Справа № 307/1007/21
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

17.05.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_4 , розглянув кримінальне провадження № 11-сс/4806/162/21 за апеляційною скаргою представника третьої особи ФОП ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 30.03.2021 про накладення арешту на майно.

Слідчий СВ Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області з клопотанням про накладення арешту на майно, вилучене 28.03.2021 під час проведення санкціонованого обшуку за адресою: АДРЕСА_1:

- системний блок персонального комп`ютеру «HP Compaq 6200»з серійним номером CZC1510NTF;

- системний блок персонального комп`ютеру «HP Compaq 8000»з серійним номером CZC0123QNO;

- системний блок персонального комп`ютеру «HP Compaq 8000»з серійним номером CZC0341M84;

- системний блок персонального комп`ютеру «HP Compaq 6000»з серійним номером CZC113BQZT;

- системний блок персонального комп`ютеру «HP Compaq 6000»з серійним номером CZC113CZYS;

- системний блок персонального комп`ютеру «HP Compaq 8000»з серійним номером CZC0410595;

- системний блок персонального комп`ютеру «HP Compaq 6000»з серійним номером CZC128B656;

- системний блок персонального комп`ютеру «HP»,на якому відсутня бирка з маркуванням моделі та серійного номеру;

- системний блок персонального комп`ютеру «HP Compaq 7800»з серійним номером CZC81249KC;

- монітор «Philips»з серійним номером UK0A;

- монітор «Philips»з серійним номером UK0A;

- монітор «Philips»з серійним номером ZV0A;

- монітор «Philips»з серійним номером ZV0A;

- монітор «Philips»з серійним номером UK0A;

- монітор «Philips»з серійним номером ZV0A;

- монітор «Philips»з серійним номером UK0A;

- монітор «Philips»з серійним номером UK0A;

- монітор марки «Samsung» з серійним номером 0AZTHLLI301202E;

- грошові купюри номіналом:

1) сто гривень, серійні номера: УР8436398, АВ039329;

2) п`ятдесят гривень, серійні номера: ФЕ4348212, ФГ9625540, СУ5770250;

3) двадцять гривень, серійні номера: ТЕ9943735, СИ1797282, ЮБ7084758, ТА3235407, ТК0295453, ТМ8516835;

4) десять гривень, серійні номера: СБ0248591, НЕ8118457, ЦЄ6197291, ЮБ4178208; номіналом п`ять гривень серійних номерів: ЮЗ8541184, ЮБ5048214;

- чотири шматки паперу, на яких кульковою ручкою нанесені цифрові позначення НОМЕР_4, НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 .

Клопотання слідчий мотивує наступним.

28 березня 2021 року, біля 3 години, в АДРЕСА_1 , в підвальному приміщенні, здійснювалася діяльність, пов?язана із зайняттям незаконним гральним бізнесом.

Цієї ж доби, в період з 03 години 20 хвилини по 07 годину 50 хвилин, проведено огляд місця події, а саме підвального приміщення будівлі, що розташована за вказаною вище адресою, під час якого виявлено зазначені вище речі.

Постановою слідчого СВ Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області від 28 березня 2021 року ці речі, які перебували у фактичному володінні ОСОБА_8 , визнано речовими доказами по даному кримінальному провадженні.

З метою забезпечення збереження речових доказів у кримінальному провадженні виникла необхідність у арешті тимчасово вилученого вказаного вище майна шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування ним.

Ухвалою слідчого судді Тячівського районного суду від 30.03.2021 задоволено вказане клопотання слідчого, накладено арешт на вилучене майно.

Слідчим суддею враховано правову підставу для арешту майна, достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; розмір можливої конфіскації майна, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та цивільного позову; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, що передбачено ч.2 ст.173 КПК України.

На даному етапі досудового розслідування його потреби виправдовують втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов?язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

В апеляційній скарзі представник третьої особи ОСОБА_6 просить наведену вище ухвалу слідчого судді від 30.03.2021 скасувати та відмовити у задоволенні відповідного клопотання слідчого.

В обґрунтування своїх вимог адвокат ОСОБА_6 вказує на те, що жодній особі, яка знаходилася в приміщені під час обшуку, підозри не вручено.

На думку адвоката, в порушення ст.233 КПК України слідчий прийняв рішення, не маючи на це право (дозволу слідчого судді) провести обшук приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , маскуючи його під огляд місця події із залученням двох понятих та фіксацію слідчої дії під відеозапис.

Працівники поліції незаконно проникли в приватну власність та провели незаконний обшук, який проводився після 22 год., що є порушенням вимог КПК України.

Також представник третьої особи ОСОБА_6 вважає, що наведене вище клопотання слідчого не відповідає вимогам, встановленим ст.234 КПК України, у ньому не зазначено прізвища, ім`я та по батькові володільця обшукуваного приміщення - ФОП ОСОБА_9 .

