Справа №: 486/1018/23 Провадження № 1-кс/486/241/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2023 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі головуючої - судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 в режимі відеоконференції,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Южноукраїнську, Миколаївської області, заяву прокурора відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_3 про відвід судді ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000677 від 27.10.2022 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопрушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

17.07.2023 до Южноукраїнського міського суду Миколаївської області надійшла заява прокурора відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_3 про відвід судді ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000677 від 27.10.2022 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопрушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями його було розподілено 17.07.2023 та передано судді ОСОБА_1 18.07.2023.

Прокурор мотивує заяву про відвід тим, що на розгляді судді ОСОБА_6 перебуває обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 за обвинуваченням за ч. 2 ст. 365 КК України. В цій справі потерпілим є ОСОБА_8 . Проте, суддя ОСОБА_6 розглядав обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 129 КК України та прийняв рішення про закриття кримінального провадження. Фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті у кримінальному провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 та в ухвалі суду про закриття кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 стосуються одних і тих же подій, вчинених в один проміжок часу, в одному і тому ж місці, з одним і тим же колом осіб. Приймаючи рішення про закриття кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 129 КК України, у судді ОСОБА_6 склалися певні внутрішні переконання щодо встановлених фактичних обставин, вини ОСОБА_8 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, та щодо особи ОСОБА_8 в цілому. Тому вважає, що вказав обставини викликають сумніви у неупередженості судді ОСОБА_6 та унеможливлюють винесення ним об`єктивного рішення у справі за обвинуваченням ОСОБА_4 .

У судовому засіданні 04.08.2023 суддя ОСОБА_1 заявила самовідвід.

Мотивами заявленого самовідводу є те, що голова Южноукраїнського міського суду Миколаївської області ОСОБА_6 видав правоохоронним органам персональні дані судді ОСОБА_1 без правових на те підстав.

До того ж, суддею ОСОБА_1 неодноразово до ВРП повідомлялося про тиск голови Южноукраїнського міського суду Миколаївської області ОСОБА_6 щодо неї. Адміністрація Южноукраїнського міського суду Миколаївської області, головою якого є суддя ОСОБА_6 , протягом 2020-2022 років свідомо та навмисно перешкоджала у відправленні правосуддя, а саме: не забезпечувала суддю ОСОБА_1 секретарем судового засідання.

За результатами першого етапу кваліфікаційного оцінювання суддів, складеного 22 серпня 2018 року, на відповідність займаній посаді суддя Южноукраїнського міського суду Миколаївської області ОСОБА_6 набрав за тестування 49,5 балів, за практичне - 51,5 балів. На засіданні ВККСУ в 2019 році голова суду став погано себе почувати, в результаті чого справу було відкладено. Суддя ОСОБА_6 і досьогодні продовжує відправляти правосуддя доброчесно. Зборами суддів Южноукраїнського міського суду Миколаївської області у 2020 році суддя ОСОБА_6 був повторно обраний головою суду, за якого віддала голос суддя ОСОБА_9 .

Розгляду заяви про відвід під головуванням судді ОСОБА_1 неможливий, з огляду на безсторонність суду в сенсі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У судове засідання суддя ОСОБА_6 не з`явився, надіслав до суду заяву в якій зазначив, що будь-яких пояснень з приводу заявленого відводу надавати не бажає, ухвалення рішення покладає на розсуд суду. Акцентував увагу на те, що судом, яким розглядається заява про відвід, повинна бути озвучена під технічний запис ця відповідь, таким чином суду відома його думку стосовно заявленого відводу.

Прокурор, який брав участь в судовому засіданні в режимі відео конференції, не заперечував проти заявлного самовідводу судді.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник - адвокат ОСОБА_5 не заперечували проти заявленого самовідводу.

Потерпілий ОСОБА_8 у судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву, в якій просив провести судове засідання без його участі.

Суд виходить із вимог статті 369 КПК України, практики національних судів, з принципу верховенства права, та вважає, що будь-яке процесуальне рішення судді або слідчого судді в кримінальному провадженні повинно бути оформлено процесуальним документом, а в даному випадку: саме ухвалою судді.

Текст статей 80, 81, 82 КПК України свідчить про неоднаковий підхід законодавця щодо зазначення у вказаних нормах порядку подачі заяви про самовідвід судді.

Згідно з ч. 1 ст. 80 КПК України, суддя за наявності підстав, передбаченими статтями 75-79 КПК України, зобов`язаний заявити самовідвід.

