Справа № 497/648/2021
Провадження № 1-кп/497/7/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" квітня 2023 р. Болградський районний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Болград клопотання прокурора Болградської окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою в порядку ч.6 ст.193 КПК України у кримінальному провадженні, внесеному 18.03.2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000020, по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Болграда Одеської області, громадянки України, з середньою освітою, не працюючої, раніше не судимої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1,2 ст.185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що 23.01.2021 року приблизно о 07:30 години (більш точного часу не встановлено) вона, під час виконання трудових обов`язків по прибиранню приміщень їдальні КЗ «Болградська спеціальна школа Одеської обласної ради», розташованої за адресою: Одеська область, м.Болград, вул.Малевінського, 187, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння чужим майном, усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що за її діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно, з підвіконня приміщення їдальні, викрала мобільний телефон марки «SONY Xperia Z1», вартістю 1 189,66 грн., в якому були встановлені сім-карта мобільного оператора ПрАТ «Київстар» вартістю 50 грн. та карта пам`яті, марка якої не встановлена, вартістю 100 грн., що належить потерпілому ОСОБА_5 . Після чого ОСОБА_4 вищевказаний телефон, поклала до своєї сумки та розпорядилася викраденим на власний розсуд, чим спричинила потерпілому ОСОБА_5 майнову шкоду на загальну суму 1 339,66 грн.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_4 , 03.03.2021 року приблизно о 14:45 годині, під час виконання трудових обов`язків по прибиранню приміщень КЗ «Болградська спеціальна школа Одеської обласної ради», розташованої за адресою: Одеська область, м.Болград, вул.Малевінського, 187, зайшла у кімнату для відпочинку старших класів. Перебуваючи у вказаному приміщенні, ОСОБА_4 на дивані побачила відкриту сумку учениці цієї школи ОСОБА_6 , всередині якої знаходився мобільний телефон матері останньої ОСОБА_7 , в результаті чого у неї виник умисел на таємне викрадення даного телефону.

Надалі, ОСОБА_4 реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, з корисливих мотивів, скориставшись відсутністю у даному приміщенні сторонніх осіб, таємно викрала вказаний мобільний телефон марки «Xiaomi-Redmi 5 Gold» вартістю 2032,66 грн., зі встановленою в ньому сім-картою мобільного оператора «Лайфселл» вартістю 50 грн., поклавши в кишеню своїх брюк, після чого розпорядилась з викраденим на власний розсуд, чим спричинила потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 2082,66 грн.

В подальшому, продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_4 , 05.03.2021 року приблизно о 14:30 годині, під час виконання трудових обов`язків по прибиранню приміщень КЗ «Болградська спеціальна школа Одеської обласної ради», розташованої за адресою: Одеська область, м.Болград, вул.Малевінського, 187, зайшла у кабінет англійської мови, де на столі побачила відкриту сумку вчителя цієї школи ОСОБА_8 , всередині якої знаходились 700 грн., номіналами по «200» та «500», які належать останній, в результаті чого у неї виник умисел на таємне викрадення вказаних грошових коштів.

Надалі, ОСОБА_4 реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, з корисливих мотивів, скориставшись відсутністю у даному приміщенні сторонніх осіб, таємно викрала вказані грошові кошти на загальну суму 700 грн., що належать потерпілій ОСОБА_8 , поклавши в кишеню своїх брюк, після чого розпорядилась викраденим на власний розсуд, чим спричинила потерпілий ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 700 грн.

Не зупиняючись на вчиненому, ОСОБА_4 , 13.03.2021 року приблизно о 10:30 годині, під ча виконання трудових обов`язків по прибиранню приміщень КЗ «Болградська спеціальна школа Одеської обласної ради», розташованої за адресою: Одеська область, м.Болград, вул.Малевінського, 187, зайшла у кабінет заступника директора вказаної школи, де на дивані побачила відкриту сумку заступника директора цієї школи ОСОБА_9 , всередині якої знаходилися грошові кошти, які належали останній, в результаті чого у неї виник умисел на їх таємне викрадення. Надалі, ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, з корисливих мотивів, скориставшись відсутністю у даному приміщенні сторонніх осіб, таємно викрала з вказаної сумки грошові кошти номіналами 2 по «500» гривень, на загальну суму 1000 грн., що належать потерпілій ОСОБА_9 , поклавши їх в кишеню своїх брюк, після чого розпорядилась викраденим на власний розсуд, чим спричинила потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 1000 грн.

