Справа №583/2641/21 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/990/23 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Умисне вбивство
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2023 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5

прокурора - ОСОБА_6

обвинуваченого - ОСОБА_7

захисника - ОСОБА_8

розглянувши у режимі відеоконференції у залі суду в м. Суми кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 03 квітня 2023 року, якою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою., -

ВСТАНОВИЛА:

У провадженні Охтирського міськрайонного суду Сумської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 289 КК України.

Прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб без визначення розміру застави, яке вмотивовано тим, що строк дії попередньої ухвали, якою відносно останнього було обрано запобіжний захід, закінчується а завершити розгляд кримінального провадження до цього часу, неможливо, що ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжких злочинів, за які законом передбачене покарання, в тому числі, і у виді довічного позбавлення волі, що ризики, які існували на момент застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зменшились та існують і запобігти вказаним ризикам, шляхом застосування до нього більш м`яких запобіжних заходів, також, неможливо.

Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 03 квітня 2023 року клопотання прокурора було задоволено, продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 24.00 год. 01 червня 2023 року.

Не погодившись з таким судовим рішенням, обвинувачений ОСОБА_7 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить вказану ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до нього більш м`який запобіжний захід, а саме, у вигляді цілодобового домашнього арешту з носінням електронного засобу контролю.

В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначає, що при розгляді клопотання прокурора судом не було дотримано як вимоги національного законодавства, так і практику ЄСПЛ, оскільки задовольняючи вимоги прокурора, суд не врахував, що його доводами взагалі не підтверджено ризики, про які було зазначено у клопотанні.

Апелянт вказує на те, що 15 червня 2021 року Зарічним районним судом м. Суми у продовженні йому строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою було відмовлено, і з цього часу по 22 червня 2021 року, перебуваючи вдома, він довів свою належну процесуальну поведінку, оскільки у розгляді даного кримінального провадження він зацікавлений і жодним чином не збирається переховуватись від суду чи вчиняти інші дії, які б вказували на інші ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

На думку апелянта, у суду не було підстав продовжувати строк дії найсуворішого запобіжного заходу, який, також, безпідставно і незаконно було відносно нього обрано, що ризики, заявлені прокурором жодним чином не доведені та є припущеннями і взагалі, він має намір довести суду свою непричетність та невинуватість. Крім того, він не може здійснювати тиск на свідків, оскільки безпосередні свідки подій взагалі відсутні і на його думку, достатнім буде застосування до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з носінням електронного засобу контролю, що дозволить здійснювати його постійний контроль.

В доповненнях до апеляційної скарги, апелянт посилається на те, що складений відносно нього обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, а тому, підлягає поверненню прокурору, який приймає участь у даному кримінальному провадженні.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_7 звернувся до апеляційного суду з окремим клопотання про заміну йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід, яке просив вирішити одночасно при розгляді поданої ним апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь головуючого - судді щодо змісту оскаржуваного рішення та доводів апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 на підтримку поданої апеляційної скарги та клопотання про зміну запобіжного заходу, позицію прокурора, який щодо задоволення апеляційної скарги та клопотання заперечував, просив оскаржувану ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу та клопотання про зміну запобіжного заходу без задоволення, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги та клопотання, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст.177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вищезазначених вимог Закону дотримався в повному обсязі.

З наданих апеляційному суду матеріалів вбачається, що у провадженні Охтирського міськрайонного суду Сумської області перебуває кримінальне провадження №0000574 від 16 жовтня 2020 року за обвинуваченням ОСОБА_9 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 289 КК України.

Звертаючись до суду з клопотанням про продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, прокурор посилався на те, що на даний час закінчується строк раніше обраного відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а завершити розгляд кримінального провадження до цього, з об`єктивних причин, неможливо. Крім того, прокурор вказував на те, що ризики, які стали підставою для обрання ОСОБА_7 такого запобіжного заходу, а саме, що останній може переховуватись від суду та незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших учасників кримінального провадження, не зменшилися та існують, і запобігти цим ризикам, шляхом застосування до останнього більш м`яких запобіжних заходів, неможливо.

