Справа № 298/720/23
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и
14.08.2023 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд у складі :
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретарки судових засідань ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/256/23, за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_5 ,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мукачево Закарпатської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, неодруженого, з середньою спеціальною освітою, пенсіонера, в силу ст. 89 КК України не судимого.
Цією ухвалою задоволено клопотання захисниці підозрюваного ОСОБА_7 - адвокатки ОСОБА_8 , та обрано щодо підозрюваного ОСОБА_7 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, із забороною цілодобово залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , до 08.06.2023 з покладенням на підозрюваного передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України таких процесуальних обов`язків: прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожною вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та роботи; утримуватися від спілкування зі свідками в даному кримінальному провадженні; здати на зберігання в органи ДМС України свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну (у разі наявності).
Захисниця підозрюваного ОСОБА_7 , адвокатка ОСОБА_8 , заявила клопотання про обрання запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 у вигляді домашнього арешту, заперечуючи при цьому щодо задоволення клопотання прокурора, посилаючись на значну тривалість перебування ОСОБА_7 під вартою та відсутність на даний час будь-яких доказів існування зазначених у клопотанні ризиків. Вказувала на те, що тяжкість кримінального правопорушення, з урахуванням пред`явлення стороною обвинувачення підозри не може саме по собі бути єдиною підставою для продовження застосування відносно ОСОБА_7 найбільш суворого запобіжного заходу, підозрюваний є пенсіонером, особою похилого віку, має тяжкі хвороби, впродовж місяця тримання ОСОБА_7 під вартою жодних слідчих дій у кримінальному провадженні не здійснювалось. Просить обрати підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
В ухвалі слідчий суддя зазначає, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, тобто в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, сприянні їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів, вчиненому щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, яке, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів і за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років із позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна. На переконання слідчого судді, наведені у клопотанні обставини є підставами вважати про існування ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема: підозрюваний ОСОБА_7 , усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення тяжкого злочину, перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності. Також, на переконання слідчого судді, наявні достатні підстави вважати, що з огляду на тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному, у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, існує ризик того, що ОСОБА_7 може вчинити незаконний вплив на свідків та інших учасників кримінального провадження. Разом з тим, у ході судового розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, про наявність яких зазначає слідчий у клопотанні, а прокурор у судовому засіданні, а саме: перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином та вчинення іншого кримінального правопорушення, - матеріалами клопотання та прокурором у судовому засіданні не доведено, оскільки наведені ними аргументи в цій частині клопотання є доволі абстрактними, а під час судового засідання слідчому судді прокурором не надано жодних обґрунтувань вказаному ризику. Оцінивши доводи клопотання в цій частині, слідчий суддя враховує, що стороною обвинувачення у клопотанні та в судовому засіданні не надано доказів застосування щодо ОСОБА_7 запобіжних заходів у інших кримінальних провадженнях та недотримання їх умов підозрюваним. Крім того, слідчий суддя враховує і те, що інкриміноване ОСОБА_7 діяння, передбачене ч. 3 ст. 332 КК України, є закінченим, що свідчить про відсутність ризику його продовження. Слідчим суддею встановлено, що у кримінальному провадженні після постановлення 06 квітня 2023 року слідчим суддею Виноградівського районного суду Закарпатської області ухвали про продовження ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, жодних слідчих та процесуальних дій органом досудового розслідування не здійснено. Вказану обставину також підтвердив у судовому засіданні прокурор. Отже, впродовж зазначеного строку перебування підозрюваного ОСОБА_7 під вартою, орган досудового розслідування жодних дій, на необхідності вчинення яких вказував з посиланням на неможливість завершення досудового розслідування в кримінальному провадженні, не здійснив. Викладені обставини справи, навіть з огляду на тяжкість інкримінованого злочину, на переконання суду, не дають підстав для подальшого тримання підозрюваного ОСОБА_7 під вартою. Вирішуючи порушене слідчим питання, слідчий суддя враховує тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, те, що підозрюваний є особою похилого віку, пенсіонером за віком, отримує пенсію в сумі 2100 грн, має зареєстроване місце проживання, за яким фактично постійно проживає, є неодруженим, не судимим. Водночас, слідчим суддею враховується надана стороною захисту медична документація ОСОБА_7 , зокрема згідно з лікарськими консультативними висновками, виписками із медичних карток, ОСОБА_7 страждає атеросклерозом артерій кінцівок з болем у стані спокою, атеросклерозом артерій кінцівок з гангреною, ішемією лівої нижньої кінцівки, облітеруючий атеросклероз судин нижніх кінцівок, оклюзія стегново-підк.сементу зліва, ішемією лівої нижної кінцівки ІІ ст., абсцес шкіри, фурункул, карбункул стопи. Оцінивши надані стороною захисту документи щодо стану здоров`я підозрюваного ОСОБА_7 слідчий суддя вважає, що в умовах слідчого ізолятора останній, з урахуванням тяжкості та характеру наявних у нього хвороб, не зможе отримати кваліфіковану медичну допомогу, що в тому числі унеможливлює його подальше тримання під вартою. Слідчий суддя вважає, що вищевикладене є підставою для висновку про те, що відносно підозрюваного ОСОБА_7 необхідно обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
В апеляційній скарзі прокурор вказує на те, що оскаржувана ухвала слідчого судді є необґрунтованою, незаконною, такою, що підлягає скасуванню. Зазначає, що слідчий суддя під час розгляду клопотання залишив поза увагою наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та прийняв рішення, яке не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, неправильно застосував норми кримінального процесуального законодавства. Просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у межах строку досудового розслідування - до 09.06.2023.