Надалі, ОСОБА_4 , 15.03.2021 року приблизно о 08:30 годині, під час виконання трудових обов`язків по прибиранню приміщень КЗ «Болградська спеціальна школа Одеської обласної ради», розташованої за адресою: Одеська область, м.Болград, вул.Малевінського, 187, в коридорі між кімнатами для відпочинку молодших класів, ОСОБА_4 на полиці для взуття побачила мобільний телефон, який був залишений учнем цієї школи ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який належить ОСОБА_11 , в результаті чого у неї виник умисел на таємне викрадення даного телефону. Надалі, ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, з корисливих мотивів, скориставшись відсутністю у даному приміщенні сторонніх осіб, таємно викрала вказаний мобільний телефон марки «НUAWEI Y6 2019» вартістю 1800 грн., зі вставленою в ньому сім-картою мобільного оператора «Водафоне», вартістю 50 грн., поклавши в кишеню своїх брюк, після чого розпорядилась викраденим на власний розсуд, чим спричинила потерпілій ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 1850 грн.

Таким чином ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 185 КК України за ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка) за однім епізодом та ч.2 ст. 185 КК України за ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно по чотирьох епізодах.

Обвинувачена ОСОБА_4 з`явилася у судове засідання, призначене на 23.11.2021 року, що підтверджується журналом та технічним записом судового засідання, яке було відкладене на 20.12.2021 року.

При цьому, обвинувачена ОСОБА_4 була повідомлена про наступне судове засідання, призначене на 20.12.2021 року, що підтверджується технічним записом та журналом судового засідання, а також її розпискою. Однак обвинувачена до суду не з`явилася, про причину неявки суд не повідомила, у зв`язку з чим судове засідання було відкладене на 17.01.2022 року, про місце та час його проведення обвинувачена ОСОБА_4 знов була повідомлена належним чином. Однак, обвинувачена ОСОБА_4 до суду знов не з`явилася та не повідомила суд про причини своєї неявки.

В судовому засіданні 17.01.2021 року було вирішене питання щодо примусового приводу обвинуваченої ОСОБА_4 в наступне судове засідання, яке було призначене на 17.02.2022 року.

Згідно з рапортом о/у СКП Болградського РВП ГУНП в Одеській області, ОСОБА_4 за адресою свого мешкання відсутня, її місцезнаходження невідомо, тому привід залишено без виконання.

В подальшому ухвалою Болградського районного суду Одеської області від 17.02.2022 року ОСОБА_4 оголошено в розшук, надано дозвіл на її затримання з метою приводу до Болградського районного суду Одеської області для участі в розгляді клопотання про застосування відносно неї запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. На підставі зазначеної ухвали суду, згідно ч. 1 ст. 6 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність», Болградським РВП ГУНП в Одеській області обвинувачена ОСОБА_4 оголошена в розшук та відносно неї заведено оперативно-розшукову справу «Розшук».

Ухвалою Болградського районного суду Одеської області від 05.09.2022 року повторно надано дозвіл на затримання ОСОБА_4 з метою приводу до Болградського районного суду Одеської області для участі в розгляді клопотання про застосування відносно неї запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно інформації, наданої Головним центром обробки спеціальної інформації Державної Прикордонної служби України № 91-11133/18/23-Вих від 16.03.2023 року, обвинувачена ОСОБА_4 покинула територію України та перетнула державний кордон в пункті пропуску "Краківець" 18.12.2021 року (інформація надана станом на 16.03.2023).

