Справа № 149/1066/22
Провадження №11-кп/801/429/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

судді-доповідача: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000165 за апеляційними скаргами прокурора та захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 22.02.2023, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дібрівка Хмільницького району Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень та призначено йому покарання:

за ч.1 ст. 125 КК України у виді 200 (двісті) годин громадських робіт;

за ч.2 ст. 125 КК України у виді 240 (двісті сорок) годин громадських робіт.

На підставі ст. 70 ч. 1 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням, призначено остаточне покарання у виді 240 (двісті сорок) годин громадських робіт.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 вирішено рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 , 37876,60 грн завданої кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди та 20000 грн - моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 сплачений судовий збір в сумі 496,20 грн.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 27749,73 грн понесених останнім витрат на правову допомогу в сумі 27749,73 грн.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 , 18733,13 грн. понесених останньою витрат на правову допомогу.

Вирішено питання з речовими доказами.

За участю прокурора ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_6 , потерпілої ОСОБА_8 , представника потерпілих ОСОБА_11 ,

В С Т А Н О В И В:

Згідно вироку суду, 09.10.2021 близько 13:20 год ОСОБА_7 , перебуваючи неподалік торгового місця №100 ринку «Колгоспний» по вул. Пушкіна в м. Хмільник Вінницької області побачив наглядно знайомого ОСОБА_8 та його дружину ОСОБА_9 , які займаються підприємницькою діяльністю і розвантажували товар, з яким у нього були тривалі неприязні взаємовідносини на ґрунті ревнощів. В цей час у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 . Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на заподіяння ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_7 підійшов до ОСОБА_8 , який в цей час знаходився до нього спиною та завдав один удар кулаком руки в область задньої частини голови, від якого потерпілий втратив свідомість та впав у середину торгівельного приміщення обличчям до низу. Продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень, ОСОБА_7 перебуваючи у положенні над потерпілим, наніс два-три удари кулаком руки в область лівої сторони обличчя ОСОБА_8 .

В подальшому ОСОБА_9 за допомогою пляшки з водою припинила продовження протиправних дій ОСОБА_7 , обливши його водою.

Своїми протиправними діями ОСОБА_7 спричинив потерпілому ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми (гематоми, забійні рани на голові; струс головного мозку), яка згідно «Наказу № 6 п.2.3.3 правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», належать до легких тілесних ушкоджень, що спричинила короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад шість днів, але не більше як три тижні (21 день), виникла від дії твердого тупого предмета, чи від дії об такий, давністю утворення можливо 09.10.2021. Не виключається, що виникла за механізмом, який вказує під час проведення слідчого експерименту ОСОБА_9 .

Крім цього, в той час, коли ОСОБА_9 , захищаючи свого чоловіка ОСОБА_8 , облила ОСОБА_7 водою з пляшки та вони вже вийшли за межі торгівельного приміщення №100, у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на спричинення їй тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 взяв металеву тачку, яка знаходилася поруч та кинув її на потерпілу, влучивши останній по лівій руці. Після чого, продовжуючи свій злочинний умисел спрямований на нанесення тілесних ушкоджень, ОСОБА_7 ногою наніс один удар у область грудей ОСОБА_9 , від якого остання втратила рівновагу та впала на асфальтне покриття.

Після чого, ОСОБА_7 залишив місце події.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_7 спричинив тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_9 у вигляді: синців на тулубі та лівій верхній кінцівці, синця та садна на правій нижній кінцівці які згідно «Наказу № 6 п.2.3.5 Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», належать до легких тілесних ушкоджень, які виникли від дії твердого тупого предмета чи від дії об такий, давністю утворення можливо 09.10.2021.

В апеляційній скарзі прокурор просить змінити вирок щодо ОСОБА_7 через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, та виключити з мотивувальної та резолютивної частини вироку вказівку про стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 496,20 грн судового збору.

В решті вирок залишити без змін.

Свої вимоги прокурор мотивує тим, що судовий збір за подання позовної заяви не відноситься до процесуальних витрат, а тому він не міг бути стягнутий з обвинуваченого на користь потерпілого при вирішенні цивільного позову.

Захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить в апеляційній скарзі скасувати вирок, в частині визнання винуватим ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 125 КК України, та ухвалити новий вирок, яким визнати невинуватим ОСОБА_7 за ч.1 ст. 125 КК України за фактом спричинення легких ушкоджень ОСОБА_9 та виправдати у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення.

Відмовити у задоволенні стягнення з ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_8 моральної шкоди в розмірі 20000грн та на користь ОСОБА_9 понесених останньою витрат на правничу допомогу в розмірі 18733,13 грн.

Свої вимоги захисник обґрунтовує тим, що ОСОБА_9 звернулась із заявою про кримінальне правопорушення у формі приватного обвинувачення лише 17.05.2022, а тому процесуальні дії під час досудового розслідування та здобуті докази за її участі до цього часу не можуть бути допустимими доказами.

Також при вирішенні цивільного позову суд не обґрунтував розмір відшкодування моральної шкоди потерпілому та не врахував майновий стан винного і його стан здоров`я.

В запереченнях на апеляційні скарги представник потерпілих ОСОБА_11 просить залишити без задоволення апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 та частково задовільнити апеляційну скаргу прокурора, виключивши з вироку вказівку про стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 496,20 грн сплаченого судового збору, а також повернути ОСОБА_8 сплачений судовий збір у розмірі 3721,50 грн за позовну вимогу про стягнення із ОСОБА_7 моральної шкоди. У решті вирок залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, захисника ОСОБА_6 , який в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу з мотивів, зазначених в апеляційній скарзі та пояснив, що заява ОСОБА_9 про притягнення до відповідальності ОСОБА_7 надійшла лише 17.05.2022 після чого були внесені відомості до ЄРДР, але всі докази, які були покладені в основу обвинувального вироку зібрані до внесення відомостей до ЄРДР, а тому мають бути визнані недопустимими і за даним обвинуваченням вирок має бути скасовано, у зв`язку з цим також має бути відмовлено у стягненні з обвинуваченого витрат на правничу допомогу, а також просить скасувати вирок в частині відшкодування моральної шкоди ОСОБА_8 , оскільки він сам поводив себе недостойно по відношенню до сім`ї обвинуваченого, на зауваження припинити таку поведінку сміявся з обвинуваченого, а тому і це саме стало підставою для нанесення тілесних ушкоджень потерпілому, також не враховано стан здоров`я, що перешкоджає працювати з фізичними навантаженнями, обвинувачений ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу та пояснив, що він дізнався про те, що його дружина зраджує йому з потерпілим, він просив потерпілого припинити ці стосунки, але потерпілий не реагував, а лише насміхався над ним, тому він не стримав себе в той момент, коли спричинив тілесні ушкодження потерпілому, просить врахувати підстави, що спонукали його до цього, а також відмовити у стягненні моральної шкоди на користь потерпілого ОСОБА_8 , оскільки навпаки він спричинив йому моральні страждання і що після цього його сім`я фактично розпалася і він перебуває в стані розлучення, також просив задовільнити апеляційну скаргу щодо скасування вироку за ч. 1 ст. 125 КК України, не заперечує проти задоволення апеляційної скарги прокурора, прокурор підтримав апеляційну скаргу з мотивів, зазначених у ній, заперечив проти апеляційної скарги захисту, потерпіла ОСОБА_8 і представник потерпілих ОСОБА_11 не заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, але заперечили проти задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 з тих підстав, що ОСОБА_9 зверталась із заявою про визнання її потерпілою 11.10.2021 і на підставі цієї заяви були проведені процесуальні дії, а також вважає обґрунтованим стягнення витрат з обвинуваченого на правову допомогу потерпілій, також заперечив представник потерпілих щодо задоволення апеляційної скарги захисту в частині відмови у стягненні моральної шкоди на користь потерпілого ОСОБА_8 , оскільки діями обвинуваченого вчинено злочин по відношенню до останнього, ознайомившись з доводами апеляційних скарг та матеріалами кримінального провадження апеляційний суд приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги прокурора та часткове задоволення апеляційної скарги сторони захисту.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Таким є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Винуватість у вчиненні злочину має бути доведена лише допустимими доказами, які мають бути отримані у відповідності до вимог норм КПК, проте суд першої інстанції не дотримувався цих вимог.

Суд першої інстанції вірно зазначив у вироку, що кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення, яким є ч. 1 ст. 125 КК України, може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого щодо кримінального правопорушення, але взяв до уваги заяву про залучення ОСОБА_9 як потерпілої в межах кримінального провадження № 0000165.

Проте із матеріалів кримінального провадження вбачається, що саме за заявою ОСОБА_8 були внесені відомості до ЄРДР і зазначено номер кримінального провадження 0000165, а не за заявою ОСОБА_9 , тому її заява про визнання потерпілою у даному кримінальному провадженні немає юридичної сили.

Лише 17.05.2022 була прийнята заява від ОСОБА_9 та внесені відомості до ЄРДР і присвоєно номер кримінального провадження 0000055.

Цього ж дня дані провадження були об`єднані за номером кримінального провадження, що вносився відносно потерпілого ОСОБА_8 .