Заслухавши доповідь судді про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.
Апеляційна скарга розглядається за відсутності сторін обвинувачення та захисту, неявка яких, з огляду на положення ст. 405, 422 КПК України, не перешкоджає її розгляду. Приймаючи рішення про розгляд справи за відсутності вищевказаних осіб апеляційний суд бере до уваги, що: сторони обвинувачення та захисту належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги; заяви про відкладення розгляду апеляційної скарги на інший день не подавали; підозрюваний подав заяву про розгляд апеляційної скарги без його участі, а від захисниці надійшла заява про те, що в неї закінчились повноваження захисника у кримінальному провадженні.
При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення колегія суддів бере до уваги приписи таких нормативно-правових актів.
Так, відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби, а відповідно до ч. 6 даної статті строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію, і запобіжний захід вважається скасованим.
Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в тому випадку, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду.
Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:
1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;
2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.
Колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді місцевого суду про те, що клопотання про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_7 подано до суду в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування і відповідає вимогам ст. 184 КПК України, ґрунтується на вимогах закону та змісті викладених у ньому доводів.
Із журналу судового засідання убачається, що у розгляді клопотання брали участь підозрюваний ОСОБА_7 та його захисниця, адвокатка ОСОБА_8 , що не свідчить про порушення права підозрюваного ОСОБА_7 на захист.
Обґрунтованим є й висновок слідчого судді про те, що органом досудового розслідування доведено наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Указаний висновок підтверджується приєднаними до клопотання доказами, показаннями свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками проведеними зі свідками ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , іншими зібраними в ході проведення досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, на підставі яких 09.02.2023 винесено повідомлення ОСОБА_7 про підозру у вчиненні передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України кримінального правопорушення. Погоджуючись з указаним висновком, колегія суддів також бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену в п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, п. 32, Series A, N 182). При цьому, колегія суддів доходить висновку про те, що додані до клопотання докази підтверджують причетність ОСОБА_7 до вчинення кримінального правопорушення, а також підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг учинити кримінальне правопорушення. Разом із тим, колегія суддів зазначає, що висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінальних проваджень. Крім того, колегія суддів бере до уваги і те, що обґрунтованість підозри ОСОБА_7 сторонами кримінального провадження не оспорюється.
Разом із тим, на переконання апеляційного суду, обґрунтованим є і висновок слідчого судді про наявність передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків, а саме можливого переховування підозрюваного ОСОБА_7 від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні.
Погоджуючись із указаним висновком, колегія суддів вважає, що, усвідомлюючи тяжкість покарання, яке передбачено за вчинення інкримінованого підозрюваному ОСОБА_7 злочину (позбавлення волі на строк від 7 до 9 років із позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, із конфіскацією майна), підозрюваний ОСОБА_7 з метою уникнення кримінальної відповідальності може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, іншого підозрюваного, обвинуваченого з метою зміни їх показів.
При цьому, апеляційний суд погоджується з висновком про недоведеність органом досудового розслідування ризиків, передбачених п. п. 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, на які вказується у клопотанні слідчого, а саме перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином та вчинення іншого кримінального правопорушення. Такі ризики апеляційний суд визнає недоведеними, оскільки такі не підтверджені жодними доказами, а відтак ґрунтуються виключно на припущеннях. Тому, на переконання апеляційного суду, слідчий суддя обґрунтовано не взяв їх до уваги, у зв`язку з чим апеляційний суд відхиляє і доводи апеляційної скарги прокурора про наявність таких ризиків.
