Справа №194/1233/23
Провадження №1-кп/0198/68/23
19.09.2023
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2023 року смт. Юр`ївка

Юр`ївський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , прокурорі ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0001343 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомир, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, утриманців немає, раніше судимого

-07 квітня 2017 року Тернівським міським судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч.1 ст. 70 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі;

-07 червня 2017 року Тернівським міським судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 190, ч.1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі;

-10 липня 2017 року Тернівським міським судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до 2 років 7 місяців позбавлення волі;

-11.10.2018 року Тернівським міським судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 роки 1 місяць позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України,

ВСТАНОВИВ:

1.Формулювання обвинувачення, яке пред`явлене і визнане судом доведеним

14.06.2023 року, о 19 годині 10 хвилин гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, перебував на літньому майданчику магазину «Капкан» по вул. Жовтневій, буд. 1А м. Тернівка Дніпропетровської області, де у нього виникла словесна сварка з гр. ОСОБА_5 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння та розбороняв сутичку між своїми знайомими. На грунті особистих неприязних відносин, по раптово виниклому умислу, спрямованому на спричинення легких тілесних ушкоджень, не маючи на меті спричинити потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження і не передбачаючи їх настання, хоча повинен був і міг їх передбачити, ОСОБА_4 наблизився до потерпілого ОСОБА_5 та стоячи навпроти останнього, наніс один удар кулаком правої руки в обличчя, від чого ОСОБА_5 не втримався на ногах, оскільки втратив рівновагу та впав на правий бік. Внаслідок падіння потерпілий отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому кісток зовнішньої щиколотки правої гомілки зі зміщенням уламків, які за своїм характером відносяться до ушкоджень середньої тяжкості, спричинили тривалий розлад на термін понад три тижні (більше ніж 21 день). В результаті нанесення умисного удару кулаком, обвинувачений спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому кісток носа, гематоми нижньої повіки лівого ока, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров"я впродовж 6 днів, але не більше як три тижні (21 день).

Таким чином, отримані потерпілим середньої тяжкості тілесні ушкодження були не безпосереднім наслідком заподіяного обвинуваченим удару в обличчя потерпілого, а результатом падіння останнього внаслідок втрати рівноваги від удару в обличчя нанесеного обвинуваченим, чого останній хоч і не передбачав, але повинен був і міг передбачити, оскільки за зовнішніми ознаками бачив, що потерпілий перебуває в стані алкогольного сп`яніння, внаслідок чого має порушення координації рухів.

Дії обвинуваченого, які виразились у необережному середньої тяжкості тілесному ушкодженні, кваліфіковані за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України.

2. Позиція обвинуваченого

Під час судового розгляду кримінального провадження обвинувачений визнав свою вину у вчиненні злочину повністю та підтвердив його вчинення при викладених вище обставинах, щиро розкаявся у вчиненому, просив суд його суворо не карати.

3.Позиція потерпілої

Потерпілий в судовому засіданні просив призначити обвинуваченому більш суворе покарання, висловився за призначення покарання у виді громадських робіт, цивільний позов не заявляв.

4. Докази, які були досліджені судом

Прокурор надав усне клопотання про розгляд справи у скороченому провадженні, на підставі частини 3 ст. 349 КПК України, проти якого учасники не заперечували.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, враховуючи повне визнання обвинуваченим своєї вини, а також те, що обвинувачений не оспорює всі обставини справи, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумніву в добровільності та істинності його позиції немає. Сторонам судового провадження роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавленні права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

При цьому, суд обмежився допитом обвинуваченого, потерпілого, дослідив документи, які характеризують особу обвинуваченого, висновок судово-медичної експертизи.

5.Висновок суду про винуватість обвинуваченого

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, повністю та об`єктивно доведена.

Суд вважає, що умисні дії обвинуваченого, які виразились у необережному середньої тяжкості тілесному ушкодженні, органом досудового розслідування кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, вірно.

6.Мотиви призначення покарання та ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку і положення закону, якими керувався суд

Під час вчинення кримінального правопорушення, за даним кримінальним провадженням, обвинувачений був осудний у розумінні ст. 19 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому, згідно з вимогами ст.ст.65-67 КК України та роз`ясненнями, що містяться в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з наступними змінами), суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, а також вимоги ч.2 ст.50 КК України, якою передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів.

Зазначене узгоджується із положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, якою встановлено, що кожен (…) при встановленні обгрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно із законом.

При цьому, суд враховує позицію ЄСПЛ, що кримінальне покарання переслідує, як прийнято вважати, подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових злочинів.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

Призначаючи покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який, виходячи з положень ч. 4 ст. 12 КК України, віднесено законом до категорії нетяжкого злочину.

Обставинами, які, відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає його щире каяття.

Обставиною, яка відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання, є вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

При визначенні виду та міри покарання, яке слід застосувати відносно обвинуваченого, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, його соціальне та матеріальне становище, стан здоров`я, стать та вік, неперебування його на обліку у лікарів нарколога і психіатра, рівень культури та освіти, соціально-психологічні риси, обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, негативну характеристику з місця проживання.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, виходячи з загальних засад призначення покарання, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, конкретних обставин його вчинення, наслідків вчиненого, даних про особу обвинуваченого, наявності пом`якшуючої та обтяжуючої покарання обставин, думки потерпілого, необхідним і достатнім для виправлення та попередження нових злочинів є покарання у вигляді громадських робіт.

Призначаючи обвинуваченому зазначене вище покарання, суд виходить із того, що воно є достатнім для його виправлення і перевиховання, запобігання вчиненню нових злочинів, що відповідає його особі та є достатнім для досягнення передбачених ч. 2 ст. 50 КК України цілей покарання.

Підстав для застосування ст. 69 КК України при призначенні покарання суд не вбачає.

7.Вирішення питання щодо цивільного позову

У даному кримінальному провадженні потерпілим до обвинуваченого цивільного позову про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої злочином, пред`явлено не було.

8.Вирішення питання про долю речових доказів

Речових доказів у справі немає.

9.Інші рішення щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, обвинуваченому не обирався, клопотань про його застосування не надходило, враховуючи вимоги ст. ст. 131, 132, 177, 178 КПК України і дані про його особу, суд не вбачає підстав для його застосування.

У кримінальному провадженні процесуальні витрати відсутні (проведені експертизи були безкоштовними).

Керуючись ст. ст. 369-376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України та призначити йому покарання у виді 150 (ста п`ятдесяти) годин громадських робіт.

Процесуальні витрати відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Цивільний позов не заявлений.

Речові докази відсутні.

Роз`яснити учасникам судового провадження право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана сторонами кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Юр`ївський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку суду.

Суддя ОСОБА_1