Провадження №1-кп/127/458/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2023 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_3 ,

сторони захисту: обвинуваченої ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_9 ,

обвинуваченої ОСОБА_10 , захисника ОСОБА_11 ,

дослідивши у відкритому судовому засіданні суду №13 обвинувальний акт в кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2, 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, відомості про які внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0001205 від 06.10.2021,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває обвинувальний акт в кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2, 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заявив письмове клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 на 60 днів.

Зокрема, клопотання обґрунтовані тим, що ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , обвинувачуються у вчинені тяжких та особливо тяжкого злочинах, а ОСОБА_8 у вчиненні тяжкого злочину, їх вина підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, вони ніде не працевлаштовані, що свідчить про відсутність соціальних зв`язків, тому існують достатні підстави вважати, що перебуваючи на волі вони зможуть здійснити спроби переховуватись від органів досудового розслідування або суду, здійснювати незаконний вплив на інших обвинувачених та вчиняти інші кримінальні правопорушення, а тому застосування більш м`якого запобіжного заходу є недоцільним та малоефективним, в зв`язку з чим слід продовжити обвинуваченим запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 заперечував з приводу продовження запобіжного заходу, зазначив, що клопотання прокурора є необґрунтованим, ризики зазначені у ньому не доведеними, його підзахисна має постійне місце проживання, соціальні зв`язки, перебуваючи під вартою у неї погіршився стан здоров`я, тому просив змінити запобіжний захід на домашній арешт або зменшити розмір застави.

Обвинувачена ОСОБА_10 підтримала думку захисника, просила суд змінити запобіжний захід на домашній арешт.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 заперечувала, щодо задоволення клопотання прокурора, повідомила, що враховуючи стадію розгляду кримінального провадження, ризики відпали, потерпілі відсутні, а свідки вже були допитані, а тому є всі підстави для зміни забіжного заходу на домашній арешт за місцем проживання.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав думку свого захисника, зазначив, що клопотання прокурора не відповідає обставинам справи.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_9 щодо продовження запобіжного заходу заперечував, оскільки клопотання прокурора необґрунтоване, а ризики визначені ним у клопотанні мають властивість зменшуватись, крім того прокурором має довести наявність ризиків, а також зазначити про існування нових, чого зроблено не було, тому просив зміни запобіжний захід на домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_8 підтримав думку свого захисника.

Захисник ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_11 підтримав думку своїх колег та зазначив про можливість зміни обвинуваченим запобіжних заходів на домашній арешт.

Обвинувачена ОСОБА_10 підтримала думку свого захисника.

Заслухавши клопотання прокурора, думку учасників судового провадження, дослідивши обвинувальний акт, суд приходить наступних висновків.

Згідно ч. 3 ст. 331 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігати ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей і документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідків; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою; зокрема, при продовженні строку тримання під вартою, суд оцінює підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин справи.

Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Відповідно до вимог ст. ст. 177, 178, 183 КПК України, суд, враховуючи, те що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 та ч. 3 ст. 307 КК України, тобто у вчиненні тяжких та особливо тяжких умисних злочинів у сфері незаконного обігу особливо небезпечних засобів та психотропних речовин, вчинених у складі організованої злочинної групи, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі, зокрема за ч. 2 ст. 307 КК України на строк до 10 років, з конфіскацією майна, за ч. 3 ст. 307 КК України на строк до 12 років з конфіскацією майна. Крім того, у неї не має достатніх соціально-стримуючих факторів та соціальних зв`язків, оскільки не має постійного законного джерела доходів, а тому перебуваючи на волі зможе переховуватись від суду, розуміючи про міру покарання, яка може бути застосовано у разі визнання винною у скоєному, а також продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Окрім цього, суд звертає увагу на те, що запобіжній захід у вигляді домашнього арешту про який зазначає захисник та обвинувачена, враховуючи її особу, тяжкість висунутого обвинувачення та наявність ризиків, які передбачені ст. 177 КПК України, не зможуть забезпечити необхідну процесуальну поведінку обвинуваченої.

Обставини по справі з часу обрання запобіжного заходу не змінились, а ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшились, що унеможливлює застосування до обвинуваченої більш м`якого запобіжного заходу.