Відповідно до ст. 214 КПК України, досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до ЄРДР.

Здійснення досудового розслідування до внесення відомостей до реєстру або без такого внесення не допускається.

Таким чином висновок експерта № 4 від 26.10.2021 щодо виявлених у ОСОБА_12 тілесних ушкоджень отриманий до внесення відомостей до ЄРДР, а тому має бути визнаний недопустимим доказом.

Також протокол слідчого експерименту від 22.10.2021 за участю ОСОБА_9 з зазначених вище причин має бути визнано недопустимим доказом.

Тому в цій частині вирок суду за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 125 КК України має бути скасовано через недоведеність його вини допустимими доказами, а кримінальне провадження закрите.

Зважаючи на скасування вироку не підлягають і задоволенню вимоги ОСОБА_9 і витрати на правову допомогу в сумі 18733,13 грн.

Апеляційний суд приходить до висновку про обґрунтованість апеляційної скарги прокурора, оскільки судовий збір за подання позовної заяви не мав бути сплачений ОСОБА_8 , а відтак і не підлягав стягненню з ОСОБА_7 .

Тому в цій частині вироку необхідно також змінити, відмовивши у стягненні з обвинуваченого 496,20 грн судового збору. Дані кошти необхідно повернути потерпілому ОСОБА_8 , так як судовий збір при поданні цивільного позову в межах кримінального провадження не сплачується потерпілою стороною.

Це відповідає правовому висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 23.01.2019 №51-274км17.

Щодо інших сплачених коштів за подачу цивільного позову, то вони можуть бути повернуті за заявою ОСОБА_8 в порядку виконання судового рішення.

Апеляційний суд, переглядаючи ухвалений вирок в частині призначеного покарання ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 125 КК України керується ст. 404 КПК України де зазначено, що суд апеляційної інстанції вправі вийти також за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Зокрема суд призначив обвинуваченому ОСОБА_7 максимальне за розміром покарання у виді громадських робіт, не навівши мотивів щодо можливості застосування більш м`якого покарання, оскільки не встановлено обставин, що обтяжують покарання.

Зважаючи на зменшення об`єму обвинувачення, лише вчинення злочину за ч. 2 ст. 125 КК України, визнання вини ОСОБА_7 та беручи до уваги обставини, які сприяли вчиненню злочину, а саме поведінка потерпілого, який мав інтимні стосунки з дружиною обвинуваченого, що і підтвердила в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_13 , а також особу обвинуваченого, який не заперечував своєї вини і висловлював жаль, що поведінка потерпілого призвела до розірвання його шлюбу з дружиною, з якою він прожив тривалий час, раніше не притягувався до адміністративної відповідальності, має місце роботи, позитивно характеризується, а тому до обвинуваченого ОСОБА_7 може бути застосовано покарання у виді штрафу, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 125 КК України, що буде достатнім для його виправлення і недопущення вчинення нових злочинів.

Оскільки обвинуваченим ОСОБА_7 вчинено злочин, має бути відшкодована моральна шкода, але в невеликому розмірі, зважаючи на обставини, які призвели до вчинення даного злочину, саме враховуючи і поведінку потерпілого, а також зважаючи на матеріальний стан обвинуваченого, апеляційний суд приходить до висновку про можливість зменшення розміру моральної шкоди на користь потерпілого ОСОБА_8 .

На підставі викладеного та керуючись ст. 407, 409, 419 КПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора задовільнити, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 задовільнити частково.

Вирок Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 22.02.2023 щодо ОСОБА_7 скасувати в частині визнання винним і призначення покарання у виді 200 годин громадських робіт за ч. 1 ст. 125 КК України і закрити в цій частині кримінальне провадження за недоведеністю вини обвинуваченого.

Виключити з вироку посилання на ч. 1 ст. 70 КК України щодо визначення остаточного покарання.

Цей же вирок Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 22.02.2023 за ч. 2 ст. 125 КК України щодо ОСОБА_7 змінити в частині призначення покарання, стягнення витрат з ОСОБА_7 .

Призначити ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 125 КК України покарання у виді штрафу в сумі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1700 грн в дохід держави.

Відмовити у стягненні з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 сплаченого судового збору в сумі 496,20 грн.

Сплачений судовій збір в сумі 496,20 грн повернути ОСОБА_8 .

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 в частині стягнення моральної шкоди з ОСОБА_7 задовільнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 кошти на відшкодування моральної шкоди в сумі 5000 грн.

Відмовити у стягненні витрат на правову допомогу з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 в сумі 18733,13 грн.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду на протязі 3 місяців.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4