Слідчий, обґрунтовуючи своє клопотання, в розумінні вимог ст.132 КПК України, не наводить у ньому достатніх і належних доказів тих обставин, які є визначальними та необхідними для накладення арешту на майно.

На теперішній час слідчим не доведено, що в застосуванні цього заходу є необхідність і що потреби досудового розслідування у даному кримінальному провадженні виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, як арешт зазначеного вище нерухомого майна.

Також представник третьої особи ОСОБА_6 вважає, що слідчий суддя помилково та передчасно прийшов до переконання щодо можливості накладення арешту на вказане вище майно.

Доводи слідчого щодо необхідності накладення арешту, зважаючи на те, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення особливо тяжкого злочину є необґрунтовані.

Слідчим не наведено достатніх підстав вважати, що майно, на яке він просить накласти арешт, є предметом злочину.

Апеляційна скарга розглядається за відсутності прокурора та представника третьої особи - адвоката ОСОБА_6 , неявка яких з огляду на положення ст.405 КПК України не перешкоджає її розгляду. При цьому береться до уваги, що прокурор та сторона захисту належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги; від ОСОБА_6 надійшло клопотання про розгляд справи без участі сторони захисту.

Вивчивши матеріали даної справи, перевіривши та обговоривши доводи сторін, апеляційний суд визнає, що наведена вище апеляційна скарга представника третьої особи - власника майна не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів із метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладеним арешт у кримінальному провадженні, зокрема, шляхом витребування необхідної інформації в Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частина 3 ст.170 КПК України передбачає, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст.173 КПК України, у разі задоволення клопотання про арешт майна, слідчий суддя в ухвалі повинен зазначити заборону відчуження, розпорядження або користування та вказівку на таке майно. При цьому заборона використання майна чи заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у тих випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Відповідно до ст.171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до положень ч.3 ст.172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Апеляційний суд вважає, що при розгляді клопотання про накладення арешту на вищевказане майно, слідчим суддею взяті до уваги положення Конституції України, дотримані вимоги кримінального процесуального закону та принцип верховенства права, закладений у Європейській Конвенції з захисту прав людини та основоположних свобод та Рішеннях Європейського Суду з прав людини, ретельно перевірені доводи наведеного вище клопотання слідчого й постановлено судове рішення, яке з огляду на вказані норми права визнається законним та обґрунтованим.

Так, перевіривши доводи клопотання та викладені в судовому рішенні висновки, апеляційний суд погоджується з твердженнями слідчого судді про те, що матеріали провадження містять достатньо даних, які вказують на відповідність зазначеного слідчим у клопотанні майна критеріям, передбаченим у ст.98 КПК України, а відповідно й можливості його використання стороною обвинувачення як доказу в кримінальному провадженні, у зв`язку з чим, із метою належного забезпечення потреб досудового розслідування, зокрема, для збереження речових доказів, а також для забезпечення можливості органу досудового розслідування провести всі необхідні слідчі дії з речовими доказами, на них необхідно накласти арешт.

При оцінці доводів в апеляційній скарзі та прийнятті судового рішення, апеляційний суд бере до уваги те, що вказане вище майно, на яке накладено арешт, відповідає зазначеним у ст.98 КПК України критеріям і можуть мати значення для встановлення обставин кримінального провадження; що органом досудового розслідування доведено існування передбачених ч.1 ст.170 КПК України ризиків та достатність підстав вважати, що такі ризики мають місце.

Як вбачається із приєднаних до клопотання матеріалів, у провадженні СВ Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області перебуває кримінальне провадження за № 000183, відомості про кримінальне правопорушення в якому 28.03.2021 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.203-2 КК України.

Встановлені органом досудового розслідування обставини підтверджуються протоколом огляду місця події від 28.03.2021 (а.с. 13-19) та копією постанови про визнання речовим доказом від 28.03.2021 (а.с. 20-22).

Вищенаведене свідчить про те, що слідчим суддею місцевого суду дотримані вимоги кримінального процесуального закону при розгляді наведеного вище клопотання слідчого та при прийнятті рішення про накладення арешту на вказане у клопотанні слідчого майно.

З огляду на наведені обставини апеляційний суд визнає, що підстав для задоволення наведеної вище апеляційної скарги представника третьої особи не має, а тому, з огляду на положення ч.3 ст.407 КПК України, оскаржена у даній справі ухвала слідчого судді як законна та обґрунтована має бути залишена без змін.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 404,407,418,419,422, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт ФОП ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 30.03.2021 про накладення арешту на вказане вище майно - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та відповідно до ч.4 ст.424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: