Справа №580/439/19 Головуючий у суді у 1 інстанції - Бакланов
Номер провадження 11-сс/816/289/23 Суддя-доповідач - ОСОБА_1
Категорія - тримання під вартою
УХВАЛА

Іменем України

15 травня 2023 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_4 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Суми кримінальне провадження № 580/439/19 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Лебединського районного суду Сумської області від 11.04.2023 про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою,

учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

установила:

В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 просить скасувати ухвалу слідчого судді та змінити ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою на запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, оскільки ОСОБА_6 має на утриманні троє малолітніх дітей, визнає себе винним, не має наміру ухилятися від покарання, надає правдиві свідчення.

11.04.2023 до Лебединського районного суду Сумської області з клопотанням погодженим з прокурором Лебединського відділу Сумської окружної прокуратури, звернувся ст. слідчий СВ ВП № 3 (м. Лебедин) Сумського РУП ГУНП в Сумській області, яке обґрунтував тим, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК.

15.02.2019 до ЄРДР внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК, 27.08.2020 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, а 05.11.2020 ОСОБА_6 був затриманий на підставі ухвали Лебединського районного суду Сумської області від 23.09.2020 і йому ухвалою слідчого судді Лебединського районного суду Сумської області від 06.11.2020 був обраний запобіжний захід у виді домашнього арешту, але за визначеним місцем ОСОБА_6 був відсутній, тому від повторно був оголошений в розшук і затриманий 11.04.2023.

Зважаючи на те, що ОСОБА_6 обгрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК, існують ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК, а більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти зазначеним ризикам, то слідчий просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Лебединського районного суду Сумської області від 11.04.2023 відносно ОСОБА_6 був застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням застави в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатної особи, що становить 53680 грн. Своє рішення слідчий суддя умотивував тим, що єдиною ефективною в даному випадку мірою запобіжного заходу є тримання під вартою, оскільки виключно такий запобіжний захід зможе повністю виключити ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК, а також унеможливить незаконно впливати на потерпілих, переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчиняти нові кримінальні правопорушення.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого рішення слідчого судді, доводи підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу і просили скасувати ухвалу слідчого судді, доводи прокурора ОСОБА_7 про залишення ухвали слідчого судді без змін, а апеляційної скарги без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає з таких підстав.

Зокрема, здійснивши розгляд клопотання слідчого, слідчий суддя суду першої інстанції дійшов правильного висновку про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу саме у виді тримання під вартою, а не обрання будь-якого іншого, більш м`якого запобіжного заходу, передбаченого ч. 1 ст. 176 КПК, та дотримався вимог ст. 176, 177, 178, 183 і 194 КПК, з`ясував і дослідив всі ті обставини, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання особи під вартою, а саме наявність у органу досудового розслідування щодо ОСОБА_6 обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК, існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК, на які вказував слідчий у своєму клопотанні, а також недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання цим ризикам.

При встановленні факту наявності обґрунтованої підозри колегія суддів також враховує і усталену судову практику з цього питання ЄСПЛ, який у своїх численних рішеннях (зокрема від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine, п. 175) і від 20.03.1997 у справі «Луканов проти Болгарії» (Lukanov v. Bulgaria) визначив, що слідчий суддя, оцінюючи докази на предмет доведеності обставин, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 194 КПК, повинен виходити з того, що підозра визнається обґрунтованою лише у тому випадку, якщо «існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про котру йдеться, могла вчинити правопорушення». «Факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу» («Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» (John Murray v. the United Kingdom), рішення від 28.10.1994, заява № 14310/88). Питання про те, що «тримання під вартою до суду є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою» (п. 3 рішення від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії» (Ferrari-Bravo v. Italy), заява № 9627/81).

Таким чином, наявні у кримінальному провадженні докази для визнання підозри обґрунтованою є достатніми, а доведення факту вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення є завданням подальшого досудового розслідування.

Незважаючи на те, що на стадії застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний дослідити вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК, а також встановити, чи доводять надані стороною обвинувачення докази наявність обставин, зазначених в ч. 1 ст. 194 КПК, але в той же час цей же слідчий суддя позбавлений процесуальної можливості встановлювати будь-які фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення та давати безпосередньо оцінку доказам його вчинення.

Висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу фактичних обставин кримінального правопорушення та обвинуваченої особи (характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців тощо), її поведінки під час досудового розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади, способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків тощо).

Мають місце і заявлені у клопотанні слідчого ризики того, що ОСОБА_6 із-за тяжкості покарання, що йому загрожує в разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та потерпілого, та вчинити інше кримінальне правопорушення. При цьому врахування тяжкості кримінального правопорушення у даному випадку має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за вчинене кримінальне правопорушення підвищує ризик того, що ОСОБА_6 може іншим чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, так як небезпека ризику переховування від органів досудового розслідування і суду може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з інформацією про матеріальний, соціальний стан особи та інше.

Є обґрунтованим і ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК, оскільки ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні умисного тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК, тому може вчинити певний тиск на учасників кримінального провадження, що з урахуванням усіх фактичних обставин провадження, на думку колегії суддів, і свідчить про наявність передбачених кримінальним процесуальним законом підстав для застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу саме у виді тримання під вартою.

Ризик вчинення ОСОБА_6 нового кримінального правопорушення (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК) також є цілком виправданим, оскільки попередня поведінка останнього дає підстави для очікувань, що він не має наміру зупинятися у своїх злочинних діях, про що зокрема може свідчити те, що він будучи раніше судимим вчинив умисний злочин, відповідальність за який передбачена ч. 3 ст. 185 КК, звільнившись з місць позбавлення волі на шлях виправлення не став та продовжив свою злочинну діяльність, що характеризує його, як особу схильну до вчинення злочинів, що у сукупності з зазначеними вище обставинами, також об`єктивно свідчить про недостатність застосування більш м`яких запобіжний заходів для запобігання існуючим ризикам. Крім того, відповідно до матеріалів перевірки особи, ОСОБА_6 неодноразово оголошувався в розшук.

Твердження захисника про необхідність скасування ухвали слідчого судді є необґрунтованими і задоволенню не підлягають, оскільки рішення суду першої інстанції належним чином умотивоване, матеріали кримінального провадження об`єктивно свідчать про недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання наявним ризикам, які є реальними і продовжують існувати.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_6 має на утриманні троє малолітніх дітей, наразі визнає себе винним, не має наміру ухилятися від покарання, надає правдиві свідчення, що в повній мірі відповідають матеріалам кримінального провадження в їх сукупності, не є тими безумовними обставинами, які унеможливлюють застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою або ж знижують (зменшують) ймовірність реалізації ризиків, розглянутих вище. Ця обставина повинна враховуватися тільки у сукупності зі всіма іншими обставинами, з якими КПК пов`язує можливість тримання особи під вартою, так як запобіжний захід спрямовується виключно на забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_6 , хоча і шляхом певного обмеження його особистих прав.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , колегія суддів враховує і наявність об`єктивної потреби у цьому, зважуючи на всі обставини, що свідчать «за» і «проти» наявності справжнього публічного інтересу, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи. При цьому згідно ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також судової практики ЄСПЛ, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою; суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою на теперішній час не може забезпечити повною мірою покладені на цей захід кримінальним процесуальним законом функції та запобігти установленим слідчим суддею ризикам, які у свою чергу є виправданими та необхідними елементами, що визначають потребу в триманні підозрюваного під вартою.

На підставі викладеного, ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою та належним чином вмотивованою, внаслідок чого вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга захисника без задоволення.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419 і 422 КПК України,

постановила:

Ухвалу слідчого судді Лебединського районного суду Сумської області від 11.04.2023 відносно ОСОБА_10 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3