Ухвала

іменем України

21 серпня 2023 року

м. Київ

справа № 725/1356/23

провадження № 51-4927 ск 23

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Першотравневого районного суду м. Чернівці від 20 березня 2023 року та ухвалу Чернівецького апеляційного суду від 17 травня 2023 року щодо нього,

встановив:

За вироком Першотравневого районного суду м. Чернівці від 20 березня 2023 рокуОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Маріуполь Донецької області, жителя АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, визнано винуватим та засудженого за частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України(далі - КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Згідно з вказаним вироком ОСОБА_4 визнано винуватим та засуджено за те, що він 22 січня 2023 року в період часу з 17:30 по 17:42, перебуваючи за адресою: вул. Чкалова, 27-а в м. Чернівці, біля приміщення магазину «Мінімаркет», діючи в умовах воєнного стану, таємно повторно здійснив крадіжку електрогенератора марки «SNK Power», чим завдав потерпілому ОСОБА_5 матеріальної шкоди на суму 23 959,80 грн.

Ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 17 травня 2023 року вирок Першотравневого районного суду м. Чернівці від 20 березня 2023 року щодо ОСОБА_4 залишено без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 - без задоволення.

У касаційній скарзі засуджений просить змінити вказані судові рішення щодо нього та призначити йому покарання із застосування положень статті 69 КК. Посилається на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та його особі внаслідок суворості.

Свої вимоги засуджений обґрунтовує тим, що він сприяв розкриттю злочину, приймав активну участь в слідчих експериментах та інших процесуальних діях, визнав свою вину та щиро розкаявся у вчиненому злочині, а також добровільно відшкодував заподіяну шкоду потерпілій та просив у неї вибачення.

Крім того, засуджений вказує на те, що до вчинення злочину він мав постійне місце проживання, працював слюсарем-сантехніком у комунальному підприємстві та, перебуваючи під вартою, одружився з вагітною ОСОБА_7 .

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 428 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, зокрема, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Висновки суду щодо фактичних обставин вчинення засудженим ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 КК, та кваліфікація його дій у касаційній скарзі ним не оспорюються та не заперечуються.

Доводи засудженого про невідповідність призначеного покарання через суворість та можливості призначення йому покарання із застосуванням статті 69 КК є необґрунтованими з огляду на таке.

Відповідно до статті 65 КК при призначенні покарання суд має врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно з статею 69 КК за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Призначаючи засудженому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, суд першої інстанції врахував обставини вчинення злочину, характер і ступінь тяжкості цього злочину, дані про особу засудженого, який перебуває на обліку у лікаря нарколога та не перебуває на обліку у лікаря психіатра, а також те, що до 11 січня 2023 року останній працював слюсарем-сантехніком дільниці № 2 КП «Містосервіс» та відповідно до довідки від 21 липня 2022 року взятий на облік як внутрішньо переміщена особа. До того ж, суд зважив на стан здоров`я засудженого та ту обставину, що ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий, злочин вчинив в період не знятої та не погашеної судимості.

Крім того, районний суд врахував наявність заяви потерпілої про те, що шкода їй відшкодована в повному обсязі та будь-яких претензій до ОСОБА_4 вона не має.

Місцевий суд зважив і на пом`якшуючі покарання обставини - визнання вини, щире каяття та активне сприяння в розкритті злочину, а також на відсутність обтяжуючих покарання обставин.

При цьому, суд першої інстанції не вбачав правових підстав для застосування положень статей 69, 75 КК, оскільки саме таке покарання є справедливим, необхідним і достатнім.

Апеляційний суд, залишаючи вирок суду без зміни, додатково врахував, що ОСОБА_4 раніше був неодноразово судимий (7 разів), у тому числі за вчинення умисних тяжких корисливих злочинів та відбував покарання в місцях позбавлення волі, проте через незначний проміжок часу після звільнення, яке мало місце у липні 2022 року, знову вчинив умисний тяжкий злочин у період воєнного стану. Крім того, апеляційний суд послався у своєму рішенні на те, що засуджений перебуває на обліку у лікаря-нарколога (синдром залежності від опіоїдів), що негативно його характеризує.

Таким чином, розглянувши апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції не знайшов передбачених законом підстав для застосування щодо ОСОБА_4 положень статей 69, 75 КК та погодився з правильністю рішення місцевого суду про призначення засудженому мінімального покарання в межах санкції частини 4 статті 185 КК.

Так, висновок суду першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, щодо призначення засудженому мінімального покарання в межах санкції частини 4 статті 185 КК, а саме позбавлення волі на строк 5 років, у колегії суддів також сумнівів не викликає, оскількипід час призначення покарання були враховані та оцінені обставини, які є необхідними для призначення покарання.

При тому, що врахуванню підлягають обставини у їх сукупності та не надається перевага одним обставинам над іншими, як про це просить засуджений.

Відповідно до частини 1 статті 414 КПК невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

При перевірці оскаржуваних рішень, судом касаційної інстанції не встановлено обставин, які би вказували про явну несправедливість і суворість покарання, призначеного засудженому, в зв`язку з чим доводи касаційної скарги є необґрунтованими.

Водночас, колегія суддів не вбачає обґрунтованих підстав для задоволення вимог касаційної скарги засудженого щодо застосування положень статті 69 КК.

Ухвала ж суду апеляційної інстанції відповідає вимогам статті 419 КПК.

Таким чином, Суд дійшов висновку, що з касаційної скарги засудженого та наданих до неї судових рішень не вбачається підстав для її задоволення.

Зважаючи на викладене, керуючись пунктом 2 частини 2 статті 428 КПК, Суд

постановив:

Відмовити засудженому ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою на вирок Першотравневого районного суду м. Чернівці від 20 березня 2023 року та ухвалу Чернівецького апеляційного суду від 17 травня 2023 року щодо нього.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3