Провадження № 1-кс/202/4947/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2023 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Індустріального районного суду м. Дніпропетровська клопотання слідчого СВ ВП № 2 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, подане в рамках кримінального провадження, внесеного 15.05.2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000663, у відношенні:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Орджонікізде, Дніпропетровської області, громадянина України, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, на утриманні малолітніх дітей та не працездатних осіб не маючий, без місця реєстрації та постійного місця проживання, раніше судимого:

-24.02.2014 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 185 КК України, п.3-4 ст.76 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на три роки. На підставі ст. 75, 76 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки;

-23.11.2016 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 186 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на два роки. На підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік;

-11.04.2017 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185, ч.2 ст. 186, ст. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на чотири роки. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано не відбуте покарання 3 місяці за вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 23.11.2016 та остаточно призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки 3 місяці.

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

16 червня 2023 року слідчий СВ ВП №2 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 звернулась до суду з клопотанням, яке погоджене з прокурором Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_7 , в якому просить застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб.

Клопотання мотивовано тим що ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

Так органами досудового розслідування встановлено, що 15.06.2023 військовослужбовець Національної гвардії України старший стрілець ОСОБА_9 , відповідно до затвердженого плану залучення сил та засобів ВЧ 3036 НГУ з охорони громадського порядку в м. Дніпро на червень 2023, з метою забезпечення публічної безпеки і порядку, недопущення вчинення кримінальних та адміністративних правопорушень в межах Індустріального району м. Дніпра, тобто фактично виконував свої службові обов`язки.

Під час патрулювання та перевірки ОСОБА_5 та застосування до нього превентивного заходу, що передбачено ст. 34 ЗУ «Про Національну поліцію»- вимога показати вміст особистих речей та кишень, ОСОБА_5 дістав серветку з вмістом у ній сліп-пакету з кристалічною речовиною, що ззовні схожа на наркотичну, яку почав ховати до кишені. Після чого ОСОБА_9 було прийнято рішення щодо фізичного контролю ОСОБА_5 , проте коли ОСОБА_10 почав утримувати його за руку в якій був виявлений сліп-пакет із невідомою речовиною, ОСОБА_5 почав чинити опір намагаючись засунути до свого рота сліп-пакет із речовиною та проковтнути. В цей момент, коли ОСОБА_9 почав утримувати його за руку та намагався не допустити поміщення до свого рота вказану речовину, ОСОБА_5 знаходячись біля буд. 10 по вул. Батумська в м. Дніпро, реалізуючи раптово виниклий умисел, спрямований на умисне заподіяння працівнику правоохоронного органу тілесних ушкоджень, розуміючи, що військовослужбовець Національної гвардії України, знаходиться при виконанні своїх службових обов`язків, діючи умисно, знаходячись в положенні сидячи на лавці спричинив укус своїми зубами за ліву руку ОСОБА_9 спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді укушеної рани на великому та вказівному пальці лівої руки.

Його дії кваліфіковані як умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, за ознаками складу кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

Підозра обгрунтована рапортом про від 15.06.2023; протокол допиту потерпілого ОСОБА_9 ; витягом з наказу про призначення ОСОБА_9 , на посаду старшого стрільця; протокол допиту потерпілого ОСОБА_11 , від 22.03.2023; документами на майно; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 , від 15.06.2023; протокол допиту свідка ОСОБА_13 , від 15.06.2023; протокол допиту свідка ОСОБА_14 , від 15.06.2023; протокол допиту свідка ОСОБА_15 , від 15.06.2023; протокол допиту свідка ОСОБА_16 , від 15.06.2023; протокол допиту свідка ОСОБА_17 від 15.06.2023; медичною довідкою від 15.06.2023; речовими доказами, які були вилучені 15.06.2023 у ході проведення обшуку ОСОБА_5 ; протоколом огляду ком пакт диску від 16.06.2023; іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

На думку слідчого є всі підстави для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тому що існують ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КК України, обґрунтовується тим, що підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду, так як останній підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за яке законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до п`яти років, тобто у вчиненні не тяжкого злочину за місцем мешкання ніде не зареєстрований та не має постійного місця мешкання у м. Дніпро. Крім того, прецедентною практикою Європейського суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ) у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.01.2001 зазначено, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування», а тому ймовірна тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_5 у разі визнання останнього винуватим у вчиненні злочину, є суттєвим елементом, який підтверджує існування ризику переховування останнього від органу досудового розслідування та/або суду. Ця обставина, у свою чергу, може зашкодити вирішенню завдань кримінального судочинства.

Крім того, ризик передбачений п. 3 ч.1 ст. 177 КПК України, підтверджується тим, що підозра в основному підтверджується показаннями потерпілого, знаючи про це підозрюваний ОСОБА_5 може незаконно впливати на нього, шляхом вмовляння або погроз, з метою змінення ним своїх показань, враховуючи що йому відомо місце роботи потерпілого.

