Справа № 308/8310/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 серпня 2023 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі головуючої судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000193 від 14.03.2023 року, у відношенні:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Закарпатської області, Ужгородського району, м. Чоп, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з початковою освітою, вдівця, раніше засудженого вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.10.2021 року за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнане судом доведеним.

07 березня 2023 року близько о 20 годині 00 хвилин ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, прагнучи задовольнити особисті потреби за рахунок незаконного вилучення майна, тобто діючи з корисливим мотивом та метою, реалізовуючи злочинний умисел, спрямований на крадіжку, вважаючи, що робить це непомітно для потерпілого та інших осіб, діючи таємно, прибув за адресою: АДРЕСА_2 , де реалізовуючи умисел, спрямований на крадіжку, вважаючи, що робить це непомітно для потерпілого та інших осіб, тобто діючи таємно, повторно, в умовах воєнного стану, шляхом відкриття зсувки воріт проник на територію дворогосподарства, через незамкнуті двері проник до альтанки, звідки незаконно, безоплатно та поза волею власника викрав належний потерпілій ОСОБА_6 велосипед марки «Cube», ринкова вартість якого становить 18971,00 грн., після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 завдав матеріальних збитків потерпілій ОСОБА_6 на загальну суму 18971,00 грн.

Отже, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України, а саме: таємне викладення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням в інше приміщення, вчинена в умовах воєнного стану.

Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом.

Позиція сторони захисту та сторони обвинувачення.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, визнав повністю, підтвердивши обставини, викладені в обвинувальному акті, а саме: спосіб вчинення ним інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення (злочину), викладеного в обвинувальному акті, які відповідають дійсності. У вчиненому щиро кається, засуджує свою поведінку.

Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні просив суд урахувати, що обвинувачений визнавав себе винуватим, засудив свою протиправну поведінку, а тому просив призначити його підзахисному мінімальне покарання, передбачене санкцією ч.4 ст. 185 КК України. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, врахувавши частку невідбутого обвинуваченим покарання за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.10.2021 року, просив суд призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 1 місяць.

Прокурор зазначив, що у судовому засіданні достеменно встановлено, що інкриміноване протиправне діяння вчинено обвинуваченим, тому просить суд визнати його винуватим та призначити покарання за ч.4 ст.185 КК України у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання, яке буде призначене, приєднати частку невідбутого ОСОБА_4 покарання за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.10.2021 року у виді позбавлення волі строком на 3 роки, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання в виді позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців.

Потерпіла в судове засідання не з`явилась, однак надала суду заяву про проведення судового розгляду кримінального провадження без її участі.

Підстави, за яких суд не досліджує докази сторони обвинувачення та захисту, а також уважає доведеною винуватість поза розумним сумнівом.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті. При цьому суд роз`яснив обвинуваченому положення ч. 3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку.

Тож, беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений ОСОБА_4 правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченого та не знайшов підстави вважати, що останній себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані ним у судовому засіданні обставини, чи визнає їх під примусом.

Це узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Ураховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дійшов висновку, щодо доведеності винуватості ОСОБА_4 поза розумним сумнівом у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, а саме: таємне викладення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням в інше приміщення, вчинена в умовах воєнного стану.

Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

У судовому засіданні було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю, у вчиненому щиро каявся, засудив свою протиправну поведінку. Крім того, протягом усього строку досудового розслідування активно сприяв розкриттю злочину, визнавав свою винуватість, тяжкі наслідки вчиненням злочину не завдані, майно, що було об`єктом злочинного посягання, повернуто потерпілій, у зв`язку з чим, на думку суду, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно зі ст. 66 КК України, є щире каяття (щирий жаль з приводу вчинення кримінального правопорушення та осуд своєї поведінки), активне сприяння розкриттю злочинів, відсутність тяжких наслідків.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено; не вказані такі і прокурором в обвинувальному акті.

Мотиви призначення покарання.

Суд, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

Згідно з приписами ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з дотриманням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

За змістом статей 50, 65 КК України особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинений злочин, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових злочинів як самим засудженим, так і іншими особами.

