Справа № 478/546/23 Провадження № 1-кп/478/69/2023
В и р о к
І м е н е м У к р а ї н и
22 травня 2023 року . Казанківський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
за участі секретаря: ОСОБА_2 ,
прокурора: ОСОБА_3 ,
обвинуваченого : ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_5 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Василівка, Очаківського району, Миколаївської області, українця, громадянина України, не працюючого, не одруженого, який має середню освіту, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого з 2019 року за адресою: АДРЕСА_2 , в порядку ст. 89 КК України вважається таким, що не має судимості,
у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 126-1 КК України,
В порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству, з 17.07.2022 по 21.03.2023, усвідомлюючи характер своїх протиправних дій, маючи прямий умисел, спрямований на вчинення домашнього насильства, ОСОБА_4 систематично вчиняв дії психологічного насильства по відношенню до своєї співмешканки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за місцем спільного проживання за адресою: АДРЕСА_2 .
Так ОСОБА_4 в період з липня 2022 року по березень 2023 року систематично, в присутності неповнолітніх дітей, вчиняв домашнє насильство по відношенню до своєї співмешканки ОСОБА_5 , за що неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП.
Зокрема, 17.07.2022 приблизно о 21.00 год. ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вчинив домашнє насильство відносно своєї співмешканки ОСОБА_5 , в присутності неповнолітнього сина ОСОБА_5 ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 , за місцем їх проживання за адресою: АДРЕСА_2 , яке виразилось у вчиненні діяння психологічного характеру у вигляді образи та погрози, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода психічному здоров`ю ОСОБА_5 . Постановою Казанківського районного суду Миколаївської області ОСОБА_4 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 170 гривень.
12.03.2023 о 00.22 год., ОСОБА_4 , повторно вчинив домашнє насильство відносно своєї співмешканки ОСОБА_5 , за місцем її проживання за адресою: АДРЕСА_2 , яке виразилось у вчиненні діяння психологічного характеру у вигляді образи та погрози, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода психічному та фізичному здоров`ю потерпілої ОСОБА_5 . Постановою Казанківського районного суду Миколаївської області ОСОБА_4 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень.
Після неодноразового притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, ОСОБА_4 належних висновків не зробив та продовжив вчиняти домашнє насильство відносно своєї співмешканки ОСОБА_5 .
Так, 21.03.2023, близько 19:00 години, ОСОБА_4 за місцем спільного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , продовжуючи свій протиправний, прямий умисел, спрямований на вчинення домашнього насильства відносно ОСОБА_5 , вчинив сварку з ОСОБА_5 , в ході якої він ображав останню нецензурною лайкою та погрожував їй фізичною розправою, в присутності неповнолітніх дітей ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_4 . В ході сварки ОСОБА_4 , усвідомлюючи характер своїх протиправних дій, з метою демонстрації серйозності намірів, умисно, з силою, наніс удар правою рукою по дерев`яним дверям, за якими в цей час перебувала ОСОБА_5 , яка тримала на руках малолітню дитину ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_4 , в результаті чого, від удару дверима, ОСОБА_7 було спричинено тілесні ушкодження у виді забою м`яких тканин голови, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Внаслідок вищевказаних дій, ОСОБА_8 викликав у своєї співмешканки ОСОБА_5 побоювання за свою безпеку та безпеку своїх неповнолітніх дітей, почуття приниження, спричинив їй емоційну невпевненість, нездатність захистити себе та своїх неповнолітніх дітей, завдав шкоду її психічному здоров`ю.
Таким чином, ОСОБА_8 вчинив злочин передбачений ст. 126-1 КК України, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань, розладів здоров`я, емоційної залежності та погіршення якості життя потерпілої особи.
16.05.2023 року між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 укладено угоду про примирення.
В угоді передбачені наслідки її укладення та затвердження, встановлені ст. 473 КПК України, а також наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.
Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про примирення, суд виходить з наступного.
ОСОБА_8 із запропонованим видом та мірою покарання згоден.
Прокурор у судовому засіданні проти затвердження угоди про примирення не заперечував.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_8 суд виходить з наступного.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим.
Згідно ч.3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Під час судового засідання, встановлено, що ОСОБА_8 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України - яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до нетяжкого злочину .
Обвинувачений свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України , визнав повністю, цілком розуміє права визначені п.1 ч.5 ст. 474 КПК України , наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п.1 ч. 1 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом та наполягає на затвердженні угоди про примирення.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Перевіривши угоду про примирення на її відповідність вимогам чинного КПК України, суд прийшов до висновку, що зазначена угода у повному обсязі відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки вона містить всі необхідні реквізити, визначені ст. 471 КПК України.
Дослідивши угоду про примирення, вислухавши доводи сторін, суд вважає, що укладена між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_8 угода відповідає вимогам КПК України , дії обвинуваченого ОСОБА_8 за ст. 126-1 КК України кваліфіковано правильно, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, сторони примирились добровільно, обвинувачений може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, фактичні підстави для визнання винуватості наявні, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України.
З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що укладена між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_8 угода про примирення від 16 травня 2023 року підлягає затвердженню.
На підставі викладеного, керуючись ч.2 ст. 373, ст. ст. 374, 474, 475 КПК України, суд
ОСОБА_4 визнати винним в скоєні злочину, передбаченого ст. 126-1 КК України та, на підставі угоди про примирення від 16 травня 2023 року , призначити йому покарання у вигляді 150 (ста п`ятдесяти) годин громадських робіт.
Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Казанківський районний суд Миколаївської області протягом 30 (тридцяти) днів усіма учасниками процесу з моменту його проголошення, з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Суддя : ОСОБА_1