Справа № 314/1010/23
Провадження №1-кп/336/764/2023
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2023 року Шевченківський районний суд м.Запоріжжя

у складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

адвоката - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000029 від 18.02.2023 за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Синельникове, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, який має повну середню освіту, офіційно не працюючого, не одруженого, утриманців не має, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

1.10.02.1999 Синельниківським міським судом Дніпропетровської області за ст.94 КК України до 9 років позбавлення волі. Звільнився 27.10.2006 умовно-достроково, невідбутий строк покарання 11 місяців 5 днів;

2. 26.03.2008 Комунарівським районним судом м. Запоріжжя за ч.І ст.309 КК України до 1 року 6 місяців обмеження волі. На підставі ст.ст.75, 76 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік;

3. 16.03.2009 Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.307, ч.2 ст.309, ч.1 ст.321, ст.70 КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна. На підставі ст.71 КК України частково приєднане покарання за вироком Комунарівського районного суду м. Запоріжжя від 26.03.2008 та визначене покарання 5 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільнився 08.05.2014 по відбуттю строку покарання;

4. 04.12.2019 Оріхівським районним судом Запорізької області за ч.2 ст.309 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки. Знятий з обліку Пологівського РВ №1 філії ДУ «Центр пробації» 05.01.2022. у зв`язку з відбуттям іспитового строку,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

На початку серпня 2022 року, в денний час доби, більш точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , маючи умисел направлений на незаконне виготовлення, придбання та зберігання наркотичних засобів, без мети збуту, знаходячись у лісосмузі, розташованій поблизу смт. Комишуваха, Запорізького району, Запорізької області, шляхом зриву верхніх частин, незаконно придбав, верхні частини та гілки рослини зеленого кольору, яка росла у вказаній лісосмузі, тим самим незаконно придбав наркотичні засоби.

Після чого, ОСОБА_6 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на незаконне виготовлення та зберігання наркотичних засобів, без мети збуту, діючи незаконно, переніс вказані верхні частини та гілки рослини до території свого домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , де помістив їх для висихання до полімерного пакету, який зберігав у кімнаті свого будинку, з метою подальшого вживання.

18.02.2023, о 11 годині 46 хвилин, працівниками поліції в ході проведення огляду місця події, за місцем мешкання ОСОБА_6 вищевказані верхні частини та гілки рослини, були виявлені та у присутності понятих вилучені.

Згідно з висновком експерта №СЕ-19/108-23/2422-НЗПРАП від 27.02.2023 надана на дослідження речовина рослинного походження сіро-зеленого кольору масою 449 г є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено, маса якого складає 412 г (в перерахунку на висушену речовину).

Таким чином, ОСОБА_6 , вчинив кримінальне правопорушення (проступок), передбачене ч.1 ст.309 КК України, тобто незаконне виготовлення, придбання та зберігання наркотичних засобів, без мети збуту.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 беззаперечно визнав свою вину у пред`явленому обвинуваченні. Суду пояснив, що він, точної дати не пам`ятає, знаходячись в лісосмузі поблизу Комишувахи Запорізького району, зірвав верхні частини та гілки рослини зеленого кольору, тим самим незаконно придбав наркотичні засоби. Після чого, переніс все це до місця свого мешкання та помістив до полімерного пакету для висихання. Мети збуту не мав. Просив суд суворо не карати, зазначив, що висновки для себе зробив, щиро розкаявся.

Показання обвинуваченого ОСОБА_6 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які правильно розуміє обвинувачений та інші учасники судового провадження і які ніким не оспорюються. При цьому у суду не було сумнівів в добровільності та істинності їх позиції, суд вважав недоцільним дослідження решти доказів щодо обставин, які сторонами кримінального провадження не оспорювались. Тому, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого, дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_6 та дослідженням речових доказів.

При цьому суд роз`яснив обвинуваченому ОСОБА_6 та іншим учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати визнанні ними фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 повністю доведена під час судового розгляду.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 суд кваліфікує за ч.1 ст.309 КК України, як незаконне виготовлення, придбання та зберігання наркотичних засобів, без мети збуту.

При призначенні покарання, суд, відповідно до вимог ст.ст. 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суд в кожному випадку і щодо кожного засудженого, який визнається винним у вчиненні злочину, повинен дотримуватися вимог ст. 65 КК України, а саме: враховувати характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу засудженого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, оскільки саме через останні реалізується принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначене судом покарання повинно бути достатнім, для виправлення засуджених і попередження здійснення ними нових злочинів.

Згідно класифікації, передбаченої ст.12 КК України, обвинувачений ОСОБА_6 вчинив нетяжкий злочин.

Обставинами, яка згідно зі ст.66 КК України пом`якшують покарання, є щире каяття.

Обставини, які згідно зі ст. 67 КК України обтяжують покарання, судом не встановлені. Суд не враховує в якості обтяжуючої обставини рецидив злочину, на який посилався прокурор в судовому засіданні, оскільки відповідно до ст. 34 КК України та п.п. 15, 19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки» від 04.06.2010 № 7 рецидивом злочинів визнається вчинення нового умисного злочину особою, яка має судимість за умисний злочин. Оскільки відповідно до ч. 1 ст. 88 КК України особа визнається такою, що має судимість, з дня набрання законної сили обвинувальним вироком і до погашення або зняття судимості, то вчинення саме в цей період нового умисного злочину утворює з попереднім умисним злочином їх рецидив. Відповідно до матеріалів справи ОСОБА_6 знятий з обліку Пологівським РВ №1 філії ДУ Центр пробації» 05.01.2022, у зв`язку із відбуттям покарання. Враховуючи той факт, що судимість погашена у відповідності до п.1 ст. 89 КК України, суд приходить до висновку, що сторона обвинувачення безпідставно вказала в обвинувальному акті в якості обтяжуючої покарання обставину рецидив злочину.

Частина 2 статті 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_6 встановлено, що він раніше судимий, судимість у встановленому законом порядку погашена, не має на утриманні малолітніх дітей, має зареєстроване та постійне місце проживання, за місцем мешкання характеризується позитивно, офіційно не працевлаштований, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, востаннє оглядався лікарем-наркологом 01.03.2023, діагноз: психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіоїдів, синдром залежності, на даний час під клінічним наглядом на замісні терапії.

У рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03 жовтня 2002 року Європейський суд з прав людини зазначає, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою.

При цьому, згідно вимог ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Враховуючи сукупність наведених обставин справи, та дотримуючись принципів законності, справедливості, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень, ставлення обвинуваченого до вчиненого, роль у скоєному кримінальному правопорушенні та поведінку до і після вчинення такого, враховуючи, що за приписами ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, суд, з урахуванням майнового стану обвинуваченого, який офіційно не працевлаштований та не має джерела доходу, вважає необхідним і достатнім призначити покарання у виді обмеження волі на строк у межах санкції статті Кримінального кодексу України без реального відбування покарання, але в умовах застосування до нього вимог ст. 75 КК України шляхом звільнення його від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, тобто з іспитовим строком, та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Призначене судом покарання на переконання суду відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.

Витрати, пов`язані із залученням стороною обвинувачення експерта спеціалізованої державної установи, в порядкуст.124 КПК України, необхідно покласти на обвинуваченого.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Запобіжній захід не обирався.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до положень ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 65 КК України, ст.ст. 368, 370, 374, 381, 382 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначити покарання у вигляді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року не вчинить нового кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід до набрання вироком суду законної сили ОСОБА_6 , не обирати.

Речові докази: особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено, маса якого складає 412г (в перерахунку на висушену речовину), який переданий на зберігання до камери зберігання речових доказів ВП №2 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області - знищити; DVD-R диск для лазерних систем зчитування з відеозаписом проведення огляду місця події від 18.02.2023 - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь Держави, витрати на залучення експерта при проведенні судово-хімічної експертизи № СЕ-19/108-23/2422-НЗПРАП від 27.02.2023 у сумі 755 гривень 12 копійок.

На вирок може бути подана апеляційна скарга, з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя : ОСОБА_1