Зокрема, індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

Зокрема, індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

Отже, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд на підставі ст. 65 КК України ураховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких (за ч.4 ст. 185 КК України) злочинів, його вид та суспільну небезпечність; те що завдана ОСОБА_6 шкода відшкодована шляхом повернення викраденого майна. Також суд бере до уваги наведені відомості про особу обвинуваченого, який раніше був засудженим вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.10.2021 року за вчинення умисного корисливого злочину проти власності, однак відповідних висновків для себе не зробив, прокримінальне мислення не змінив, та учинив новий умисний корисливий злочин проти власності в період відбуття покарання з випробуванням. Суд також ураховує, що ОСОБА_4 є особою середнього віку, вдівцем, з початковою освітою, тимчасово не працевлаштований, має непогашену судимість (з 06.08.2018 по 06.11.2020 відбував покарання в установах Державної кримінально виконавчої служби за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України).

При дослідженні особистості обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до положень ст. 50 КК України підстав для призначення покарання в порядку, передбаченому статтями 69, 69-1 КК України, не встановлено, як і підстав для призначення покарання в порядку ст. 75 КК України, тобто зі звільненням від відбуття покарання з випробуванням. Приймаючи рішення про відсутність підстав для звільнення від відбуття покарання з випробуванням, суд виходить з того, що ОСОБА_4 вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.10.2021 року засуджений за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком тривалістю 3 роки; при цьому наведений за вказаним вироком злочин був учинений в період відбуття покарання з іспитовим строком, що виключає повторне застосування положень ст. 75 КК України.

З урахуванням викладених обставин суд уважає, що відповідно до вимог ст. 50 КК України виправлення обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, а саме: шляхом призначення ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_4 учинив новий злочин, як то було встановлено, у період іспитового строку, суд має застосувати положення ст. 71 КК України, а саме: частково приєднати невідбуте покарання за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.10.2021 року у виді позбавлення волі на 3 роки, остаточно призначивши ОСОБА_4 покарання в виді позбавлення волі строком на 5 років 3 місяці.

Призначення обвинуваченому саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року, не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України, адже ефективність покарання залежить не лише і не в першу чергу від суворості санкції кримінально-правової норми, а і від спроможності не допустити безкарності злочинних діянь.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Вирішуючи питання щодо заходу забезпечення кримінального провадження у виді запобіжного заходу, суд наголошує, що до обвинуваченого ОСОБА_4 на стадії досудового розслідування та судового розгляду (з 05.04.2023 по 26.05.2023) було застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Умови вказаного запобіжного заходу, як і загальні обов`язки обвинуваченого, передбачені ст. 42 КПК України, ОСОБА_4 на стадії судового розгляду обвинувального акту не порушував, а тому, ураховуючи вимоги ст. 377 КПК України, до набуття вироком законної сили слід обрати обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний час доби.

Цивільний позов не заявлений.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України з ОСОБА_4 слід стягнути на користь держави процесуальні витрати за проведення товарознавчої експертизи від 21.03.2023 року, витрати на проведення якої становлять 1132,68 гривень.

Питання щодо речових доказів по справі вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 7, 100, 124, 349, 368-370, 373, 374, 376, 377, 394, 395 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом приєднання до покарання, яке призначене цим вироком, частку невідбутого ОСОБА_4 покарання за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.10.2021 року у виді позбавлення волі строком на 3 роки, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання в виді позбавлення волі строком на 5 років 3 місяці.

Обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід до набрання вироком законної сили у виді домашнього арешту із забороною залишати місце фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в нічний час з 21 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступної доби до набрання вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведену по справі експертизу в сумі 1132,68 грн.

Речові докази по справі, а саме: велосипед марки «Cube», який переданий потерплій ОСОБА_6 на відповідальне зберігання, - залишити останній.

Вирок може бути оскаржений до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Відповідно до ч. 2 ст.394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, його захиснику, прокурору, потерпілим в порядку, визначеному ст. 376 КПК України.

Суддя ОСОБА_7