Перевіряючи вказані доводи прокурора, судом першої інстанції було встановлено, що в матеріалах кримінального провадження наявні вагомі докази, з врахуванням яких можливо дійти висновку, що ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні інкримінованих йому злочинів. Крім того, судом було враховано і класифікацію вказаних злочинів, які, згідно ст. 12 КК України є тяжкими та особливо тяжкими, тяжкість покарання, яке загрожує останньому у разі доведеності його винуватості, суспільну небезпечність вчиненого та, наслідки, що настали - смерть людини. Також, судом було враховано і те, що розгляд кримінального провадження не завершений, не допитані свідки та потерпілі, триває дослідження документів.

Оцінивши усі обставини у своїй сукупності, врахувавши, також, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, суд і дійшов висновку про те, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які існували при обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зменшились та існують та задовольнив клопотання прокурора про продовження останньому строку дії вказаного запобіжного заходу, з яким погоджується і колегія суддів та ставити під сумнів його законність та обґрунтованість підстав не вбачає.

Що стосується доводів апелянта про те, що такі посилання прокурора є лише припущеннями і на даний час відсутні вищезазначені ризики, оскільки він не може здійснювати тиск на свідків, так як безпосередні свідки подій взагалі відсутні, що він жодним чином не збирається переховуватись від суду чи вчиняти інші дії, які б вказували на інші ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, то колегія суддів не може прийняти їх до уваги, з врахуванням тих обставин, що розгляд кримінального провадження триває, а продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, є необхідним і спрямованим саме на забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_7 та запобігання вказаним ризикам.

При цьому, посилання апелянта на судове рішення від 15 червня 2021 року Зарічним районним судом м. Суми яким було відмовлено у продовженні йому строку дії запобіжного заходу, і перебуваючи вдома, він довів свою належну процесуальну поведінку, то вони є безпідставними та такими, що не свідчать про наявність обставин, за яких подане, на даний час, прокурором клопотання не підлягало б до задоволення.

Крім того, стосовно доводів апелянта про те, що складений відносно нього обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України та підлягає поверненню прокурору, колегія суддів зауважує, що вирішення питання відповідності чи невідповідності обвинувального акту вказаним вимогам закону можливо лише на стадії підготовки справи до судового розгляду, яка на даний час минула, з врахуванням того, що судовий розгляд даного кримінального провадження розпочато та триває.

Таким чином, доводами апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 не спростовано правильність висновків суду щодо наявності підстав для продовження йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а обставин, за яких клопотання прокурора не підлягало б до задоволення, під час апеляційного перегляду даного кримінального провадження не встановлено.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку, що судом було постановлено законне та обґрунтоване рішення, підстави для його скасування відсутні, у зв`язку з чим оскаржувану ухвалу слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу обвинуваченого - без задоволення.

При цьому, саме за наявності того, що за результатом апеляційного розгляду колегією суддів не було не встановлено обставин незаконності судового рішення, яким було продовжено ОСОБА_7 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, підстави для задоволення поданого останнім клопотання про заміну йому вказаного запобіжного заходу на інший, не пов`язаний з ізоляцією від суспільства, яке обвинувачений просив вирішити одночасно при розгляді поданої ним апеляційної скарги, відсутні, а тому, у його задоволенні слід відмовити.

При цьому, колегія суддів звертає увагу і на те, що Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Таким чином, з врахуванням практики ЄСПЛ, за наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а також тих обставин, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні, в тому числі, і особливо тяжкого злочину, за що передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавленням волі, з конфіскацією майна, який, безумовно, становить небезпеку для суспільства, а також його наслідки - смерть людини, колегія суддів вважає, що в даному конкретному випадку суспільний інтерес має більшу вагу над повагою до свободи особи, а тому, і з цих підстав перебування останнього саме під вартою, є виправданим.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Відмовити обвинуваченому ОСОБА_7 в задоволенні клопотання про заміну йому запобіжного заходу з тримання під вартою на інший запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Ухвалу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 03 квітня 2023 року, якою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, залишити без зміни, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на цю ухвалу - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4