Як свідчить текст ч. 1 ст. 81 КПК України, законодавець після слова «відводу» не зазначає слово «самовідвід». Тому зміст ст. 81 КПК України вказує на процедуру розгляду саме відводу, а не самовідводу.

Положенням КПК України механізм правового регулювання самовідводу суддів чітко не встановлено, як і порядок його вирішення.

Кримінальний процесуальний кодекс України не передбачає (принаймні жодного разу не згадує своїми нормами) такого процесуального документу, як «заява про самовідвід». Питання самовідводу є правовим наслідком доброчесності та особистого сумління судді, який зважив всі факти та обставини, які дозволяють чи не дозволяють об`єктивно та неупереджено розглянути справу, урахував всі обставини та прийняв рішення, виходячи із власного переконання. Суддя несе персональну відповідальність за рішення щодо взятого самовідводу.

З урахуванням судової практики процесуальне рішення про самовідвід не повинно переглядатися іншим суддею, так як це призводить до конфліктів між суддями. Суддя місцевого суду не може бути судом у справі свого колеги щодо обґрунтованості ним заявленого самовідводу, так як це суперечить міжнародним стандартам та закону України «Про судоустрій і статус суддів». З огляду на це, на глибоке переконання суду, правова оцінка щодо заявленого самовідводу суддею місцевого суду може надаватися при перегляді судового рішення вищим судом.

Стаття 129 Конституції України визначає, що судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону.

Гарантії незалежності суддів, а також відповідальність за втручання у здійснення правосуддя та вплив на суд або суддів у будь-який спосіб закріплюється в Законі України «Про судоустрій і статус суддів».

Із системного аналізу наведених норм слідує, що незалежність є основною передумовою їх об`єктивності та неупередженості, у зв`язку з чим будь-який вплив на суддю, у тому числі з боку інших суддів, є неприпустимим.

Суддя повинен виконувати свої професійні обов`язки незалежно, виходячи виключно з фактів, установлених на підставі власної оцінки доказів, розуміння закону, верховенства права, що є гарантією справедливого розгляду справи в суді, не зважаючи на будь-які зовнішні впливи, стимули, загрози, втручання або публічну критику.

Згідно із пунктом 12 висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Ради Європи «Про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів» незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При постановлені судових рішень щодо сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає на здатність судді приймати незалежні рішення. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але і з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

П. 2.5. Бангалорських принципів поведінки суддів передбачає, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Тому з метою дотримання положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, з урахуванням практики ЄСПЛ, яка є частиною національного законодавства і джерелом права, що підлягають застосуванню, відповідно до ст. 9 Конституції України, статтями 1, 8 КПК України, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», забезпечення об`єктивності, неупередженості та з метою справедливого розгляду заяви про відвід, суддя вважає за доцільне відвестися від її розгляду.

Право на справедливий суд є складовою верховенства права. Довіра до судової влади формується з дій і рішень конкретних суддів. Громадськість оцінює роботу судів за їх судові рішення. Коли суспільство бачить, що судові процеси відкриті, що в суді є рівність і змагальність сторін: саме тоді з`являється довіра до суду. Оскільки запити суспільсва на справедливість, особливо зараз, в умовах війни, є надвзичайно високими, тому судді зобов`язані це усвідомити.

Із держави не знімається обов`язок забезпечити право громадян на справедливий суд, гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в тому числі і в період воєнного стану.

Суддя проаналізувала, обдумала, оцінили варіанти, визначила наслідки розгляду заяви про відвід під її головуванням, із застосуванням тесту на підзвітність суспільному контролю на незалежний суд, і заявила самовідвід з власної ініціативи.

Учасники процесу мають право знати чому справу передано іншому судді чи суду. Це право допомагає уникнути свавільного перерозподілу справи.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 129 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою ЄСПЛ, статтями 1, 8, 9, 10, 75, 369, 371, 372, 376 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Задовольнити заявлений самовідвід судді Южноукраїнського міського суду Миколаївської області ОСОБА_1 та передати матеріали заяви прокурора відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_3 про відвід судді ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000677 від 27.10.2022 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопрушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України (справа № 486/1018/23, провадження № 1-кс/486/241/2023) до секретаріату суду для проведення повторного автоматизованого розподілу судових справ між суддями, на підставі ст. 35 КПК України.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя Южноукраїнського

міського суду ОСОБА_1