Разом із тим, апеляційний суд погоджується і з висновками слідчого судді про те, що слідчим та прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти передбаченим п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України і доведеним ризикам. При цьому, апеляційний суд бере до уваги і те, що стороною обвинувачення не надано доказів, які б свідчили про те, що інший, більш м`який, запобіжний захід, ніж тримання під вартою, буде недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 у кримінальному провадженні.
При цьому, слідчий суддя дав належну оцінку даним про особу підозрюваного, який раніше відповідно до ст. 89 КК України не судимий, неодружений, має постійне місце проживання, є особою похилого віку та пенсіонером за віком.
Тому, доводи слідчого та прокурора про те, що інші, більш м`які, запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, будуть недостатніми для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 , апеляційний суд вважає такими, що ґрунтуються на припущеннях, які не підтверджені будь-якими доказами як під час розгляду слідчим суддею клопотання, так і апеляційним судом під час розгляду апеляційної скарги.
Апеляційний суд також вважає, що клопотання слідчого та доводи апеляційної скарги прокурора не містять переконливого обґрунтування про наявність у підозрюваного наміру перешкоджати досудовому розслідуванню у такий спосіб, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, буде недостатнім для запобігання будь-яким із передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України ризикам.
Разом із тим, до апеляційної скарги прокурором не додано доказів, які б із певною вірогідністю свідчили, що обрання щодо підозрюваного ОСОБА_7 менш суворого запобіжного заходу, ніж взяття під варту, не забезпечить його належну процесуальну поведінку, а також про те, що підозрюваний ОСОБА_7 з моменту обрання йому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не виконував покладені на нього процесуальні обов`язки.
З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає, що слідчим та прокурором не доведено, що інший, більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, зокрема цілодобовий домашній арешт, буде недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та виконання покладених на нього обов`язків як підозрюваного, а також запобігання передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України ризикам.
Приймаючи судове рішення беруться до уваги положення, які містяться у п. п. 3 і 4 ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, колегія суддів зазначає, що сама по собі тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , не може бути безумовною підставою для застосування щодо нього найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ця обставина повинна враховуватись у сукупності разом з іншими обставинами.
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що при розгляді клопотання слідчий суддя, взявши до уваги вищенаведені обставини, вимоги кримінального процесуального закону та дані про особу підозрюваного, дійшов до належних висновків про відмову в задоволенні клопотання про продовження щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та про можливість застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, які ґрунтуються на вимогах закону й доданих до клопотання матеріалах, у зв`язку із чим, визнаються апеляційним судом обґрунтованими й належним чином вмотивованими. При цьому, колегія суддів вважає, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 у кримінальному провадженні.
Із урахуванням наведеного вище, доводи апеляційної скарги про незаконність рішення слідчого судді щодо відмови в задоволенні клопотання про продовження підозрюваному ОСОБА_7 строку тримання під вартою, апеляційний суд відхиляє як такі, що не знаходять свого підтвердження та спростовуються наведеним вище.
На будь-які доводи в обґрунтування незаконності судового рішення в апеляційній скарзі не вказується, і таких даних у ході розгляду апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.
Разом із тим, слідчим суддею встановлено строк дії запобіжного заходу відповідно до вимог ч. 6 ст. 181 КПК України, а також обґрунтовано, відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, покладено на підозрюваного такі процесуальні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожною вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та роботи; утримуватися від спілкування зі свідками в даному кримінальному провадженні; здати на зберігання в органи ДМС України свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну (у разі наявності), - до 08 червня 2023 року включно.
Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.
За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а ухвала слідчого судді, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни.
Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б могли вплинути на висновки слідчого судді чи спростувати їх, і на такі в апеляційній скарзі не вказується, а не з`явившись на розгляд апеляційної скарги, прокурор позбавив себе можливості довести обґрунтованість доводів апеляційної скарги; що строк дії оскаржуваної ухвали сплив, а досудове розслідування завершено і обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 направлено до суду для розгляду по суті.
Керуючись ст. ст. 176-181, 183, 194, 199, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд
Апеляційну скаргу, яку подав прокурор ОСОБА_5 , залишити без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: