Номер провадження: 11-сс/813/687/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

09.05.2023 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Одеського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

підозрюваного - ОСОБА_7 ,

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщення суду в режимі відеоконференції матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_9 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 29 березня 2023 року, якою відносно

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біляївка, Одеської обл., громадянина України, з середньою освітою, одруженого, який проходить військову службу на посаді інспектора- снайпера першої групи комендантського відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 Державної прикордонної служби України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не маючого судимості,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 - ч. 4 ст. 152 КК України, обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 27 травня 2023 року, включно.

ВСТАНОВИЛА:

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення за наступних обставин.

Так, ОСОБА_7 будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації та проходячи військову службу на посаді інспектора - снайпера першої групи комендантського відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 Державної прикордонної служби України, у військовому звані «солдат», в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1-4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, після вживання алкогольних напоїв вирішив вчинити зґвалтування.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на зґвалтування, 08.03.2023 року о 17 год. 00 хв. прийшовши до галявини, яка знаходиться по АДРЕСА_1 та побачивши раніше незнайому йому малолітню ОСОБА_11 , яка відпочивала з друзями, вирішив її зґвалтувати. Схопивши останню та почавити тягти за собою з метою знаходження безлюдного місця на території занедбаних споруд, яке виключить викриття його дій сторонніми особами, здійснив на малолітню ОСОБА_11 психологічний тиск, свідомо використовуючи вплив, особливо вразливу щодо неї ситуацію, неспроможність чинити опір, усвідомлюючи, що остання залякана. Водночас ОСОБА_7 подолав опір неповнолітнього ОСОБА_12 , який намагався зупинити його протиправні дії, шляхом нанесення останньому одного удару правої руки стиснутої в кулак в обличчя та одного удару головою в обличчя.

Надалі, ОСОБА_7 притягнув малолітню ОСОБА_11 до безлюдного місця - захаращених кущів на території колишнього колгоспу «Декоративні культури» с. Мирне Одеської обл., забезпечивши тим самим неможливість втручання в його дії сторонніх осіб, достовірно знаючи про те, що ОСОБА_11 не досягла чотирнадцяти років, почав вчиняти що до неї дії сексуального характеру, шляхом оголення свого статевого органу, демонстрації його останній, після чого повалив останню на землю, сів на неї зверху, обмеживши свободу пересування останньої. Після чого, намагаючись зняти з неї штани та спідню білизну з метою вагінального проникнення в тіло іншої особи з використанням геніталій, наніс не менше 3-х ударів руками, спричинивши тілесні ушкодження у вигляді синців верхньої третини передньо-внутрішньої поверхні правої гомілки, передньої поверхні колінного суглобу, садна тильної поверхні лівої кисті, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, однак довести свої злочинні дії до кінця та вступити в статеві зносини з малолітньою ОСОБА_11 , не зміг з причин, що не залежали від його волі, оскільки, почувши, що до місця вчинення злочину підбігли перехожі, зрозумівши, що з причин, що не залежать від його волі, він не зможе вчинити всіх дій, направлених на зґвалтування малолітньої ОСОБА_11 до кінця, ОСОБА_7 зник з місця вчинення злочину.

Слідчий другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_13 , звернулась до слідчого судді з клопотанням про обрання відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб без визначенням розміру застави, з підстав наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення у якому він підозрюється, ризиків, передбачених п.п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України та недоцільності застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 29 березня 2023 року, вищевказане клопотання слідчого було задоволене.

Не погодившись з ухвалою слідчого судді захисник ОСОБА_9 подав на неї апеляційну скаргу в якій просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати відносно його підзахисного запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Апеляційна скарга мотивована доводами про незаконність і необґрунтованість оскаржуваної ухвали слідчого судді.

Зокрема, захисник зазначає про те, що слідчим не надано належних доказів, які б підтверджували наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, у якому він підозрюється.

Крім того, вказує на недоведеність існування ризиків, зазначених в клопотанні слідчого та оскаржуваній ухвалі слідчого судді, а також відсутність будь-якого обґрунтування неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Також, апелянт зазначає про неналежне врахування слідчим суддею даних про особу підозрюваного ОСОБА_7 , який є військовослужбовцем, бере учать у захисті України, проживає разом з матерію, а його грошове забезпечення є їх єдиним доходом.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника та підозрюваного на підтримання доводів апеляційної скарги, прокурора, який заперечував проти її задоволення, вивчивши матеріали провадження, перевіривши і обговоривши доводи апеляційної скарги, вислухавши сторони в судових дебатах, колегія суддів приходить до наступного.

Прийняте слідчим суддею рішення ґрунтується на фактичних обставинах провадження та на вимогах кримінально-процесуального закону.

При вирішенні питання про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчим суддею встановлено доведеність прокурором обставин, передбачених ст.194 ч.1 КПК України, а саме:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам: - переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; - незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; - перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; - вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Як вбачається з матеріалів провадження 29 березня 2023 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 - ч. 4 ст. 152 КК України.

На даному етапі обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, у якому він підозрюється, підтверджується отриманими під час досудового розслідування фактичними даними, які містяться в матеріалах кримінального провадження, зазначені в клопотанні слідчого та оскаржуваній ухвалі суду, а саме: - протоколом огляду місця події від 10.03.2023 року; - протоколом допиту неповнолітньої потерпілої ОСОБА_11 від 10.03.2023 року; - протоколом проведення слідчого експерименту за участю потерпілої ОСОБА_14 від 10.03.2023 року; - протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю неповнолітньої потерпілої ОСОБА_11 від 23.03.2023 року; - довідкою з «Біляївської багатопрофільної лікарні БМР» виданої ОСОБА_11 від 08.03.2023 року; - висновком експерта № 134-23/2023 судово-медичної експертизи неповнолітньої потерпілої ОСОБА_11 від 09.03.2023 року; - протоколами допиту неповнолітніх свідків ОСОБА_15 від 10.03.2023 року, ОСОБА_16 від 10.03.2023 року, ОСОБА_17 від 13.03.2023 року; - довідкою з «Біляївської баїжопрофіпьної лікарні БМР» виданої ОСОБА_12 від 08.03.2023 року; - протоколом допиту свідка ОСОБА_18 від 11.03.2023 року; - протоколом допиту свідка ОСОБА_19 від 11.03.2023 року; - протоколом допиту свідка ОСОБА_20 від 11.03.2023 рову; - протоколом допиту свідка ОСОБА_20 від 11.03.2023 року, а також іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Зазначені докази, як кожний оремо, так і цілому повністю доводять наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, у якому він підозрюється.

Виходити з поняття "обґрунтована підозра", приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі "Нечипорук і Йонкало проти України", то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_7 до вчинення кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, в клопотанні та доданих до нього матеріалах достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої йому підозри.

Крім того, слідчий суддя на даному етапі кримінального провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості, визнання особи винною чи невинною у вчиненні конкретного кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, то з огляду на наведені в клопотанні слідчого та додані до нього матеріали, у колегії суддів є всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється.

Зазначене вказує на неспроможність доводів апеляційної скарги захисника про те, що слідчим не надано належних доказів, які б підтверджували наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого кримінального правопорушення.

Як вбачається з матеріалів провадження ОСОБА_7 є особою, яка в силу ст. 89 КК України не має судимості, є військовослужбовцем за контрактом, має постійне місце проживання та матір.

Разом, з тим ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, яке відноситься до кримінальних правопорушень проти статевої свободи та статевої недоторканості особи, вчиненого проти неповнолітньої, за вчинення якого санкцією статі передбачене безальтернативне покарання у виді позбавлення волі, хоча і є особою, яка в силу ст. 89 КК України не має судимості, однак згідно матеріалів провадження раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічного кримінального правопорушення, офіційно не одружений, хоча і має матір, однак це не стало перешкодою для вчинення ним кримінального правопорушення, що вказує на відсутність у нього міцних соціальних зв`язків, а отже відсутність осіб, які б мали на нього належний вплив з метою забезпечення його належної процесуальної поведінки та запобіганню існуючим ризикам.

З урахуванням зазначеного та інших обставин кримінального провадження, даних про особу підозрюваного, а також тяжкості покарання, що загрожуватиме ОСОБА_7 у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, у якому він підозрюється, є підстави стверджувати про існування ризиків, передбачених п.п. 1,3 ч. 1 ст.177 КПК України, які зазначені в клопотанні слідчого та оскаржуваній ухвалі суду та недоведеність інших ризиків, зазначених в клопотанні слідчого, зважаючи на що є неспроможними доводи апеляційної скарги захисника про те, що слідчим не надано належних доказів, які б підтверджували існування певних ризиків, зазначених в клопотанні про обрання запобіжного заходу.

Дані про особу підозрюваного ОСОБА_7 , в тому числі на які посилається в апеляційній скарзі захисник, були відомі слідчому судді на час розгляду клопотання слідчого та враховані при ухваленні відповідного процесуального рішення.

За вказаних обставин, слідчим суддею зроблено обґрунтований висновок про те, що обрання відносно ОСОБА_7 саме запобіжного заходу у виді тримання під вартою є необхідним та достатнім для попередження вчиненням ним нових кримінальних правопорушень та забезпечення його належної процесуальної поведінки, що в свою чергу, вказує на неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Крім того, слідчий суддя дотримався і вимог ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практики Європейського суду, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Так, відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства ( «Летельє проти Франції»).

За таких обставин, слідчим суддею прийнято рішення про обрання відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, яке відповідає вимогам КПК України і не суперечить практиці ЄСПЛ, що стосується застосування запобіжних заходів.

Інші обставини, якими апелянт обґрунтовує доводи апеляційної скарги були відомі слідчому судді при ухваленні оскаржуваної ухвали і саме з урахуванням них та інших обставин провадження було прийняте відповідне рішення.

Істотним порушень вимог КПК України, які могли стати безумовними підставами для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді, колегія суддів не вбачає.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи, в яких захисник просить скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 , залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 29 березня 2023 року, якою відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 - ч. 4 ст. 152 КК України, обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 27 травня 2023 року, включно - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_21 ОСОБА_22 ОСОБА_23