ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 674/405/23

Провадження № 11-кп/4820/472/23

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Хмельницького апеляційного суду

в складі: головуючої - судді ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря - ОСОБА_4 ,

з участю: прокурора - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 лютого 2023 року за № 0000188 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за апеляційною скаргою прокурора на вирок Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 21 квітня 2023 року, -

в с т а н о в и л а:

Цим вироком

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Зеленче Дунаєвецького району Хмельницької області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, не одруженого, з професійно-технічною освітою, не працюючого, особу з інвалідністю ІІ групи, раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України на ОСОБА_6 покладено наступні обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави 4530 грн. 72 коп. документально підтверджених витрат на залучення експерта.

Долю речових доказів вирішено відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

За вироком суду, 01 лютого 2023 року близько 10 години на автодорозі «Зеленче - Дунаївці» на території Дунаєвецької міської територіальної громади Кам`янець-Подільського району Хмельницької області ОСОБА_6 , керуючи технічно справним автомобілем «ЗАЗ-Daewoo Т13110», реєстраційний номер НОМЕР_1 , перевозячи в салоні автомобіля пасажирів - потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , рухаючись зі сторони м. Дунаївці Кам`янець-Подільського району Хмельницької області в напрямку с. Зеленче Дунаєвецької міської територіальної громади Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, наближаючись до нерегульованого перехрестя, розташованого на ділянці км 4 + 001 автодороги Н-03 «Житомир - Чернівці» - Обхід м. Дунаївці, не виконав вимоги дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» та порушив вимоги п. 1.5, п. 2.3 (б), п. 12.1, п. 16.11 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, оскільки був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою та не обрав безпечної швидкості руху, не надав перевагу в русі вантажно-спеціалізованому дорожньо-ремонтному автомобілю «Iveco Trakker AD380T45», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який рухався по головній дорозі з права на ліво відносно його руху, здійснив виїзд на перехрестя. Внаслідок цього допустив зіткнення правою боковою частиною свого автомобіля з навісним спорядженням - снігоочисним ковшем, встановленим спереду вказаного вантажно-спеціалізованого дорожньо-ремонтного автомобіля, чим спричинив потерпілій ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді забійної рани тім`яної ділянки зліва, закритої черепно-мозкової травми та струсу головного мозку, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, а також тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому соскоподільного відростку праворуч, які відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень, що спричинили тривалий розлад здоров`я, а потерпілій ОСОБА_9 - тілесні ушкодження у вигляді параорбітальної гематоми справи, субарахноїдального крововиливу справа, рубця у виличній області справа (який є слідством загоювання забійної рани), забійної рани на тильній поверхні третьої фаланги четвертого пальця правої кисті, закритої черепно-мозкової травми (забою головного мозку легкого ступеню, травматичного субарахноідального крововиливу), перелому кісток носу, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому другої фаланги четвертого пальця правої кисті, які відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень, що спричинили тривалий розлад здоров`я, тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому шийного хребця, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент їх заподіяння.

В поданій апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеності вини та правильності кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_6 , просив вирок суду скасувати, ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням строком на 1 рік, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України. У решті вирок залишити без змін.

Посилається на те, що суд допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність в частині призначення ОСОБА_6 покарання, оскільки не взяв до уваги грубе порушення ним правил дорожнього руху, наслідки, що настали та безпідставно не призначив йому додаткове покарання, таке рішення не мотивував.

Також, суд вийшов за межі висунутого ОСОБА_6 обвинувачення, оскільки органами досудового розслідування він обвинувачується у порушенні правил дорожнього руху, які перебувають у прямому причинному зв`язку з дорожньо - транспортною пригодою та її наслідками, тобто у вчиненні необережного злочину. Натомість у вироку вказано про спричинення безпосередньо обвинуваченим тілесних ушкоджень потерпілим, що фактично вказує на вчинення ОСОБА_6 умисного злочину, чим допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, обвинуваченого та його захисника, які заперечили проти її задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, надавши обвинуваченому останнє слово та право виступу в судових дебатах, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з таких міркувань.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Ці положення закону розповсюджуються не тільки на вирішення питання про доведеність чи не доведеність вини обвинуваченого, але й при призначенні покарання, в разі ухвалення обвинувального вироку.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим кодексом.

Вказаних вимог закону суд першої інстанції дотримався не в повній мірі.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок.

Підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України).

Суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання (п. 2 ч. 1 ст. 420 КПК України).

Апеляційний перегляд оскаржуваного вироку здійснюється у відповідності до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, тобто у межах поданої прокурором апеляційної скарги.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 286 КК України, вид і розмір призначеного йому за ч. 2 ст. 286 КК України основного покарання та обґрунтованість застосування ст. ст. 75, 76 КК України в апеляційній скарзі не оспорюються, тому згідно положень ч. 1 ст. 404 КПК України висновки суду першої інстанції щодо цих обставин колегією суддів не перевіряються.