Також, з урахуванням того, що підозрюваний ОСОБА_5 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, не має офіційного місця роботи або іншого стабільного джерела доходу для підтримання свого існування, не має постійного місця мешкання у м. Дніпро. Таким чином є всі підстави вважати, що ОСОБА_5 , що він може вчинити новий злочин.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки, а ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до п`яти років.

При заявлені клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ураховано та не порушено вимоги ст. 29 Конституції України, ст. 9 Загальної Декларації прав людини, ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ст. 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.

Клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в провадженні існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинувачених, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Отже, саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_5 , процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Запобігання вищевказаним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, неможливо, оскільки:

застосування до ОСОБА_5 , запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту, фактично не зможе забезпечити реальне запобігання спробам вчинити ним дії, передбачені п.п. 1,5 ч. 1 ст. 177 КПК України;

- у разі обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання до ОСОБА_5 , останній може впливати на потерпілого з метою зміни ним своїх показань, крім того ОСОБА_5 , раніше судимий за вчинення корисливих злочинів, у зв`язку з чим відсутні підстави вважати, що при обрані запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, підозрюваний буде виконувати покладені на нього зобов`язання;

- під час досудового розслідування не надійшло жодних звернень про передачу ОСОБА_5 , комусь на поруки, що виключає обрання даного запобіжного заходу;

- обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту також є неможливим, оскільки підозрюваний ОСОБА_5 , ніде на зареєстрований та загалом не має постійного місця мешкання у м. Дніпро, тобто може змінювати місце проживання на власний розсуд, власних дітей на утриманні не має, відомості офіційного місця реєстрації відсутні, як і не має постійного офіційного місця роботи. Таким чином відсутні достатні соціальні важелі впливу, що зможуть утримати підозрюваного за місцем проживання.

Тобто є обґрунтовані підстави вважати, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам під час судового розгляду кримінального провадження, у зв`язку з чим відносно ОСОБА_5 , з метою запобігання ризикам, передбаченим п.п. 1, 3, 4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, доцільно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

В ході розгляду клопотання прокурор ОСОБА_7 та слідчий ОСОБА_4 клопотання підтримали, посилаючись на викладені у ньому обставини та наявність обґрунтованої підозри та обґрунтованих ризиків. Просили застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки більш м`який запобіжний захід не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного та встановити розмір застави.

Підозрюваний ОСОБА_5 не заперечував проти застосування запобіжного заходу, ризики вважає необґрунтованими. Зазначив, що він частково визнає свою вину у скоєному кримінальному правопорушенні. Не заперечував проти розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу за відсутності його адвоката.

Вислухавши доводи сторін, дослідивши надані докази, слідчий суддя прийшов до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що подане слідчим клопотання відповідає вимогам ст.ст. 183, 184 КПК України, а вручення письмового повідомлення про підозру у вчинені кримінального правопорушення та копії клопотання і матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу здійснено з дотриманням строків, передбачених ч. 2 ст. 278 КПК України та ч. 2 ст. 184 КПК України відповідно.

Клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає вимогам ст.ст. 183, 184 КПК.

Згідно ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених статтею 177 КПК України,на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст. 3 Загальної декларації прав людини, ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 4 "Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства", запобіжний захід у вигляді взяття під варту обирається лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

Слідчий суддя вважає, що сторона обвинувачення матеріалами клопотання та в судовому засідання доведено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, який є нетяжким злочином, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 5 років.

Із доданих матеріалів клопотання вбачається, що підозра достатньо підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: рапортом про від 15.06.2023; протокол допиту потерпілого ОСОБА_9 ; витягом з наказу про призначення ОСОБА_9 , на посаду старшого стрільця; протокол допиту потерпілого ОСОБА_11 , від 22.03.2023; документами на майно; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 , від 15.06.2023; протокол допиту свідка ОСОБА_13 , від 15.06.2023; протокол допиту свідка ОСОБА_14 , від 15.06.2023; протокол допиту свідка ОСОБА_15 , від 15.06.2023; протокол допиту свідка ОСОБА_16 , від 15.06.2023; протокол допиту свідка ОСОБА_17 від 15.06.2023; медичною довідкою від 15.06.2023; речовими доказами, які були вилучені 15.06.2023 у ході проведення обшуку ОСОБА_5 ; протоколом огляду ком пакт диску від 16.06.2023; іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності та взаємозв`язку.

Крім того, слідчим та прокурором доведено існування ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: можливості підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідка, у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Так, про наявність ризику переховуватись від органів досудового розслідування, відповідно до ч.1 п.1 ст.177 КПК України, свідчить тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до категорії нетяжких злочинів, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 5 років, у зв`язку із чим, розуміючи тяжкість можливого покарання у разі визнання підозрюваного винним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання. Окрім того, слідчим суддею враховується, що підозрюваний ОСОБА_5 не має постійного місця проживання, та відсутнє місцем реєстрації.

Ризик, передбачений ч.1 п.3 ст. 177 КПК України, незаконно впливати на свідків, підтверджується тим, що підозра підтверджується показаннями потерпілого, та знаючи про це підозрюваний ОСОБА_5 може незаконно впливати на нього, шляхом вмовляння або погроз, з метою змінення ним своїх показань, враховуючи що йому відомо місце роботи потерпілого.