30.03.2022 року постановою прокурора на підставі ст. 281 КПК України обвинувачену ОСОБА_4 оголошено в міжнародний розшук, оскільки остання перебуває за межами України, тому є достатні підстави вважати, що вона умисно переховується від суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

Зважаючи на викладене, враховуючи тяжкість інкримінованих злочинів ОСОБА_4 , а також переховування від суду є доцільним у застосуванні відносно неї саме запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Прокурор клопотання підтримав, вважав, що обвинувачення ОСОБА_4 є обґрунтованим та достатньо ризиків для вирішення питання про обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою. Стверджував, що тривалий час встановити місце знаходження цієї особи не представляється можливим, та ОСОБА_4 перебуває у міжнародному розшуку, а тому є всі підстави обрати відносно неї запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Суддя перевіривши наданні матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши доводи прокурора, дійшов наступного висновку.

У відповідності до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Згідно ч.1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також наявність ризиків, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 ст. 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального злочину, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання особи винуватою у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, у тому числі наявність у обвинуваченого родини й утриманців; наявність у обвинуваченого постійного місця роботи; репутацію обвинуваченого, його майновий стан; наявність судимостей.

Пунктом 4 ч. 2 ст. 183 КПК передбачено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Так, у даному кримінальному провадження здійснюється судовий розгляд.

Обвинувачена ОСОБА_4 з`явилася у судове засідання, призначене на 23.11.2021 року, що підтверджується журналом та технічним записом судового засідання, яке було відкладене на 20.12.2021 року.

При цьому, обвинувачена ОСОБА_4 була повідомлена про наступне судове засідання, призначене на 20.12.2021 року, однак до суду не з`явилася, про причину неявки суд не повідомила, у зв`язку з чим судове засідання було відкладене на 17.01.2022 року. Про місце та час проведення даного судового засідання обвинувачена ОСОБА_4 була повідомлена належним чином, але до суду не з`явилася та не повідомила суд про причини своєї неявки.

В судовому засіданні 17.01.2022 року було вирішене питання щодо примусового приводу обвинуваченої ОСОБА_4 в наступне судове засідання, яке було призначене на 17.02.2022 року.

Відповідно до рапорта о/у СКП Болградського РВП ГУНП в Одеській області, ОСОБА_4 за адресою свого мешкання відсутня, її місцезнаходження невідомо, тому привід залишено без виконання.

Ухвалами Болградського районного суду Одеської області від 17.02.2022 року та 05.09.2022 року ОСОБА_4 оголошено в розшук та надано дозвіл на її затримання з метою приводу до Болградського районного суду Одеської області для участі в розгляді клопотання про застосування відносно неї запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На підставі зазначених ухвал суду, згідно ч. 1 ст. 6 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність», Болградським РВП ГУНП в Одеській області обвинувачена ОСОБА_4 оголошена в розшук та відносно неї заведено оперативно-розшукову справу «Розшук».

Згідно інформації, наданої Головним центром обробки спеціальної інформації Державної Прикордонної служби України № 91-11133/18/23-Вих від 16.03.2023 року, обвинувачена ОСОБА_4 покинула територію України та перетнула державний кордон в пункті пропуску "Краківець" 18.12.2021 року (інформація надана станом на 16.03.2023 року).

Постановою прокурора Болградської окружної прокуратури від 30.03.2023 року обвинувачену ОСОБА_4 оголошено в міжнародний розшук, оскільки остання перебуває за межами України, тому є достатні підстави вважати, що вона умисно переховується від органів досудового розслідування з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Таким чином, на час звернення прокурора з цим клопотанням, місце знаходження ОСОБА_4 не відомо.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 підтверджується зібраним на даний час матеріалами кримінального провадження відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000020 від 18.06.2021 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1,2 ст. 185 КК України за якими складено обвинувальний акт, який переданий до суду та знаходиться на стадії судового розгляду, на вимогу ст. 5 параграфу 1 (с) Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, що передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин, що також підтверджується рішенням Європейського суду з прав людини (К.-F. Проти Німеччини, від 27.11.1997 року, параграф 57).

З огляду на положення ст. 177 КПК України, враховуючи мету застосування запобіжного заходу, суд має пересвідчитися у забезпеченні виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою статті 194 КПК України.

Згідно ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу обвинуваченої, розмір майнової шкоди, в заподіянні якої підозрюється особа.

Відповідно до п.175 рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про котру йдеться, могла вчинити правопорушення.

Відповідно до Рішень Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення. І такі докази мають бути досить переконливими, щоб суддя на підставі їх розумної оцінки міг визнати причетність особи до вчинення злочину вірогідною.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.

Тому факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку, чи й просто для складання обвинувального акту, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

Достатність доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення є оціночними поняттями.

Суд вважає, що усі ті докази, що зібрані на даний час органом досудового розслідування є вагомими, які вказують на обґрунтованість підозри ОСОБА_4 .

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Прокурор, звертаючись з клопотанням про обрання відносно обвинуваченої ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та надаючи пояснення в судовому засіданні при розгляді клопотання довів наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 названих кримінальних правопорушень, перебування її у міжнародному розшуку та наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики перешкоджати кримінальному провадженню, передбачені ст.177 КПК України.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 суд керується положеннями ст. 178 КПК України, та оцінює в сукупності усі обставини, в тому числі наявність ризиків таких як:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні нетяжких злочинів, та усвідомлення обвинуваченої в тому, що їй загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 5 років, спонукало сховатись від суду та вживати заходи щодо створення перешкод для правосуддя іншим чином.

- фактичне переховування від суду, оскільки ОСОБА_4 будучи достеменно обізнаною про наявність кримінального провадження відносно неї та будучи в судовому засіданні повідомленою про наступне судове засідання, ухилилася від явки до суду та наразі перебуває у міжнародному розшуку.

Так, згідно ч.6 ст. 193 КПК України суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук.

У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Кримінальний процесуальний кодекс України жодним чином не обумовлює ухвалення судового рішення про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за відсутності обвинуваченого доведеністю факту перебування такої особи у міжнародному розшуку, а лише визначає необхідність оголошення такого розшуку (ч. 6 ст. 193, ч. 2 ст. 281 КПК України), що в даному випадку і було здійснено постановою прокурора Болградської окружної прокуратури від 30.03.2023 року, якою обвинувачену ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 оголошено у міжнародний розшук.

Винесення прокурором постанови про оголошення обвинуваченої в міжнародний розшук та внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, є достатнім для підтвердження факту оголошення особи у міжнародний розшук в розумінні вимог ст. 281 КПК України та ч. 6 ст. 193 КПК України.

Таким чином, суд приходить до висновку, що до клопотання прокурора були надані належні та допустимі докази оголошення ОСОБА_4 в міжнародний розшук.

Обов`язковою умовою здійснення міжнародного розшуку з метою екстрадиції є чинне процесуальне рішення про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Зазначена вимога міститься у ч.2 ст. 58 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року, згідно з якою до запиту про видачу особи для здійснення кримінального переслідування в обов`язковому порядку повинна долучатися завірена копія постанови про взяття під варту. Аналогічні вимоги передбачені Європейською конвенцією про видачу правопорушників 1957 року.

Крім цього, неприйнятними для екстрадиції процесуальним рішенням є ухвала суду про дозвіл на затримання з метою приводу, що за своєю природою не є рішенням про обрання або застосування запобіжного заходу, відповідно до вищевказаних нормативних актів, які мають вищу юридичну силу ніж чинне кримінально процесуальне законодавство.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, зокрема Кримінальним процесуальним кодексом України (далі КПК України), який набрав чинності 20.11.2012 року та яким визначено порядок кримінального провадження на території України.

Окрім того, зазначений КПК України не визначає, якими саме доказами має бути доведено, що особа перебуває у будь-якому із видів розшуку, однак регламентує, що про оголошення розшуку (державного, міжнародного) має бути винесена окрема постанова слідчого або прокурора (ст.281 КПК України). Фактично дата винесення слідчим, прокурором постанови про оголошення обвинуваченого в міжнародний розшук і є початком перебування особи в міжнародному розшуку.

