Справа № 462/4418/23
провадження 1-кс/462/1093/23
У Х В А Л А

12 червня 2023 року слідчий суддя Залізничного районного суду м. Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Відділу поліції № 1 Львівського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000296 від 01.04.2023 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України,

встановив:

Старший слідчий СВ ВП № 1 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 , за погодженням із прокурором Франківської окружної прокуратури м. Львова Львівської області ОСОБА_4 , 09.06.2023 року звернулася до слідчого судді з клопотанням в порядку ст. 171 КПК України про накладення арешту на майно, а саме: фотоапарат марки «Nikon», кнопковий мобільний телефон марки «Еrgo», барсетку чорного кольору, гаманець чорного кольору, барсетку фірми «GUCCI», гаманець чорного кольору, планшет марки «SAMSUNG».

В обґрунтування клопотання посилається на те, що дане майно вилучене під час добровільної видачі, та відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000296. Оскільки вказане майно може бути приховане, пошкоджене чи знищене, з огляду на положення п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, просить на таке накласти арешт.

Слідчий суддя вважав за можливе розглядати клопотання за відсутності слідчого, з огляду на вимоги ч. 1 ст. 172 КПК України і приймаючи до уваги підставне прохання слідчого з цього приводу, викладене у клопотанні.

Дослідивши клопотання і додані до нього матеріали, перевіривши матеріали кримінального провадження № 0000296, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Відповідно до витягу з кримінального провадження № 0000296, 01.04.2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про кримінальне правопорушення, кваліфіковане за ч. 4 ст. 185 КК України.

Відповідно до матеріалів клопотання, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , у період часу із 23 год. 00 хв. 30.03.2023 року по 09 год. 00 хв. 31.03.2023 року, перебуваючи по вул. Шевченка, 188 в смт. Рудно, маючи умисел на повторне таємне викрадення чужого майна (крадіжка), з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, за рахунок злочинної діяльності, в умовах воєнного стану, скориставшись відсутністю стороннього нагляду, таємно, шляхом вільного доступу, підійшов до припаркованого автомобіля «AUDI», д.н.з. іноземної реєстрації НОМЕР_1 , проник в салон, звідки викрав грошові кошти у сумі 4000 гривень та папку зі звітністю БО «Благодійний фонд «Все для перемоги», після чого викраденими речами розпорядився на власний розсуд, а гроші витратив на власні потреби. Своїми умисними діями ОСОБА_5 спричинив матеріальної шкоди на суму 4000 гривень. Окрім цього, ОСОБА_5 , 20.05.2023 року, близько 14 год. 00 хв., перебуваючи на зупинці громадського транспортного засобу по вул. Чернівецькій, 6 у м. Львові, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, за рахунок злочинної діяльності, в умовах воєнного стану, скориставшись відсутністю стороннього нагляду, таємно, шляхом вільного доступу, повторно викрав з лавки належний ОСОБА_6 поліетиленовий пакет, в середині якого знаходились спортивні штани вартістю 600 гривень, фотоапарат марки «Nikon» вартістю 600 гривень, мобільний телефон марки «Еrgo» вартістю 500 гривень, грошові кошти у сумі 300 гривень, чим завдав потерпілому загальної матеріальної шкоди на суму 2000 гривень, після чого викраденими речами розпорядився на власний розсуд. Своїми умисними діями ОСОБА_5 спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальної шкоди на загальну суму 2000 гривень. Окрім цього, ОСОБА_5 , 21.05.2023 року близько 18 год. 00 хв., перебуваючи по вул. Чернівецькій, 9 у м. Львові, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, за рахунок злочинної діяльності, в умовах воєнного стану, скориставшись відсутністю стороннього нагляду, таємно, шляхом вільного доступу, повторно викрав належну ОСОБА_7 барсетку вартістю 1200 гривень, в середині якої знаходився гаманець вартістю 600 гривень із грошовими коштами у сумі 700 гривень, яка належить потерпілому, після чого викраденими речами розпорядився на власний розсуд. Своїми умисними діями ОСОБА_5 спричинив потерпілому ОСОБА_7 матеріальної шкоди на загальну суму 2500 гривень. Окрім цього, ОСОБА_5 , 22.05.2023 року близько 12 год. 00 хв., перебуваючи неподалік приміського вокзалу по вул. Городоцькій, 112 у м. Львові, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, за рахунок злочинної діяльності, в умовах воєнного стану, скориставшись відсутністю стороннього нагляду, таємно, шляхом вільного доступу, повторно викрав з лавки належну ОСОБА_8 барсетку фірми «GUCCI» вартістю 400 гривень, в середині якої знаходився гаманець вартістю 200 гривень із грошовими коштами у сумі 600 гривень, кнопковий мобільний телефон марки «NOKIA» вартістю 400 гривень із сім картою оператора «Київстар» вартістю 100 гривень, яка належить потерпілому, після чого викраденими речами розпорядився на власний розсуд. Своїми умисними діями ОСОБА_5 спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріальної шкоди на загальну суму 1700 гривень. Окрім цього, ОСОБА_5 , 23.05.2023 року близько 12 год.00 хв., перебуваючи по вул. Городоцькій, 112 у м. Львові, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, за рахунок злочинної діяльності, в умовах воєнного стану, скориставшись відсутністю стороннього нагляду, таємно, шляхом вільного доступу, повторно викрав з сумки, яка знаходилась на лавці, планшет марки «Самсунг» вартістю 1500 гривень, який належить ОСОБА_9 , після чого викраденими речами розпорядився на власний розсуд. Своїми умисними діями ОСОБА_5 спричинив потерпілому ОСОБА_10 матеріальної шкоди на суму 1500 гривень.Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Частиною 2 ст. 168 КПК України визначено, що під час обшуку, огляду може здійснюватися тимчасове вилучення майна.

