Подільський районний суд міста Києва
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2023 року

Слідчий суддя Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора Подільської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0001133 від 31.08.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 271 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Прокурор Подільської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням у якому просить накласти арешт, а саме: на наряд-допуск № 41, виданий 30.08.2023 року о 12 год. 40 хв. Старшим майстром ЦТ-3, ОСОБА_4 , журнал обліку і реєстрації робіт за нарядами та розпорядженнями ЦТ-3/СТ-2 СП « ІНФОРМАЦІЯ_1 » КП «Київтеплоенерго», журнал обліку робочого часу працівників ЦТ-3/СТ-2 СП «Київські телові мережі» КП «Київтеплоенерго», що належить КП «Київтеплоенерго» з встановленою забороною їх використання та відчуження.

В обґрунтування клопотання зазначив, що у провадженні відділу дізнання Подільського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, знаходиться кримінальне провадження № 0001133, дані щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 31.08.2023 року, за ознаками складу кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 271 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 30.08.2023 року о 17:45 год., за адресою: м. Київ, вул. Електриків, буд. 17, водій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зайшов до станції теплопостачання № 2 КП «Київтегшоенерго» де на той час проводились ремонтні роботи, та отримав тілесні ушкодження у вигляді травми лівої ноги.

Допитаний у якості потерпілого, ОСОБА_5 , показав, що з червня 2023 року він перебуває на посаді водія КП «Київтеплоенерго». 30.08.2023 ОСОБА_5 заступив на добове чергування, пройшов медичний огляд та отримав наряд на виконання робіт. ОСОБА_5 доставив робочу бригаду до станції теплопостачання № 2 КП «Київтеплоенерго», за адресою: вул. Електриків, буд. 17, м. Київ та залишився чекати їх у автомобілі. У подальшому ОСОБА_5 з власної ініціативи вирішив допомогти та притримати важку кришку засувки, в результаті чого кришка не втрималась та впала на ліву ногу ОСОБА_5

30.08.2023 проведено огляд місця події за адресою: АДРЕСА_1 , у ході якого виявлено та вилучено наряд-допуск № 41, виданий 30.08.2023 о 12 год. 40 хв. старшим майстром ЦТ-3 ОСОБА_4 , журнал обліку і реєстрації робіт за нарядами та розпорядженнями ЦТ-З/СТ-2 СП «Київські теплові мережі» КП «Київтеплоенерго», журнал обліку робочого часу працівників ЦТ-З/СТ-2 СП «Київські теплові мережі» КП «Київтеплоенерго», що запаковано до спеціального пакету № ЕХР 0370209.

У ході досудового розслідування встановлено, що вилучені документі належать КП «Київтеплоенерго».

31.08.2023 вилучене майно визнане речовими доказами у кримінальному провадженні.

Доцільність накладення арешту на вилучене майно визначається тим, що у разі повернення вилученого майна, посадові особи КП «Київтеплоенерго» можуть перешкоджати кримінальному провадженню, а саме приховуванню вказаного майна, що унеможливить проведення судових експертиз.

Вказані матеріальні об`єкти мають важливе значення для встановлення фактів і обставин у даному кримінальному провадженні, у зв`язку з цим відповідно до ст. 98 КПК України є речовим доказом та відповідає критеріям майна, на яке може бути накладено арешт, визначеним ст. 170 КПК України.

Прокурор у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, подав заяву про розгляд клопотання за його відсутності. Клопотання підтримав, просив задовольнити.

Володілець майна належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання у судове засідання не з`явився.

Відповідно до ч. 1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний.

Відповідно до ч. 3 ст.170 КПК України, підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді чи суду за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З огляду на положення ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (псуванню, перетворенню, використанню) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Арешт майна з підстав передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Відповідно до ч. 10, 11 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку, зокрема, на рухоме, нерухоме майно. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб (ч. 2 ст. 173 КПК України).

Як вбачається з матеріалів клопотання, у прокурора є достатні та обґрунтовані підстави вважати, що відповідне майно містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Отже відповідне майно відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

Тому, з огляду на положення ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям визначеним у ст. 98 КПК України критеріям, повинно арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу - відчуження, приховання, використання тощо на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Оцінюючи в сукупності надані стороною кримінального провадження докази, при вирішенні питання про накладення арешту на майно, приймаючи до уваги те, що наявна сукупність підстав та розумних підозр вважати, що вказане у клопотанні майно, може бути речовим доказом у кримінальному провадженні, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження. А тому є всі передбачені ст. 170 КПК України підстави для арешту, в межах даного кримінального провадження, вказаного у клопотанні майна.

При розгляді клопотання про арешт майна слідчий суддя також ураховує, що арешт майна це тимчасовий захід забезпечення кримінального провадження і на даний час у сторони обвинувачення є необхідність встановити і перевірити обставини та відомості щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 271 КК України, провести ряд слідчих та процесуальних дій, зокрема, допитати свідків, провести експертні дослідження тощо, у межах кримінального провадження № 0001133.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні прокурора, а також може бути виконане завдання, для виконання якого прокурор звертається із клопотанням, зважаючи на те, що досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, а тому приходить до висновку, що клопотання прокурора необхідно задовольнити та накласти арешт на вищенаведене майно із забороною їх використання та відчуження.

Також слід роз`яснити, що відповідно до ст. 174 КПК України власник або володілець майна мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Керуючись ст.ст. 98, 170 - 173, 175 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора Подільської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0001133 від 31.08.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 271 КК України задовольнити.

Накласти арешт на майно: наряд-допуск №41, виданий 30 серпня 2023 року о 12 годині 40 хвилин старшим майстром ЦТ-3, ОСОБА_4 ,; журнал обліку і реєстрації робіт за нарядами та розпорядженнями ЦТ-3/СТ-2 СП « ІНФОРМАЦІЯ_1 теплові мережі» КП «Київтеплоенерго»; журнал обліку робочого часу працівників ЦТ-3/СТ-2 СП «Київські телові мережі» КП «Київтеплоенерго», що належать КП «Київтеплоенерго», із забороною їх використання та відчуження.

Копію ухвали негайно вручити слідчому та прокурору для виконання.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Роз`яснити, що відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Cлідчий суддя Юрій РИБАЛКА