких підстав, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок районного суду в частині призначеного покарання, скасуванню.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 413, 414, 418, 420, ч. 15 ст. 615 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Першотравневого районного суду м. Чернівців від 12 липня 2023 року по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити новий вирок.

Призначити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання за ч. 2 ст. 389 КК України у виді 2 (двох) місяців арешту.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання приєднати невідбуту частину покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Чернівців від 14 травня 2021 року (із врахуванням ухвали Шевченківського районного суду м. Чернівці від 02 вересня 2021 року) та відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 72 КК України остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді арешту строком на 2 (два) місяці 30 (тридцять) днів.

Строк відбування покарання обчислювати з моменту фактичного затримання засудженого для доставлення в установу відбування покарання на виконання вироку, що набрав законної сили.

В іншій частині вирок районного суду залишити без змін.

Вирок набирає законної сили негайно після його проголошення та може бути оскаржений шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Суддя доповідач: Судді

____________ _______________ _________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3