Відповідно до вимог ч. 5, 7 ст. 237 КПК України при огляді слідчий, прокурор має право вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Згідно з ч. 1 ст. 167, ч. 5 ст. 171 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій ст. 167 КПК України майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Дослідженням матеріалів клопотання встановлено, що таке подано в строк, визначений ч. 5 ст. 171 КПК України.

Стаття 167 КПК України дає визначення критеріїв, яким повинно відповідати тимчасово вилучене при обшуку майно. Так, згідно ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей, щодо яких є достатні підстав вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Зазначений перелік критеріїв є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

Тому, зважаючи на положення ст. 167, 237 КПК України, тимчасово вилучатися можуть лише речі та документи, які відповідають критеріям, визначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України. Інші речі під час огляду не можуть бути тимчасово вилучені. А отже у випадку тимчасового вилучення під час огляду речей, слідчий повинен при зверненні до слідчого судді з клопотанням про арешт майна навести переконливі мотиви, що зазначені речі відповідають критеріям ч.2 ст. 167 КПК України та може ставити питання про їх арешт лише з правових підстав, що визначені у ч. 2 ст. 170 КПК України. Посилатися на інші правові підстави слідчий не може, оскільки, якщо речі не відповідатимуть критеріям ч. 2 ст. 167 КПК України, вони будуть вважатися такими, що вилучені та зберігаються органом досудового розслідування поза дозволеним законом порядком. Відповідно слідчий суддя не може розглядати таке майно як предмет арешту і накладати на нього арешт.

Положенням ч. 1 ст. 131 КПК України передбачено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

За змістом ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною 3 ст. 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

При цьому, згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як вбачається із постанови слідчого СВ ВП №1 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 від 08.06.2023 року майно, на яке просить накласти арешт слідчий, визнане речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000296.

Статтею 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст. 170-174 КПК України, та згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 2 ст. 167 КПК України.

Таким чином, з огляду на положення ч. 2 ст. 167, ч. 2 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Враховуючи викладене та беручи до уваги, що вказані у клопотанні речі вилучені під час добровільної видачі, мають статус тимчасово вилученого майна та відповідають критеріям, визначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України, слідчим доведено, що у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що дані речі можуть бути приховувані, пошкоджені, зіпсовані, втрачені, знищені, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання про арешт є обґрунтованим і підлягає задоволенню, оскільки встановлено наявність для цього правових підстав.

Керуючись ст. 131, 132, 167, 170-173, 237, 309 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на фотоапарат марки «Nikon», кнопковий мобільний телефон марки «Еrgo», барсетку чорного кольору, гаманець чорного кольору, барсетку фірми «GUCCI», гаманець чорного кольору, планшет марки «SAMSUNG».

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня отримання її копії безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Слідчий суддя

З оригіналом згідно.

Слідчий суддя: