ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1866/23 Справа № 191/4753/16-к Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

потерпілої ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9 (у режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 , подану на вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21.12.2022 року, яким затверджено угоду про визнання винуватості від 21.12.2022 року у кримінальному провадженні № 0000123 від 17.02.2016 року між прокурором Синельниківської окружної прокуратури ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , за якою

ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Синельникове Дніпропетровської області, українця, громадянина України, освіта повна вища, працюючого за межами України, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину ОСОБА_10 2020 року народження, зареєстрованого і проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Призначено ОСОБА_9 узгоджене сторонами покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у вигляді 4 років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортним засобом.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_9 звільнений від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 2 (два) роки, із покладенням на нього обов`язків, передбачених п.1,2 ч. 1 ст. 76 КК України:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; - повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Доля речових доказів вирішено у відповідності до ст.100 КПК України.

встановила:

Вироком суду встановлено, що 31 травня 2014 року приблизно о 21-20 годин ОСОБА_9 , не маючи посвідчення водія відповідної категорії на право керування транспортними засобами, керуючи технічно справним автомобілем «КІА RIO», реєстраційний номер: НОМЕР_1 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 07 грудня 2013 року належав ОСОБА_11 , рухався з перевищення допустимої швидкості руху по вул. Ватутіна у м. Синельникове Дніпропетровської області, зі сторони вул. Ковпака у м.Синельникове в напрямку вул.Толстого у м.Синельникове Дніпропетровської області. Під час руху по вищезазначеній вулиці водій ОСОБА_9 , проявляючи злочинну недбалість, не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян, не маючи жодних перешкод технічного і фізичного характеру для безпечного забезпечення руху, будучи неуважним до дорожньої обстановки та її змінам, змінив напрямок свого руху та виїхав на зустрічну смугу для руху, де перед перехрестям вул.Ватутіна з вул.Говорова в районі електроопори №38 допустив зіткнення передньою лівою частиною керованого ним автомобіля «КІА RIO» реєстраційний номер: НОМЕР_1 , з передньою частиною скутеру «ЯМАСАКІ», без реєстраційного номерного знаку під керуванням водія ОСОБА_12 , який рухався по своїй смузі для руху у зустрічному автомобілю «КІА RIO», реєстраційний номер: НОМЕР_1 напрямку, перевозячи в якості пасажирів ОСОБА_13 та ОСОБА_14 .

Своїми діями водій ОСОБА_9 грубо порушив вимоги п.п.1.3, 1.5, 2.3 б), 12.4, 12.9 б) та 10.1 Правил дорожнього руху України, згідно яких:

п. 1.3 «Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильне виконувати вимоги Правил дорожнього руху, а також бути взаємно ввічливими»;

п. 1.5 «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;

п. 2.1 Водій механічного транспортного засобу повинен при собі мати: а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідно категорії;

п.2.3 (б): «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

п. 12.4 «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється з: швидкістю не більше 60 км/год»;

п. 12.9 Водієві забороняється

б) перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, ня якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до пункту «и» пункту 30.3 цих правил;

п. 10.1: «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечно та не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху».

Порушення п. 10.1 Правил дорожнього руху України знаходиться в причинному зв`язку з настанням події даної дорожньо-транспортної пригоди.

У результаті даної дорожньо-транспортної пригоди водій скутеру «Ямасакі» ОСОБА_12 отримав тілесні ушкодження у вигляді: стан після операції, екзартикуляції лівої нижньої кінцівки, верхньосерединної лапаротомії, ревізії черевної порожнини, транверзостомії, ревізії кукси лівого тазостегнового суглобу, травматичного відриву лівої нижньої кінцівки (за даними медичної документації), крайового перелому лівої клубкової кістки, перелому обох гілок лівої лобкової кістки, перелому лівої сідничної кістки, розривів лобкового та лівого клубово-крижового зє`днань, переломів 2-ої та 4-ої п`ясних кісток, лівої кисті, саден на шкіряних покровах тильної поверхні правої та лівої кистей рук, по задній поверхні лівого плеча у нижній третині, по передньо-внутрішній поверхні правого стегна на відстані від підошовної поверхні стопи 66 см., на внутрішній поверхні правої гомілки на відстані від підошовної поверхні стопи 17 см., забійних ран на тильній та долонній поверхням 4-го пальця лівої кисті, синців на шкіряних покровах зі сторони зовнішньої поверхні лівого плеча та в проекції задньої поверхні обох ліктьових суглобів, флегмонозного запалення в м`яких тканинах з ділянки лівого кульшового суглоба та в м`яких тканинах позачеревного простору, гнійного менінгоенцефаліту, пневмонії з серозно-гнійним характером ексудату, вираженої атрофії лімфоїдних фолікулів селезінки.

Тілесні ушкодження у вигляді тупої травми лівої нижньої кінцівки та області тазу, з травматичним відривом нижньої кінцівки, множинними переломами тазових кісток, клінічний перебіг яких протікав з явищами флегмонозного запалення м`яких тканин в проекції лівого тазостегнового суглобу, м`яких тканин позачеревного простору, з розвитком сепсису та загальної інтоксикації організму, знаходяться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті потерпілого.

Вищезазначені тілесні ушкодження утворилися за життя потерпілого, задовго до настання смерті, від дії з великою силою (великою швидкістю дії) тупого твердого предмету (предметів) за умов дорожньо-транспортної події. За своїм характером тілесні ушкодження у вигляді тупої травми лівої нижньої кінцівки та ділянки тазу відносяться до категорії тяжких, що призвели до настання смерті, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_2 о 12-10 годин в приміщенні КЗ «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечникова» за адресою: м. Дніпро, пл.Соборна,14.

Пасажир скутеру «ЯМАСАКІ» ОСОБА_13 отримала тілесні ушкодження у вигляді сумісної тупої травми тіла, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, відкритого уламкового перелому лівої стегнової кістки на межі нижньої та середньої третини зі зміщенням уламків, забійно рваної рани на передній поверхні лівого стегна у нижній третині.

Виявлені у неї тілесні ушкодження спричинені від механічної дії тупих твердих предметів, що діяли зі значною силою, якими були виступаючі частини рухомих транспортних засобів з послідуючим падінням обстеженої на дорожнє покриття, за умов дорожньо-транспортної пригоди.

За своїм характером виявлені тілесні ушкодження у вигляді сумісної тупої травми тіла відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння.

Пасажир скутеру «ЯМАСАКІ» ОСОБА_14 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому лівої стегнової кістки в середній третині зі зміщенням уламків, закритих уламкових переломів лівої великогомілкової та лівої малогомілкової кісток в середній третині зі зміщенням уламків.

Виявлені у нього тілесні ушкодження спричинені від механічної дії тупих твердих предметів, що діяли зі значною силою, якими були виступаючі частини рухомих транспортних засобів з послідуючим падінням обстеженого на дорожнє покриття, за умов дорожньо-транспортної пригоди.

За своїм характером виявлені у нього тілесні ушкодження відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що зумовили тривалий розлад здоров`я строком понад три тижні (більш як 21 день).

Таким чином, своїми діями, що виразилися у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого, заподіяли тяжке тілесне ушкодження потерпілій та спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, ОСОБА_9 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.286 КК України.

У поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 , не оспорюючи зміст укладеної між ним і прокурором угоди, правильність узгодженої сторонами юридичної кваліфікації дій, розмір та вид основного покарання, застосування вимог ст.75 КК України та звільнення його від відбування покарання з іспитовим строком, разом з тим, просить виключити із вироку суду один із застосованих судом у порядку ст.76 КК України процесуальних обов`язків, а саме обов`язок періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Зазначає при цьому, що провину він повністю визнав, компенсував потерпілим заявлені позовні вимоги, добросовісно з`являвся у судові засідання. Разом з тим, з 2015 року він знаходиться на території Польщі, де легально мешкає разом із сім`єю та дитиною і офіційно працевлаштований.

У зв`язку із ковідними обмеженнями та війною апелянт не має можливості виконувати призначений судом обов`язок у вигляді періодичної реєстрації в органах пробації. У зв`язку з цим останні судові засідання проводилось у режимі відеоконференції.

ОСОБА_9 просить йому залишити тільки обов`язок повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Під час апеляційного перегляду:

- обвинувачений ОСОБА_9 та захисник ОСОБА_15 підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого у повному обсязі викладених у ній доводів;

- прокурор ОСОБА_6 та потерпіла ОСОБА_7 заперечували проти доводів апеляційної скарги обвинуваченого та просила залишити вирок суду без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали кримінального провадження у межах поданої апеляційної скарги та обговоривши наведені у ній доводи, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд переглядає судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.

Апеляційний суд вважає, що висновки місцевого суду щодо можливості затвердження укладеної між сторонами угоди про визнання винуватості ОСОБА_9 та прокурором ОСОБА_6 , відповідність змісту і форми такої угоди вимогам ч.4 ст.469,470 КПК України, правильності правової кваліфікації дій ОСОБА_9 за ч.2 ст.286 КК України ґрунтуються на зібраних по справі та перевіреними судом доказах, є обґрунтованими та належним чином умотивованими.

У апеляційній скарзі обвинуваченого ці обставини не оспорюються, і, відповідно, апеляційним судом не переглядаються.

Відповідно до приписів ч.2 ст.75 КК України суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання вини, якщо сторонами угоди узгоджено покарання у вигляді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням.

У випадках, передбачених ч.2,3 ст.75 КК України суд ухвалює звільнити засудженого від відбування покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнені від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом.

Іспитовий строк встановлюється судом тривалістю від одного року до трьох років.

Крім того, відповідно до приписів ст.76 КК України у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням суд покладає на засудженого такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення виконання кримінальних покарань та реалізації прав засуджених» від 7 вересня 2016 р. № 1492-VIII, який набрав чинності 8 жовтня 2016 р., ч. 1 ст. 76 КК викладено у редакції, що передбачає імперативність покладення на засуджених обов`язків у разі звільнення їх від відбування покарання з випробуванням.

Як убачається із змісту вироку, суд першої інстанції, діючи у межах своєї дискреції, з урахуванням того, що обвинувачений ОСОБА_9 узгодив із прокурором ОСОБА_6 певний вид та розмір покарання, сторони також узгодили можливість звільнення обвинуваченого у порядку ст.75 КК України від призначеного покарання, встановив для ОСОБА_9 іспитовий строк терміном на 2 роки, тобто, у межах, визначених ч.4 ст.75 КК України і, виконавши вимоги закону, поклав прямо передбачені законом (п.1,2 ч.1 ст.76 КК України) процесуальні обов`язки.

Підстав для зміни вироку суду у цій частині за наведеними у апеляційній скарзі ОСОБА_9 обставинами колегія суддів не убачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.405,418,419 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 грудня 2022 року, яким затверджено угоду про визнання винуватості, укладену 21.12.2022 року у кримінальному провадженні № 0000123 від 17.02.2016 року між прокурором Синельниківської окружної прокуратури ОСОБА_6 та обвинуваченим за ч.2 ст.286 КК України ОСОБА_9 - залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_9 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду є остаточною, але, може бути оскаржена учасниками кримінального провадження у касаційному порядку, безпосередньо до Верховного Суду, протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4