печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2023 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Києві кримінальне провадження за клопотанням прокурора у кримінальному провадженні - прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення першого управління спеціалізованої прокуратури у сфері оборони України Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про продовження дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, -

ВСТАНОВИВ:

прокурор у кримінальному провадженні - прокурор першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення першого управління спеціалізованої прокуратури у сфері оборони України Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням, про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний період доби відносно підозрюваного ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , в рамках кримінального провадження №0000384 від 15.04.2014.

Клопотання, прокурор обґрунтовує тим, що прокурорами Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Офісу Генерального прокурора здійснюється нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні № 0000384 від 15.04.2014, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 329, частиною другою статті 425, частиною другою статті 426 КК України, досудове розслідування якого здійснюють слідчі Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань.

Так, відповідно до Указу Президента України від 10.03.2014 № 282/2014 та наказу Голови Служби безпеки України від 10.03.2014 № 349-ос ОСОБА_5 призначений на посаду начальника Управління Служби безпеки України в Луганській області.

Згідно наказу Голови СБ України від 15.03.2014 № 412-ос, відповідно до Положення про проходження військовослужбовця військової служби в Службі безпеки України ОСОБА_5 прийнятий на військову службу за контрактом осіб офіцерського складу у службу безпеки за п.п. «б» п. 10 Контракту про проходження військової служби у СБ України офіцером строком на 5 років.

Згідно Указу Президента України від 24.08.2005 № 1204 та наказу Голови Служби безпеки України від 27.08.2005 № 1610-ос ОСОБА_5 присвоєне військове звання генерал-майор.

15.04.2014 ОСОБА_5 звільнений з посади начальника управління Служби безпеки України в Луганській області згідно указу Президента України від 15.04.2014 № 412/2014 та наказу Голови Служби безпеки України від 15.04.2014 № 705-ос.

Разом з тим, ОСОБА_5 , як начальник Управління Служби безпеки України в Луганській області, відповідно до розподілу між начальником Управління Служби безпеки України в Луганській області та його заступниками і Номенклатури посад співробітників - військовослужбовців, працівників управління Служби безпеки України в Луганській області, повинен був виконувати наступне: здійснювати керівництво оперативно-службовою діяльністю Управління; відповідати за виконання завдань, покладених на УСБУ в Луганській області, визначає шляхи їх реалізації, а також перспективні напрями розвитку регіонального органу; координувати та контролює оперативно-службову діяльність у міськрайпідрозділах УСБУ в Луганській області; приймати рішення з основних проблем оперативно-службової діяльності регіонального органу та роботи за кадрами; визначати і впроваджувати основоположні заходи щодо підвищення ефективності відомчого контролю за оперативно-службовою діяльністю Управління, виконанням рішень колегії СБ України та дотриманням норм чинного законодавства, а також інформаційного забезпечення управлінської діяльності керівництва Служби безпеки України; організовувати роботу ради при начальнику Управління, спрямовувати діяльність підрозділів органу на якісну підготовку матеріалів до її засідань; забезпечувати координацію взаємодії УСБУ з органами державної влади та місцевого самоврядування, судами, правоохоронними, контролюючими органами, що здійснюють свої повноваження на території регіону, а також з підприємствами, установами та організаціями незалежно від форм власності; контролювати роботу із запитами та зверненнями народних депутатів України, а також заходи щодо взаємодії із засобами масової інформації та зв?язків з громадськістю; брати участь в роботі обласної координаційної наради керівників правоохоронних органів та суду. Інформувати Голову обласної державної адміністрації про зміни оперативної обстановки, які вимагають реагування органів влади; очолювати та організовувати діяльність регіональної координаційної групи АТЦ при Управлінні СБУ в Луганській області та спеціального штабу УСБУ по надзвичайним ситуаціям; спрямовувати роботу щодо здійснення заходів мобілізаційної підготовки та територіальної оборони, вирішення завдань в умовах особливого періоду і надзвичайних ситуацій мирного часу; керувати діяльністю Управління. Здійснювати постійний контроль за станом охорони державної таємниці; працювати з відомостями про зміст мобілізаційного плану, схеми мобілізаційного розгортання, оперативно-мобілізаційних заходів щодо військових формувань, які відмобілізовуються, доукомплектовуються, заново формуються, що розкривають: порядок їх розгортання, дислокацію, райони відмобілізування, терміни, стан готовності, чисельність особового складу воєнного часу, результати роботи з мобілізації військ у державі, за сукупністю усіх показників у цілому щодо органу СБ; про причетність до співробітництва, факт (незалежно від часу), плани залучення до співробітництва на конфіденційній основі для виконання завдань оперативно-розшукової чи контррозвідувальної діяльності особи, що дають змогу її ідентифікувати у цілому щодо органу СБ; про факт (незалежно від часу) або плани використання житлового приміщення, що дають змогу його ідентифікувати (адреса, місцезнаходження), на конфіденційній основі для виконання завдань контррозвідувальної або оперативно-розшукової діяльності; про факт або плани використання підприємств (організацій, приміщень, транспортних засобів чи іншого майна), що дають змогу їх ідентифікувати, на конфіденційній основі для виконання завдань оперативно-розшукової або контррозвідувальної діяльності; про кількість осіб, які на конфіденційній основі залучені, готуються до залучення або залучалися раніше до співробітництва, про кількість приміщень, які на конфіденційній основі використовуються, готуються до використання або використовувалися раніше для виконання завдань контррозвідувальної або оперативно-розшукової діяльності; про організацію, завдання, результати контррозвідувальної або оперативно-розшукової діяльності, розголошення яких створює загрозу національним інтересам і безпеці; про зміст, організацію, результати здійснення комплексу або окремого контррозвідувального або оперативно-розшукового заходу, розголошення яких створює загрозу національним інтересам і безпеці; про статистичні показники контррозвідувальної або оперативно-розшукової діяльності, що дають змогу здійснити кількісну оцінку оперативних сил і засобів, які застосовувалися для здійснення цієї діяльності, але не розкривають об?єкти спрямувань цих заходів; що дають змогу ідентифікувати конкретний об?єкт, стосовно якого здійснюється або планується здійснювати оперативно-розшуковий чи контррозвідувальний захід, розголошення яких створює загрозу національним інтересам і безпеці.

Таким чином, ОСОБА_5 з 10.03.2014 по 15.04.2014 в силу свого військового звання генерал-майор був військовим начальником для молодших офіцерів, прапорщиків і мічманів, сержантів і старшин, рядових і матросів, а також обіймаючи посаду Управління Служби безпеки України в Луганській області, виконував адміністративно-господарські та організаційно-розпорядчі обов?язки, тобто на час вчинення кримінального правопорушення, відповідно до ч. 3 ст. 18 КК України та пункту 1 Примітки до статті 425 КК України (в редакції Закону України № 642-VII від 28.03.2014), був військовою службовою особою.

Так, з кінця лютого - на початку березня 2014 року, у місті Луганську широкого розповсюдження набули протестні акції проросійсько налаштованих громадян - мешканців м. Луганська та Луганської області, а також відбулася активізація сепаратистського руху, керованого російськими кураторами. Основною метою вказаних протестних акцій (мітингів) було невизнання нової військово-політичної влади України, заклики до призначення референдуму на території Луганської області з метою відокремлення її території від України та приєднання до складу Російської Федерації.

В березні 2014 року на території м. Луганська відбувалися численні, безконтрольні, агресивні акції протесту проросійсько налаштованих організацій, результатом яких стало захоплення будівлі Луганської обласної державної адміністрації, примусове звільнення з посади губернатора Луганської області ОСОБА_6 , захоплення будівлі телекомпанії ІРТА та спроби захоплення інших державних та правоохоронних органів Луганської області.

Внаслідок вищевказаних подій Луганським апеляційним судом 22.03.2014 винесено рішення про заборону проведення масових заходів у м. Луганську.

Згідно рішення Конституційного Суду від 19.04.2001 № 4-рп/2001 проводити збори, мітинги, походи і демонстрації громадяни можуть за умови обов`язкового завчасного сповіщення про це органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування.

Однак, незважаючи на наявні законні вимоги щодо заборони проведення зборів, мітингів, походів і демонстрації, на території Луганської області продовжили відбуватися численні, безконтрольні, агресивні акції протесту проросійсько налаштованих організацій, про що також було відомо правоохоронним органам та державним органам влади у Луганській області.

При цьому, як свідчить розвиток подій, з кінця березня до початку квітня 2014 року, УСБУ в Луганській області була отримана упереджувальна інформація у вигляді шифротелеграм та оперативних контррозвідувальних даних, щодо проведення протестних мітингів та намірів сепаратистів захопити адміністративну будівлю Управління СБ України в Луганській області.

Шифрограмою від 19.03.2014 № 1006Е за підписом Голови СБУ ОСОБА_7 доведено до УСБУ в Луганській області про набрання чинності Указом Президента України від 17.03.2014 № 303, введення в СБУ ступеня бойової готовності «ПІДВИЩЕНА ГОТОВНІСТЬ» та пов?язане із цим виконання заходів, передбачених введеним ступенем (крім обмежень), доповідь про їх виконання, а також зазначено про перехід на штати воєнного часу за окремим рішенням Голови СБУ.

Також, шифрограмою від 15.03.2014 № 1005Е за підписом Голови СБУ ОСОБА_7 повідомлено УСБУ в Луганській області про необхідність застосування діючих штатів мирного часу із внесенням, у разі необхідності, змін до них, доукомплектування особовим складом поточного некомплекту, бронювання військовозобов?язаних Збройних Сил України, які працюють в СБУ, здійснення матеріально-технічного забезпечення за нормами воєнного часу за рахунок поточного постачання та непорушного запасу.

При цьому, листами УСБУ в Луганській області від 21.03.2014 № 63/16/3396-4 та від 21.03.2014 №63/16/3397-4 за підписом начальника УСБУ в Луганській області генерал-майора ОСОБА_5 поінформовано уповноважений підрозділ ЦУ СБУ про одержання сигналу (розпорядження) про введення ступеня бойової готовності «ПІДВИЩЕНА ГОТОВНІСТЬ» та приведення Управління в бойову готовність «ПІДВИЩЕНА ГОТОВНІСТЬ».

Крім того, телеграми на приведення Управління у відповідний ступінь бойової готовності, які надходили з центрального апарату СБУ з кінця березня до початку квітня 2014 року, вимагали привести у відповідність розрахунки сил та засобів органу Управління Служби безпеки України в Луганській області для відсічі можливої зовнішньої агресії з боку РФ, уточнити План оборони управління.

Також, в ході здійснення контррозвідувального захисту інтересів держави у сфері інформаційної безпеки, співробітниками УСБУ в Луганській завчасно була здобута упереджувальна оперативна інформація про наміри проведення потужних акцій протесту з можливим штурмом та захопленням адміністративної будівлі УСБУ в Луганській області, а саме 06.04.2014. Про що у встановленому порядку доповідалось генерал-майору ОСОБА_5 .

