Справа № 601/1406/23
Провадження №1-кп/601/168/2023
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2023 року м. Кременець

Кременецький районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременці кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000141 від 01.03.2023 про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою спеціальною освітою, приватного підприємця, одруженого, на утриманні двоє малолітніх дітей, військовозобов`язаного, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

УСТАНОВИВ:

28 лютого 2023 року біля 09 год 30 хв водій ОСОБА_3 , керуючи технічно справним автомобілем «ФОРД-ТРАНЗІТ» («FORD-TRANSIT»), реєстраційний номер НОМЕР_1 , без пасажирів, без вантажу, рухався автомобільною дорогою М-19 сполученням «Доманове-Ковель-Чернівці-Тереблече», в межах вул Симона Петлюри м. Кременець Тернопільської області, в напрямку від м. Почаїв Кременецького району Тернопільської області до вул. Дубенська м. Кременець Тернопільської області.

Під час руху вказаною ділянкою автодороги, водій ОСОБА_3 не був достатньо уважним, належно не стежив за дорожньою обстановкою, умовами та відповідно не реагував на їх зміну, чим порушив вимоги пунктів: 1.5 ч. 1, 1.10, (в частині визначення понять: «дорожні умови», «дорожня обстановка», і виконання їх вимог), 2.3 (б, д) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року із змінами та доповненнями (надалі ПДР), а також вимоги, які наведені у пунктах 1,2 абзацу 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» (№3353-ХІІ від 30 червня 1993 року), із змінами та доповненнями (надалі ЗУ «Про дорожній рух»), які зобов`язували його своїми діями не створювати загрозу безпеці дорожнього руху, небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю чи здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

При наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, що встановлений на автодорозі М-19 сполученням «Доманово-Ковель-Чернівці-Тереблече», в межах вул. Симона Петлюри м. Кременець Тернопільської області, водій ОСОБА_3 , маючи об`єктивну можливість завчасно виявити пішохода ОСОБА_5 , яка переходила проїзну частину дороги вул. Симона Петлюри м. Кременець по нерегульованому пішохідному переході, в напрямку з ліва-направо по ходу руху автомобіля «ФОРД-ТРАНЗІТ» («FORD-TRANSIT»), відповідно до вимог пунктів 1.10 «пішохідний перехід», 18.1 Правил дорожнього руху, не зменшив швидкість руху керованого автомобіля та не зупинився перед нерегульованим пішохідним переходом щоб дати дорогу пішоходу, хоча мав таку технічну можливість шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування, а продовжив рух у вказаному напрямку.

Внаслідок порушення вказаних пунктів Правил дорожнього руху України, водій ОСОБА_3 не забезпечив безпеку дорожнього руху та шляхом несвоєчасного застосування гальмування позбавив себе технічної можливості зупинити керований ним автомобіль перед нерегульованим пішохідним переходом та в процесі руху, виїхавши на пішохідний перехід, скоїв наїзд передньою лівою частиною автомобіля «ФОРД-ТРАНЗІТ» («FORD-TRANSIT»), р.н. НОМЕР_1 на пішохода ОСОБА_5 , яка в момент наїзду переходила нерегульований пішохідний перехід вул. Симона Петлюри м. Кременець з ліва - на право.

Внаслідок наїзду ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження, які у своєму клінічному перебігу супроводжуються тривалим (більше 21 день) розладом здоров`я і за цією ознакою належать до середньої тяжкості тілесних ушкоджень (п. п. 2.2.1, 2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (МОЗ України, Київ, 1995).

Порушення водієм ОСОБА_3 вимог пунктів: 1.5 ч.1, 1.10, (в частині визначення понять: «дорожні умови», «дорожня обстановка», «пішохідний перехід» і виконання їх вимог), 2.3 (б, д), 18.1, Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року із змінами та доповненнями, а також вимог, які наведенні у абзацах 1, 2 частини 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» (№3353-ХІІ від 30 червня 1993 року), із змінами та доповненнями, перебуває у прямому причинному зв`язку із настанням даної дорожньо-транспортної пригоди та спричинення потерпілій ОСОБА_5 середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Такі дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з його примиренням з потерпілою та відшкодуванням завданих ним збитків, підтвердив суду те, що йому зрозуміла суть обвинувачення, підстава звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави.

Потерпіла ОСОБА_5 у судовому засіданні також подала до суду заяву про звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності відповідно до ст. 46 КК України, оскільки останній з нею примирився та повністю відшкодував завдані їй збитки.

Прокурор не заперечив проти звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ст.46 КК України.

Суд, заслухавши сторони кримінального провадження, розглянувши клопотання обвинуваченого та клопотання потерпілої, вивчивши матеріали провадження, приходить до переконання про задоволення клопотання з огляду на таке.

Відповідно до ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Судове провадження це зокрема кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення (п. 24 ч. 1 ст. 3 КПК України).

Згідно із ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Статтею 46 КК України передбачено, що особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , відноситься до нетяжкого злочину та є таким, який вчинено з необережності.

В судовому засіданні встановлено, що обвинувачений вперше вчинив необережний нетяжкий злочин, який не відноситься до корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, обвинувачений примирився з потерпілою та відшкодував завдані ним збитки.

За таких обставин, суд прийшов до переконання, що обвинувачений підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України з підстав, передбачених ст.46 КК України у зв`язку з примиренням з потерпілою та відшкодуванням завданих ним збитків, а кримінальне провадження відносно нього закриттю.

Цивільний позов прокурора про відшкодування витрат, понесених закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочину слід залишити без розгляду, оскільки обвинуваченим повністю відшкодовані витрати закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілої від злочину.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 126 КПК України, суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 17.06.2020 року у справі №598/1781/17, кримінальний процесуальний закон не обмежує можливість вирішення питання розподілу процесуальних витрат, виключно обвинувальним вироком.

Суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті.

Відтак, з обвинуваченого слід стягнути процесуальні витрати.

Керуючись п. 1 ч. 2 ст. 284, ст. 285, 286, 395 КПК України, ст. 12, 46 КК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, а кримінальне провадження №0000141, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 01 березня 2023 року за даним фактом закрити у зв`язку із примиренням обвинуваченого з потерпілою.

Цивільний позов прокурора про відшкодування витрат, понесених закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочину залишити без розгляду.

Стягнути з ОСОБА_3 процесуальні витрати за проведення: судової автотехнічної експертизи №СЕ-19/120-23/2720-ІТ від 20.03.2023 в сумі 1510,24 грн; судової транспортно-трасологічної експертизи № СЕ-19/120-23/2713-ІТ від 17.03.2023 в сумі 1887,80 грн в користь держави.

Речовий доказ у кримінальному провадженні: автомобіль марки «Форд-Транзит», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_3 - повернути ОСОБА_3 .

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом семи днів з дня її оголошення до Тернопільського апеляційного суду через Кременецький районний суд Тернопільської області.

Повний текст ухвали оголошено о 14 годині 28 червня 2023 року.

Головуючий