Крім того, суд перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме того, що ОСОБА_4 може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні, та вчинити інший злочин, встановила, що такі доводи є обґрунтованими, зважаючи на тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченій у разі визнання її винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, характер та ступінь суспільної небезпечності кримінального правопорушення.

Так, враховуючи дані про особу ОСОБА_4 , яка підозрюється у вчиненні в тому числі нетяжких кримінальних правопорушеннях, передбачених ч.2 ст. 185 КК України, та яка оголошена у міжнародний розшук, а тому з урахуванням ст. ст. 177, 178, 183, 184, 194, ч. 6 ст. 193 КПК України, з метою забезпечення виконання процесуальних рішень, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора про обрання обвинуваченій ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню.

При судовому розгляді клопотання про обрання (застосування) запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Надані із клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою матеріали, а також матеріали, які містяться у кримінальному провадженні, яке розглядається судом (підтвердження щодо повідомлення обвинуваченої про дати розгляду справи, тощо), доводять наявність правових підстав для обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також того, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси обвинуваченої з метою забезпечення кримінального провадження.

З урахуванням викладеного, враховуючи наявність належних і достатніх доказів про перебування обвинуваченої у міжнародному розшуку, а також наявність обґрунтованої підозри та актуальних ризиків, зазначених в ст. 177 КПК України, суд приходить до висновку про задоволення клопотання прокурора про застосування (обрання) запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_4 .

Положеннями ч.6 ст. 193 КПК України визначено єдиний випадок, коли можливо обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченої особи у її відсутність.

Вказаною нормою не визначено строк дії ухвали та строк, на який суд має обрати запобіжний захід такій особі, лише врегульовано вимоги щодо доставки затриманої особи на підставі такої ухвали до суду.

А відтак суд приходить до висновку про відсутність підстав для визначення строку дії запобіжного заходу відносно особи, яка перебуває у розшуку.

Разом з цим, ВС дійшов висновку, що чіткого розмежування між поняттями «застосування запобіжного заходу» та «обрання запобіжного заходу», яке би мало різні процесуальні наслідки, кримінальний процесуальний закон не містить (постанова від 13.12.2018 у справі№ 483/1186/16-к). ВС зазначив, що, виходячи зі змісту диспозицій статей 177, 178, 184, 196 КПК України терміни «застосування запобіжного заходу» та «обрання запобіжного заходу» використовуються як синонімічні (тотожні за своїм правовим значенням).

З огляду на зазначене, суд звертає увагу, що обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не є тотожним поняттю застосування такого, тому після затримання ОСОБА_4 питання можливості застосування до неї обраного запобіжного заходу або його зміну на більш м`який запобіжний захід буде повторно розглядатися судом у встановленому законом порядку, а також розглядатися питання про застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

Згідно зі ст. 335 КПК України у разі, якщо обвинувачений ухилився від суду…, суд зупиняє судове провадження щодо цього обвинуваченого до його розшуку... Розшук обвинуваченого, який ухилився від суду, оголошується ухвалою суду, організація виконання якої доручається слідчому та/або прокурору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.176-178, 183, 184, 193, 335, 395 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора Болградської окружної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000020 від 18.06.2021 року, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою в порядку ч.6 ст. 193 КПК України відносно ОСОБА_4 , яка обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1,2 ст. 185 КК України задовольнити.

Обрати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Болграда Одеської області, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1,2 ст. 185 КК України, оголошеного у міжнародний розшук - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Зобов`язати компетентних службових осіб після затримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і не пізніше як через сорок вісім годин з часу доставки її до місця кримінального провадження звернутися до суду для розгляду питання за участю ОСОБА_4 про застосування обраного їй запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Зупинити судове провадження до розшуку обвинуваченої ОСОБА_4 .

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом семи днів з дня винесення рішення.

Суддя ОСОБА_1