Однак, генерал-майор ОСОБА_5 будучи керівником регіонального органу Служби безпеки України, який є суб?єктом забезпечення національної безпеки, володіючи упереджувальною інформацією про наростаючі загрози з боку російської федерації, а також про наміри проведення потужних акцій протесту на території Луганської області, з можливим штурмом та захопленням адміністративної будівлі УСБУ саме 06.04.2014 року, нехтуючи основним принципами забезпечення національної безпеки, визначеними у Законі України «Про основи національної безпеки України», діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи реальність настання негативних наслідків, у вигляді захоплення будівель УСБУ в Луганській області, втрати наявного озброєння та боєприпасів, матеріально-технічних цінностей управління, а також матеріальних носіїв секретної інформації, всупереч положень статей 1, 2, 4-6 загальних положень, статей 97-105, 107-112 ч.2 р.4, розділів 5-9 Статуту гарнізонної та вартової служб Збройних Сил України, не створив наказом командира військової частини (начальника Управління СБ України в Луганській області) варту із числа підпорядкованого особового складу Управління, не організував внутрішньої вартової служби для надійної охорони та оборони важливого військового об?єкту - адміністративної будівлі Управління СБ України в Луганській області, що включає в себе визначення постів, контрольно-пропускних пунктів, порядок її розташування, а також організацію несення служби чатовими, які виконують бойове завдання щодо охорони та оборони дорученого поста. Здійснення охорони об?єктів чатовими шляхом патрулювання (обходу) всередині огорожі або за периметром між внутрішньою і зовнішньою огорожами, а також стеженням з вишок (з використанням технічних засобів охорони). Створення резервних груп з числа вартових змін, які у разі сигналу тривоги за командою начальника варти, його помічника або розвідного прибудуть на місце події і будуть діяти залежно від обставин. Застосування технічних засобів охорони та засобів пожежної сигналізації, для підвищення надійності охорони військового об?єкту та скорочення кількості особового складу варт.

Окрім того, відповідно до «Інструкції з охорони і пропускного режиму в адміністративних будинках і на об?єктах СБ України» затвердженої наказом Служби безпеки України від 06.12.2012 № 545/дск, при отриманні даних щодо можливого нападу на об?єкти охорони, їх захоплення або блокування, а також можливого виникнення на них надзвичайних ситуацій, за вказівкою керівництва СБ України та регіональних органів, їх охорона й оборона може здійснюватися за рахунок залучення співробітників Центру спеціальних операцій, боротьби з тероризмом, захисту учасників кримінального судочинства та працівників правоохоронних органів СБ України (в регіональних органах - співробітників підрозділів зазначеного Центру), а також із залученням відповідних підрозділів МВС України.

Під час виконання службових обов?язків на постах охорони співробітники охорони, як крайній захід, мають право застосовувати заходи фізичного впливу, спеціальні заходи і вогнепальну зброю на підставах та в порядку, передбачених Законом України «Про Службу безпеки України», Законом України «Про міліцію», військовими статутами ЗС України та іншими актами законодавства (п.2.13).

Згідно пункту 2.14 Інструкції - відповідальність за охорону об?єктів, на яких дислокуються підрозділи, органи, заклади СБУ, в складі яких штатом передбачено підрозділи охорони, покладається на начальників зазначених підрозділів, органів, закладів СБУ.

Відповідно до пункту 5.2 Інструкції - відповідальність за дотримання порядку допуску до режимних приміщень (режимних приміщень зі спеціальним режимом доступу і перебування) покладається на керівників самостійних підрозділів Центрального управління, регіональних органів, органів військової контррозвідки, установ та закладів СБУ.

При отриманні даних (п.6.1) про виникнення або ймовірність виникнення на об`єкті охорони надзвичайних обставин (проникнення або напад на об?єкт, пожежа, аварія, стихійне лихо тощо):

- терміново повідомляються співробітники охорони, відповідальний (оперативний) черговий Чергової частини Апарату Голови СБ України, оперативний черговий підрозділу, органу, закладу СБ України;

- організовується і здійснюється посилена охорона об?єкта в обсязі та порядку, визначеному начальником відповідного підрозділу охорони.