Доводи прокурора про те, що суд вийшов за межі пред`явленого ОСОБА_6 обвинувачення, оскільки встановив обставини, які йому не інкримінувались, а саме: вчинення умисного злочину проти життя і здоров`я особи, на увагу суду не заслуговують, враховуючи наступне.

Так, органами досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а саме: у порушенні останнім вимог Правил дорожнього руху, які перебувають у прямому причинному зв`язку з дорожньо - транспортною пригодою та її наслідками.

Із мотивувальної частини оскарженого вироку вбачається, що ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за цією ж статтею, а саме за те, що він не виконав вимоги дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу», порушив вимоги п. 1.5, п. 2.3 (б), п. 12.1, п. 16.11 Правил дорожнього руху, оскільки був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою та не обрав безпечної швидкості руху, не надав переваги в русі вантажно-спеціалізованого дорожньо-ремонтного автомобіля «Iveco Trakker AD380T45», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який рухався по головній дорозі, здійснив виїзд на перехрестя, внаслідок чого допустив зіткнення автомобілів, чим спричинив потерпілій ОСОБА_8 легкі та середньої тяжкості тілесні ушкодження, а потерпілій ОСОБА_9 - легкі, середньої тяжкості та тяжкі тілесні ушкодження.

Тобто, ОСОБА_6 засуджений за порушення вищезазначених Правил дорожнього руху, які знаходяться у прямому причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками.

Фабула обвинувачення містить виклад конкретних Правил дорожнього руху, які порушив ОСОБА_6 , наслідки таких порушень у вигляді спричинення потерпілим різного ступеню тілесних ушкоджень, в тому числі тяжких тілесних ушкоджень, та причинний зв`язок між таким порушеннями та їх наслідками.

Отже, ОСОБА_6 засуджений за вчинення кримінального правопорушення проти безпеки руху та експлуатації транспорту, яке є необережним та яке йому інкримінувалось органами досудового розслідування, а не за вчинення умисного злочину проти життя і здоров`я особи, як про це вказує прокурор у своїй апеляційній скарзі.

Фабула обвинувачення, викладена у вироку, відповідає обставинам, викладеним в обвинувальному акті.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що суд розглянув справу в межах пред`явленого ОСОБА_6 обвинувачення за ч. 2 ст. 286 КК України, істотних порушень, які б вплинули на законність рішення в частині викладення фактичних обставин суд не допустив.

Незгода прокурора з викладеними фактичними обставинами справи у вироку суду не свідчить про їх неправильність та вихід за межі пред`явленого обвинувачення.

Разом з тим, заслуговують на увагу доводи прокурора щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність через незастосування додаткового покарання, що призвело до м`якості призначеного покарання.

Так, згідно зі статтями 50, 65 КК покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а при його призначенні суд повинен ураховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Відповідно до принципів співмірності та індивідуалізації покарання за своїм видом та розміром повинно бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Згідно зі ст. 414 КПК невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року, додаткові покарання мають важливе значення для запобігання вчиненню нових злочинів як самими засудженими, так і іншими особами, рекомендувати судам при постановленні вироку обговорювати питання про застосування поряд з основним покаранням, відповідного додаткового.

Санкція ч. 2 ст. 286 КК України, поряд із основним покаранням у виді позбавлення волі, передбачає також можливість призначення і додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком до 3 років.

У ході судового розгляду встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким.

Факт порушення Правил дорожнього руху України вказує на істотну суспільну небезпечність дій водія ОСОБА_6 та недотримання останнім вимог у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху України.

Як убачається з мотивувальної частини вироку, суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_6 покарання за ч. 2 ст. 286 КК, урахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який є тяжким, прийняв до уваги такі пом`якшуючі покарання обставини як щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку, вчинення кримінального правопорушення особою з інвалідністю ІІ групи, відсутність обставин, що обтяжують покарання, дані про особу, який раніше не судимий, характеризується позитивно, відсутність претензій з боку потерпілих, врахував дані досудової доповіді органу пробації щодо можливості виправлення ОСОБА_6 без позбавлення волі та дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого без реального відбування призначеного основного покарання, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою і виконанням покладених на нього обов`язків без призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що місцевий суд залишив поза увагою те, що дорожньо - транспортна пригода сталася внаслідок грубого порушення ОСОБА_6 Правил дорожнього руху, не в повній мірі врахував наслідки, які настали в результаті його протиправних дій, а саме: спричинення потерпілим різного ступеню тілесних ушкоджень, в тому числі тяжких, та призначив надто м`яке покарання без призначення додаткового покарання, яке передбачене в санкції ч. 2 ст. 286 КК України.

