Провадження № 1-кп/761/2195/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2023 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 ,

обвинувачених ОСОБА_9 ,

ОСОБА_10 ,

провівши в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва судове засідання у кримінальному провадженні №0000307 від 06.09.2021 за обвинуваченням ОСОБА_9 , ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111 КК України,

У С Т А Н О В И В :

В ході судового розгляду у наведеному кримінальному провадженні захисником обвинуваченого ОСОБА_10 - адвокатом ОСОБА_8 заявлено клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, оскільки відсутні ризики непроцесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_10 , а інкриміноване обвинувачення необґрунтоване.

Прокурор заперечував з приводу задоволення даного клопотання.

Інші учасники підтримали згадане клопотання.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, вивчивши наявні матеріали кримінального провадження, суд дійшов такого висновку.

Вирішуючи питання щодо зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_10 , суд зважає на те, що хоча обвинувачений і є раніше не судимим, однак на даний час обвинувачується у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину, пов`язаного із державною зрадою, тобто діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, шляхом надання представникам іноземної організації - ФСБ російської федерації (далі - рф) допомоги в проведенні підривної діяльності, що в контексті повномасштабної збройної агресії рф свідчить про надзвичайно високий рівень суспільної небезпеки таких дій. Також, беручи до уваги і покарання, яке може бути призначене обвинуваченому, у разі визнання його винуватим, розвинуті та стабільні зв`язки із спецслужбами держави-агресора, суд дійшов висновку про існування реального ризику, що обвинувачений ОСОБА_10 , будучи неізольованим від суспільства в рамках лише такого запобіжного заходу як тримання під вартою, з метою уникнення кримінальної відповідальності, при першій можливості, буде переховуватись від суду, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення, зокрема аналогічне.

Крім того, суд зважає на те, що вирішуючи питання доцільності утримання обвинуваченого в умовах несвободи, необхідно враховувати особливості конкретної справи, у якій необхідне тривале утримання особи під вартою, оскільки у деяких особливих випадках позбавлення свободи може бути єдиним засобом, який дає змогу гарантувати явку обвинуваченого до суду, зокрема, з урахуванням його особистості, характеру злочину, а також тяжкості ймовірного покарання.

Так, «особливими випадками» відповідно до позицій ЄСПЛ є справи, у яких існують конкретні вказівки на справжні інтереси суспільства, які попри презумпцію невинуватості переважують правила поваги до особистої свободи та виправдовують тримання особи під вартою.

Для цього суд має вивчити всі факти «за» і «проти» наявності справжньої вимоги громадських інтересів, яка виправдовувала б відступ від правила поваги до особистої свободи.

Отже, вирішуючи питання щодо реальності зазначених стороною обвинувачення ризиків непроцесуальної поведінки ОСОБА_10 , суд має керуватись наявністю підстав, які свідчать про необхідність подальшого ізолювання особи від суспільства з метою забезпечення інтересів невизначеного кола громадян.

Першою такою підставою ЄСПЛ визначив ймовірність нез`явлення обвинуваченого до суду, тобто прийняття останнім заходів, спрямованих на переховування від суду з метою уникнення покарання, що загрожує йому у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих дій.

Оцінюючи реальність існування ризику переховування обвинуваченого від суду, крім суворості покарання, суд має врахувати також складності обставин справи і судового розгляду.

В той же час, на переконання суду будь-який інший запобіжний захід до ОСОБА_10 застосувати неможливо, оскільки відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто у вигляді тримання під вартою, а отже застосування будь-якого іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, як не є можливим згідно з процесуальними нормами, так і не буде достатнім для стримування ризиків непроцесуальної поведінки, передбачених ст. 177 КПК України.

На підставі викладеного, правові підстави для задоволення клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 176, 177, 331, 371 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_8 щодо зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_10 з тримання під вартою на домашній арешт - відмовити.

Оголошення повного тексту ухвали відбудеться 9 червня 2023 року о 10 годині 05 хвилин.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді

___________________ __________________ _______________

ОСОБА_3 ОСОБА_1 ОСОБА_2