Ризик, передбачений ч.1 п.5 ст. 177 КРК України, вчинити інше кримінальне правопорушення підтверджується тим, що підозрюваний в силу ст..89 КК України, раніше судимий, на шлях виправлення не став, висновків не зробив, не має постійного місця проживання та роботи, та вчинив кримінальне правопорушення.

Також, слідчий суддя вважає, що ризик перешкоджати кримінальному правопорушенню іншим чином, слідчим та прокурором необґрунтовані та наразі нічим не підтверджені.

Слідчий суддя також враховує доводи підозрюваного, викладені на користь підозрюваного, але у даному випадку ці доводи не перевищують суспільного інтересу у справі, який полягає у повному та неупередженому досудовому розслідуванні кримінального провадження у встановлені законом строки, а також забезпечення запобіганню процесуальних ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Що стосується посилання самого підозрюваного щодо обрання запобіжного заходу, непов`язаного з триманням під вартою, у вигляді особистого зобов`язання або домашнього арешту, слідчий суддя вважає, що неможливість застосування такого виду запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_5 пов`язана з тим, що особисте зобов`язання є найбільш м`яким запобіжним заходом та відповідно до п. 2 ст. 179 КПК України та ст..181 КПК України - однією з ознак виконання такого виду запобіжного заходу є те що підозрюваний зобов`язується не залишати житло, не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду, та його застосування не достатнє для забезпечення виконання підозрюваним його обов`язків у цьому кримінальному провадженні, оскільки він не має постійного місця проживання.

Застосовуючи до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, з урахуванням особи підозрюваного, суд вважає за можливе визначити підозрюваному відповідний розмір застави.

При визначенні розміру застави слідчий суддя враховує положення ч.4 ст.182 КПК України, а також відповідні висновки ЄСПЛ, надані при розгляді справи «Істоміна проти України».

Так, у рішенні від 13.01.2022 у справі «Істоміна проти України» ЄСПЛ зауважив, що відповідно до ч.4 ст.182 КПК слідчий суддя визначає розмір застави «з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст.177 цього кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього». Далі Суд зазначив, що застава має на меті не гарантування відшкодування шкоди, завданої у справі, а передусім забезпечення явки особи в судове засідання. Тому розмір застави повинен оцінюватися залежно від особи, про яку йдеться, з урахуванням її матеріального стану та інших релевантних критеріїв, що свідчать на користь чи проти явки особи до суду. В ЄСПЛ наголосили, що суд повинен так само обережно й ретельно розглядати питання про застосування застави, як і вирішувати, чи є необхідним продовження тримання особи під вартою. Сума шкоди може бути одним з факторів, що виправдовує вищий розмір застави, але лише в поєднанні з іншими критеріями серйозністю злочину, ризику втечі та ін.

З урахуванням наведеного вище, слідчий суддя визначаючи підозрюваному ОСОБА_5 розмір застави вважає, що така має бути співмірною із матеріальним становищем особи та вчиненим ним діянням, а також наслідками, які воно спричинило чи могло спричинити. Тому, слідчий суддя враховуючи тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , його майновий та сімейний стан, стан здоров`я, інші дані про його особу, та ризики, передбачені ст.177 КПК України, які суд вважає обґрунтованими та доведеними, вважає за доцільне визначити підозрюваному заставу в розмірі 10 (десяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 26840 (двадцять шість тисяч вісімсот сорок) гривень 00 коп., що відповідає межі застави, встановленій п.2 ч.5 ст.182 КПК України. Окрім того, у разі внесення застави, на підозрюваного слід покласти обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись вимогами ст.ст. 131, 132, 176-178, 181, 184, 193-194, 309, 369, 372, 395 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят днів) по 13 серпня 2023 року включно.

Встановити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу у розмірі 10 (десяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 26840 грн (двадцять шість тисяч вісімсот сорок ) гривень, які необхідно внести у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому КМУ, отримувач коштів: ТУ ДСА України в Дніпропетровській області, банк отримувача: Держказначейська служба України м. Київ, рахунок отримувача: UA0017442, призначення платежу: застава, № ухвали суду, П.І.Б. платника застави, , Код банку отримувача (МФО) 820172.

У разі внесення застави, уповноваженій службовій особі місця ув`язнення необхідно негайно звільнити ОСОБА_5 з-під варти та повідомити про це слідчого, прокурора, слідчого суддю або суд.

З моменту звільнення ОСОБА_5 з-під варти у зв`язку з внесенням застави він буде вважатися таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, яким здійснюється досудове розслідування, прокурора або суду;

Вказані обов`язки в разі внесення застави покладаються на ОСОБА_5 строком на 2 місяці, який починається з моменту звільнення з-під варти після внесення застави.

У разі невиконання вище перелічених обов`язків, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовуються у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України.

Ухвала слідчого судді діє по 13.08.2023 року включно та підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляція безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1