Однак, керівник УСБУ в Луганській області генерал-майор ОСОБА_5 , будучи обізнаним про реальні загрози штурму будівлі УСБУ в Луганській області, а також безпосередньо підчас штурму вказаного підрозділу 06.04.2014, перебуваючи за адресою: м. Луганськ, вул. Радянська, 79, діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи настання негативних наслідків, всупереч вимогам «Інструкції з охорони і пропускного режиму в адміністративних будинках і на об`єктах СБ України» затвердженої наказом Служби безпеки України від 06.12.2012 № 545/дск, не залучив співробітників Центру спеціальних операцій, боротьби з тероризмом, захисту учасників кримінального судочинства та працівників правоохоронних органів СБ України до здійснення посиленої охорони та оборони будівлі УСБУ в Луганській області під час її штурму та захоплення 06.04.2014, надав наказ роззброїти чергову зміну охорони (здати наявну табельну зброю до кімнати зберігання зброї), позбавивши тим самим можливості співробітників відділу охорони застосовувати спеціальні заходи і вогнепальну зброю в ситуації, яка вимагала їх застосування на підставах та в порядку, передбачених Законом України «Про Службу безпеки України», Законом України «Про міліцію», під час штурму та захоплення будівлі УСБУ в Луганській області 06.04.2014, а також не організував посилення охорони будівлі УСБУ в Луганській області за рахунок штатних співробітників (військовослужбовців) вказаного підрозділу.

Крім того, 06.04.2014 при безпосередньому проникненні сепаратистів-мітингувальників усередину приміщення УСБУ в Луганській області через віконний отвір першого поверху, де зберігалась зброя, боєприпасів, вибухових речовин, матеріальні носії секретної інформації, а також виходячи з положень ст.ст. 24, 26 Закону України «Про Службу безпеки України», ст.ст. 14, 15, 15-1 Закону України «Про міліцію», ст. 6 Дисциплінарного статуту ЗС України стосовно застосування зброї, ст. ст. 20, 21, 22, 23 Статуту внутрішньої служби ЗС України були наявні обґрунтовані підстави та можливість для застосування співробітниками УСБУ в Луганській області вогнепальної зброї та спеціальних засобів для захисту громадян і самозахисту від нападу та інших дій, що створюють загрозу їх життю або здоров?ю; для припинення масових безпорядків і групових порушень громадського порядку; для відбиття нападу на будівлю УСБУ в Луганській області, приміщення, споруди і транспортні засоби розташовані на території вказаного підрозділу, незалежно від їх належності, або їх звільнення у разі захоплення; для відбиття нападу на охоронюваний об?єкти, конвої, жилі приміщення громадян, приміщення державних і громадських підприємств, установ і організацій, а також звільнення їх у разі захоплення.

Крім того, згідно п. 1 Положення про порядок застосування вогнепальної зброї, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 № 575, посадові особи, яким відповідно до чинного законодавства дозволено володіння вогнепальною зброєю, мають право застосовувати її як крайній захід для відбиття збройного чи групового нападу на приміщення державного і громадського підприємства, установи і організації, об?єкт, що охороняється, або залізничний рухомий склад, де працює або несе службу зазначена посадова особа.

Однак, 06.04.2014, перебуваючи у приміщенні УСБУ в Луганській області, за адресою: м. Луганськ, вул. Радянська, 79 начальника вказаного підрозділу генерал-майор ОСОБА_5 діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи негативні наслідки своїх протиправних дій, всупереч ст.ст. 24, 26 Закону України «Про Службу безпеки України», ст.ст. 14, 15, 15-1 Закону України «Про міліцію», ст. 6 Дисциплінарного статуту ЗС України щодо застосування зброї, ст. ст. 21, 22, 23 Статуту внутрішньої служби ЗС України, наказ про застосування вогнепальної зброї та спеціальних засобів не віддав, усним наказом заборонив особовому складу Управління отримувати та застосовувати вогнепальну зброю, спеціальні засоби. Натомість керівником УСБУ в Луганській області генерал-майором ОСОБА_5 було віддано наказ про залишення робочих місць співробітниками вказаного підрозділу та звільнення приміщення Управління.

Таким чином, генерал-майор ОСОБА_5 відавши наказ про заборону видачі та застосування вогнепальної зброї, а також спеціальних засобів, позбавив особовий склад регіонального підрозділу Служби безпеки України можливості надання адекватної та ефективної відсічі нападникам, унеможливив виконання завдань державним органом спеціального призначення із забезпечення державної безпеки України.

