Номер провадження: 11-кп/813/566/23
Справа № 508/69/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.05.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Миколаївського районного суду Одеської області від 06 жовтня 2022 року, у кримінальному провадженні №0000010, внесеному до ЄРДР 05.01.2022 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з неповною середньою освітою, не одруженого, студента 2 курсу Ісаївського ПАЛ, раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення.

Оскаржуваним вироком ОСОБА_9 визнано виним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. ст. 75, 104 КК України ОСОБА_9 звільнено від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_9 обов`язок не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти цим органам про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

До вступу вироку в законну силу, міру запобіжного заходу визначено не обирати.

Вироком також вирішено питання щодо долі речових доказів.

Відповідно до оскаржуваного вироку, 28 грудня 2021 року, приблизно 11 години 30 хвилин, у ОСОБА_9 , який проходив повз домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , де мешкає ОСОБА_10 , виник умисел на викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_9 , скориставшись відсутністю господаря будинку, знайденим на ганку ключем відчинив вхідні двері будинку та проник до середини житла.

У подальшому, ОСОБА_9 , під час перебування у вказаному будинку, у вітальні виявив супутниковий передавач марки «EUROSKY» та дистанційний пульт до нього, які визначив предметом свого злочинного посягання.

На виконання свого злочинного умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_9 , будучи впевнений, шо за його діями ніхто не спостерігає та викрити його злочинні дії ніхто не може, діючи з метою незаконного збагачення, з корисливих мотивів, таємно викрав супутниковий передавач марки «EUROSKY», чорного кольору б/в., вартістю 500 гривень та дистанційний пульт марки «EUROSKY», чорного кольору б/в., вартістю 100 гривень.

У подальшому, ОСОБА_9 , з метою уникнення кримінальної відповідальності, місце скоєння кримінального правопорушення залишив, розпорядившись викраденим майном на свій власний розсуд, спричинивши матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_10 на загальну суму 600 гривень.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції, заступник керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи доведеності вини та правильності кваліфікації дій обвинуваченого, просить вирок змінити у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність з огляду на те, що неповнолітній обвинувачений ОСОБА_9 є студентом 2 курсу Ісаївського ПАЛ, однак у порушення вимог кримінального законодавства суд першої інстанції, звільняючи обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, безпідставно не застосував до нього обов`язки, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України, а саме повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця навчання.

За таких обставин, прокурор просить вирок Миколаївського районного суду Одеської області від 06 жовтня 2022 року змінити в частині призначення покарання.

Резолютивну частину вироку щодо застосування вимог ст. 76 КПК України викласти в такій редакції: «не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти цим органам про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації».

В іншій частині вирок залишити без змін.

Позиція учасників судового розгляду в судовому засіданні.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 підтримала апеляційну скаргу та просила вирок Миколаївського районного суду Одеської області від 06 жовтня 2022 року змінити.

Захисник ОСОБА_7 заперечувала проти задоволення апеляційної скарги.

Судовий розгляд в суді апеляційної інстанції, відповідно до положень ч.4 ст.405 КПК України (далі - КПК), проведено за відсутності обвинуваченого ОСОБА_9 , який не заявляв клопотання про участь у судовому засіданні апеляційного суду, та за відсутності потерпілого ОСОБА_10 , Служби у справах дітей Миколаївської селищної ради, які, будучи повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились, клопотань про відкладення судового засідання не заявляли.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Враховуючи те, що висновки суду першої інстанції про винуватість обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та правильність кваліфікації його дій ніким із учасників провадження в апеляційному порядку не оскаржується, колегія суддів, не встановивши при цьому жодних істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили суду дійти правильного висновку в цій частині, не вбачає підстав для їх перегляду, відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України.

Що стосується доводів прокурора відносно того, що суд першої інстанції у порушення вимог кримінального законодавства безпідставно не застосував до обвинуваченого один із обов`язків, передбачених ч.1 ст. 76 КК України, а саме повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця навчання, апеляційний суд вважає їх слушними з огляду на таке.

Положеннями ст. 75 КК передбачено, що в разі, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше 5 років, урахувавши тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Так, відповідно до ч.1 ст. 76 КК України у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням суд покладає на засудженого такі обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Оскільки, вказана норма носить імперативний характер, то застосування обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України, при звільненні обвинувачених від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України є обов`язковою.

Таким чином, із аналізу змісту вказаної норми закону можна дійти висновку, що вона має імперативний характер та зобов`язує суд покласти на особу вищевикладені обов`язки.

Повертаючись до обставин справи, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_9 можливе без ізоляції від суспільства за умови здійснення за ними нагляду, що необхідно для його виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень та на обвинуваченого були покладені обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти цим органам про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Водночас, як вбачається з матеріалів провадження обвинувачений ОСОБА_9 є студентом 2 курсу Ісаївського ПАЛ, у зв`язку з чим на обвинуваченого на підставі п. 2 ч.1 ст. 76 КК України покладається обов`язок повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, з метою забезпечення здійснення належного нагляду за його поведінкою, виправлення та запобігання вчиненню нових правопорушень.

Тобто, суд першої інстанції, застосовувавши вимоги ст. 75 КК України, не поклав на обвинуваченого обов`язок, передбачений п.2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця роботи або навчання.

За таких обставин, оскільки доводи прокурора знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду, апеляційна скарга заступника керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_8 підлягає задоволенню, а оскаржений вирок зміні в частині обов`язків, які покладені на обвинуваченого на підставі ст. 76 КК України.

В силу п. 2 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити його.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є застосування закону, який не підлягає застосуванню.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 413, 414, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

ухвалив:

Апеляційну скаргу заступника керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Миколаївського районного суду Одеської області від 06 жовтня 2022 року у кримінальному провадженні №0000010, внесеному до ЄРДР 05.01.2022 року, яким ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, - змінити.

Резолютивну частину вироку щодо застосування до обвинуваченого ОСОБА_9 вимог ст. 76 КК України викласти в такій редакції: «не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомлятим цим органам про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації».

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4