Отже, суд першої інстанції не застосував закон, який у даному випадку підлягав застосуванню.

З огляду на викладене, вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 в частині призначеного покарання не можна визнати законним та обґрунтованим через неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність. У зв`язку з цим, оскаржуваний вирок в частині призначеного покарання підлягає скасуванню на підставі положень п. 4 ч. 1 ст. 409, п. 1 ч. 1 ст. 413 КПК України з ухваленням нового вироку згідно з п. 2 ч. 1 ст. 420 КПК України

Враховуючи відсутність апеляційних скарг в частині кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_6 , колегія суддів вважає доведеним, що 01 лютого 2023 року близько 10 години на автодорозі «Зеленче - Дунаївці» на території Дунаєвецької міської територіальної громади Кам`янець-Подільського району Хмельницької області обвинувачений ОСОБА_6 , керуючи технічно справним автомобілем «ЗАЗ-Daewoo Т13110», реєстраційний номер НОМЕР_1 , перевозячи в салоні автомобіля пасажирів - потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , рухаючись зі сторони м. Дунаївці Кам`янець-Подільського району Хмельницької області в напрямку с. Зеленче Дунаєвецької міської територіальної громади Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, наближаючись до нерегульованого перехрестя, розташованого на ділянці км 4 + 001 автодороги Н-03 «Житомир - Чернівці» - Обхід м. Дунаївці, не виконав вимоги дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» та порушив вимоги п. 1.5, п. 2.3 (б), п. 12.1, п. 16.11 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, оскільки був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою та не обрав безпечної швидкості руху, не надав переваги в русі вантажно-спеціалізованого дорожньо-ремонтного автомобіля "Iveco Trakker AD380T45", реєстраційний номер НОМЕР_2 , який рухався по головній дорозі з права на ліво відносно його руху, здійснив виїзд на перехрестя. Внаслідок цього допустив зіткнення правою боковою частиною свого автомобіля з навісним спорядженням - снігоочисним ковшем, встановленим спереду вказаного вантажно-спеціалізованого дорожньо-ремонтного автомобіля. Такими діями спричинив потерпілій ОСОБА_8 легкі та середньої тяжкості тілесні ушкодження, а потерпілій ОСОБА_9 - легкі, середньої тяжкості та тяжкі тілесні ушкодження.

Призначаючи ОСОБА_6 вид та міру покарання, колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який є хоч і необережним, але тяжким.

ОСОБА_6 є особою молодого віку, раніше не судимий, характеризується позитивно.

Обставинами, що пом`якшують його покарання, є: щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку, вчинення кримінального правопорушення особою з інвалідністю ІІ групи.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, відсутні.

Також, апеляційний суд враховує і досудову доповідь органу пробації щодо можливості виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 без позбавлення волі та відсутність претензій з боку потерпілих.

Разом з тим, бере до уваги і те, що дорожньо - транспортна пригода сталася внаслідок грубого порушення обвинуваченим ОСОБА_6 вимог Правил дорожнього руху України, який не надав перевагу в русі вантажно - спеціалізованому дорожньо - ремонтному автомобілю, що рухався по головній дорозі, тобто створив небезпеку не лише для потерпілих, а також наслідки, що настали, а саме: спричинення потерпілій ОСОБА_8 легких та середньої тяжкості тілесних ушкоджень, а потерпілій ОСОБА_9 - легких, середньої тяжкості, тяжких тілесні ушкодження.

З урахуванням вищенаведеного, апеляційний суд прийшов до висновку про призначення ОСОБА_6 покарання згідно з положеннями ст. 65 КК України в межах санкцій, установлених ч. 2 ст. 286 КК України, у виді позбавлення волі з призначенням додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами у мінімальних розмірах.

Разом з тим, колегія суддів вважає за можливим виправлення ОСОБА_6 без реального відбування призначеного основного покарання, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою і виконанням покладених на нього обов`язків, що узгоджується з положеннями ст.ст. 75, 76 КК України.

Таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_6 та попередження вчинення ним нових злочинів.

За таких обставин, апеляційний суд вважає за необхідне вирок суду першої інстанції в частині призначеного ОСОБА_6 покарання скасувати і ухвалити новий вирок в цій частині у зв`язку із неправильним застосуванням судом закону України про кримінальну відповідальність.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 413, 418, 420 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 21 квітня 2023 року щодо ОСОБА_6 в частині призначеного йому покарання скасувати та в цій частині ухвалити новий вирок.

Призначити ОСОБА_6 покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

На підставі п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання.

В решті вирок залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Головуюча: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3