Крім того, у порушення положень «Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях» затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 18.12.2013 № 939, генерал-майор ОСОБА_5 , 06.04.2014, в денний час доби, перебуваючи за адресою: м. Луганськ, вул. Радянська, 79, діючи умисно, протиправно, як керівник Управління СБ України в Луганській області, не забезпечив охорону державної таємниці у підпорядкованому підрозділі, не виконав встановлені вимоги щодо збереження матеріальних носіїв секретної інформації, не забезпечив охорону приміщень, де розміщуються матеріальні носії інформації призначені для евакуації, напередодні та під час штурму і захоплення будівлі УСБУ в Луганській області 06.04.2014, не організував та не забезпечив евакуацію матеріальних носіїв секретної інформації у безпечні місця, а також не вжив заходів щодо негайного знищення матеріальних носіїв секретної інформації у разі не можливості їх безпечної евакуації.

Таким чином, в порушення положень «Інструкції з охорони і пропускного режиму в адміністративних будинках і на об?єктах СБ України», а також вимог статей 1, 2, 4-6 загальних положень, статей 97-105, 107-112 ч.2 р.4, розділів 5-9 Статуту гарнізонної та вартової служб Збройних Сил України, всупереч вимогам ст.ст. 24, 26 Закону України «Про Службу безпеки України», ст.ст. 14, 15, 15-1 Закону України «Про міліцію», ст. ст. 20, 21, 22, 23 Статуту внутрішньої служби ЗС України, всупереч вимогам «Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях» затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 18.12.2013 № 939генерал-майор ОСОБА_5 , діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи настання тяжких наслідків, 06.04.2014, перебуваючи в приміщенні Управління СБ України в Луганській області, маючи реальну можливість запобігти настанню тяжких наслідків у вигляді захоплення адміністративної будівлі Управління СБ України в Луганській області, втрати озброєння, військового майна та матеріальних носіїв секретної інформації, з урахуванням ситуації та обстановки, що склалися під час штурму 06.04.2014, не виконав вимог нормативно-правових актів, що в своїй сукупності спричинило настання тяжких наслідків, у вигляді втрати зброї, боєприпасів, вибухових речовин та спеціальних пристроїв, військового майна; неконтрольоване поширення секретної інформації, яке призвело до її несанкціонованого одержання сторонніми особами; підрив авторитету правоохоронних органів України у суспільстві, зокрема, державного правоохоронного органу спеціального призначення - Служби безпеки України; позбавлення можливості регіонального органу Служби безпеки України як суб?єкту забезпечення національної безпеки, суб?єкту проведення контррозвідувальної діяльності, як головного органу боротьби з терористичною діяльністю, як спеціально уповноваженого державного органу у сфері забезпечення охорони державної таємниці, виконувати завдання за призначенням; підриву обороноздатності, економічної та інформаційної безпеки України; створення умов для подальшої ескалації сепаратистського руху на сході України; створення незаконних воєнізованих формувань та оснащення їх зброєю, боєприпасами, вибуховими пристроями; створення передумови для подальшого посягання незаконними воєнізованими формуваннями на територіальну цілісність і недоторканість України.

Разом з тим, закінчити досудове розслідування неможливо, оскільки у кримінальному провадженні необхідно виконати додаткові слідчі та процесуальні дії.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав з підстав у ньому зазначених.

Підозрюваний та його захисник заперечували щодо задоволення клопотання, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість, просили відмовити в задоволенні клопотання.

Вивчивши клопотання та докази, якими воно обґрунтоване, заслухавши пояснення учасників процесу, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

25.05.2023 ОСОБА_5 , Відповідно до ст. ст. 42, 276, 277, 278 КПК України повідомлено про підозру та вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 426 КК України (в редакції Закону України № 642-VII від 28.03.2014) - в іншому умисному невиконанні військовою службовою особою дій, які вона за своїми службовими обов`язками повинна була виконати, що спричинило тяжкі наслідки, відповідальність за яке передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк на строк від трьох до семи років.