Все вищевикладене в сукупності, свідчить про доцільність продовження терміну дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченої, тому клопотання прокурора є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, а ОСОБА_4 слід продовжити застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

Також, відповідно до вимог ст. ст. 177, 178, 183 КПК України, судом враховано, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 та ч. 3 ст. 307 КК України, тобто у вчиненні тяжких та особливо тяжких умисних злочинів у сфері незаконного обігу особливо небезпечних засобів та психотропних речовин, вчинених у складі організованої злочинної групи, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі, зокрема за ч. 2 ст. 307 КК України на строк до 10 років, з конфіскацією майна, за ч. 3 ст. 307 КК України на строк до 12 років з конфіскацією майна. Дані обставини свідчать про те, що перебуваючи на волі обвинувачений може переховуватись від суду, розуміючи міру покарання, яка може бути до нього застосована, продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення, зважаючи на відсутність законного джерела доходу та міцних соціальних зв`язків.

Окрім цього, суд звертає увагу на те, що запобіжній захід у вигляді домашнього арешту про який зазначає захисник та обвинувачений, враховуючи його особу, тяжкість висунутого обвинувачення та наявність ризиків, які передбачені ст. 177 КПК України, не зможуть забезпечити необхідну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Обставини по справі з часу обрання запобіжного заходу не змінились, а ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшились, що унеможливлює застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.

Все вищевикладене в сукупності, свідчить про доцільність продовження терміну дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого, тому клопотання прокурора є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, а ОСОБА_6 слід продовжити застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

Також, відповідно до вимог ст. ст. 177, 178, 183 КПК України, судом враховано, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, тобто у вчиненні тяжкого умисного злочину у сфері незаконного обігу особливо небезпечних засобів та психотропних речовин, вчинених у складі організованої злочинної групи, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років, з конфіскацією майна. Дані обставини свідчать про те, що перебуваючи на волі обвинувачений може переховуватись від суду, розуміючи міру покарання, яка може бути до нього застосована, продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення, зважаючи на відсутність законного джерела доходу та міцних соціальних зв`язків.

Окрім цього, суд звертає увагу на те, що запобіжній захід у вигляді домашнього арешту про який зазначає захисник та обвинувачений, враховуючи його особу, тяжкість висунутого обвинувачення та наявність ризиків, які передбачені ст. 177 КПК України, не зможуть забезпечити необхідну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Обставини по справі з часу обрання запобіжного заходу не змінились, а ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшились, що унеможливлює застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.

Все вищевикладене в сукупності, свідчить про доцільність продовження терміну дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого, тому клопотання прокурора є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, а ОСОБА_8 слід продовжити застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

З приводу клопотання захисника ОСОБА_5 про зменшення розміру застави, суд зазначає наступне.

Так, згідно з ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням окрім обставин кримінального правопорушення, ще й майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Також, щоб розмір застави можна було вважати таким, який здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, обвинуваченого суд повинен, врахувавши положення ст. 177, 178 КПК України, та раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу підозрюваного, тяжкістю вчиненого злочину. При цьому суду слід мати на увазі, що, виходячи з практики ЄСПЛ, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

У даному випадку суду не надано жодних підстав та доказів для зменшення розміру застави. Окрім майнового стану обвинуваченої, тяжкості інкримінованого кримінального правопорушення, розмір застави визначається також залежно від суспільної небезпечності інкримінованого кримінального правопорушення та ризиків, передбачених статтею 177 КУпАП.

Враховуючи вищевикладене, продовження, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, особу обвинуваченої, її майновий та сімейний стан, та те, що під час розгляду даної справи не встановлено нових обставин, які могли б вплинути на зменшення раніше обраного розміру застави, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання сторони захисту про зменшення розміру застави.

Керуючись ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 8 Конституції України, ст. ст. 7, 31, 132, 176-178, 182, 183, 184, 186, 196-199, 370, 372, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про зменшення розміру застави відмовити.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 задовольнити.

Продовжити запобіжний захід, застосований до обвинуваченої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді тримання під вартою строком на 60 днів, з 25 травня 2023 року до 22 липня 2023 року включно.

Продовжити запобіжний захід, застосований до обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у виді тримання під вартою строком на 60 днів, з 25 травня 2023 року до 22 липня 2023 року включно.

Продовжити запобіжний захід, застосований до обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у виді тримання під вартою строком на 60 днів, з 25 травня 2023 року до 22 липня 2023 року включно.

Ухвала в частині продовження строку тримання під вартою обвинуваченим підлягає негайному виконанню, проте може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Копію ухвали негайно вручити обвинуваченим та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1