25.05.2023 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва у справі № 757/21632/23-к було відмовлено в клопотанні сторони обвинувачення про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, до ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби, із забороною залишати місце проживання з 23:00 год. по 06:00 год. наступної доби, за виключенням необхідності отримання медичної допомоги або/та необхідності забезпечення особистої безпеки у період дії воєнного стану, шляхом перебування у захисних спорудах (бомбосховищах) на випадок оголошення повітряної тривоги.

Підозрюваного зобов`язано виконувати процесуальні обов`язки, визначені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до слідчого, прокурора та суду за першим викликом; не відлучатись із постійного місця проживання, без дозволу слідчого, прокурора або суду залежно від стадії провадження; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватись від спілкування зі свідками с приводу обставин вчиненого кримінального правопорушення; здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

12.07.2023 постановою заступника Генерального прокурора строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000384 продовжено до трьох місяців.

Строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_5 закінчується 21.07.2023, проте закінчити досудове розслідування на даний час неможливо через наявність необхідності у виділенні матеріалів досудового розслідування в окреме провадження, в тому числі тих, які мають гриф з обмеженим доступом «Для службового користування»; допиту в якості свідків осіб, яким можуть бути відомі обставини вчинення кримінального правопорушення, в тому числі з числа тих, на кого посилався ОСОБА_5 в своїх поясненнях; відкритті матеріалів досудового розслідування в порядку статті 290 КПК України підозрюваному та його захиснику; складанні обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування тощо.

У відповідності до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочинну діяльність.

Згідно зі ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби.

За положеннями ч. 2 ст. 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Вказаною статтею передбачено, також, що строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

Вирішуючи питання про застосування підозрюваному запобіжного заходу суддя враховує не тільки положення, які передбачені КПК, а й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення.

За положеннями ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч. 2 ст. 194 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову у застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Згідно ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 426 КК України, підтверджується доданими до клопотання матеріалами. Окрім цього прокурором в судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Посилання підозрюваного та його захисника на необґрунтованість підозри, відсутність ризиків, повністю та беззаперечно спростовано долученими до клопотання про продовження запобіжного заходу документами та прокурором під час судового засідання.

Таким чином, підозрюваним та його захисником не було спростовано доводи прокурора та не було доведено наявність обставин, в разі існування яких, слідчий суддя зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в задоволенні клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, як про це ініційовано питання підозрюваним та його захисником.

Таким чином, оцінивши в сукупності ступень тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 згідно вищевказаної норми КК України, обставини вчинення правопорушення, а також дані про особу підозрюваного, інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, позицію прокурора, підозрюваного та його захисника, слідчий суддя дійшов висновку про те, що міра запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в період часу з 23:00 год. до 06:00 год. наступної доби, за адресою АДРЕСА_1 , в межах строків досудового слідства, забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Крім цього, застосовуючи до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного додаткові обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, та зобов`язати підозрюваного: прибувати до слідчого, прокурора та суду за першим викликом; не відлучатись із населеного пункту, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання; утриматися від спілкування зі свідками з приводу обставин інкримінованого кримінального правопорушення; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, за винятком паспорта громадянина України.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 177, 178, 181, 193, 194, 196, 197, 199, 202, 205, 309 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

клопотання прокурора у кримінальному провадженні - прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення першого управління спеціалізованої прокуратури у сфері оборони України Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про продовження дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту - задовольнити.

Продовжити строк запобіжного заходу ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді домашнього арешту в період часу з 23:00 год. до 06:00 год. наступної доби, за адресою АДРЕСА_1 , в межах строків досудового слідства, до 20.08.2023 включно за виключенням необхідності отримання медичної допомоги та/або необхідності забезпечення особистої безпеки у період дії воєнного стану. шляхом перебування у захисних спорудах (бомбосховищах) на випадок оголошення повітряної тривоги.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки, визначені ч. 5 ст. 194 КПК України:

прибувати до слідчого, прокурора та суду за першим викликом;

не відлучатись із населеного пункту, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання;

утриматися від спілкування зі свідками з приводу обставин інкримінованого кримінального правопорушення;

здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, за винятком паспорта громадянина України.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а підозрюваним - в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1