Провадження № 1-кп/643/498/23
Справа № 643/6687/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.09.2023 Московський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001855 від 28.05.2023 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Баку, громадянина України, не одруженого, не працюючого, з середньою спеціальною освітою, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , 23.05.2023 приблизно о 02 годині 45 хвилин, точний час в ході судового розслідування не встановлений, знаходячись на паркувальному майданчику поруч з житловим багатоповерховим будинком №30 по вул. Гвардійців Широнинців у м.Харкові, побачив припаркований автомобіль т.м. «Кіа Ceed» білого кольору, д.н.з « НОМЕР_1 », який належить ОСОБА_6 . В цей час у ОСОБА_4 виник злочинний протиправний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна в умовах воєнного стану, який було введено 24 лютого 2022 року Указом Президента України №64/2022, строк дії якого продовжено Указом Президента України від 06 лютого 2023 року № 58/2023 з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб. ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, з метою незаконного особистого збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, підійшов до припаркованого автомобіля т.м. «Кіа Ceed» білого кольору, д.н.з « НОМЕР_1 », скориставшись тим, що двері не були зачинені, впевнившись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу з лівої сторони салону заднього пасажирського сидіння вказаного автомобіля викрав автокрісло «BRITAX-ROMER DUALFIX М i-SIZE Graphite Marble», вартістю відповідно до висновку товарознавчої експертизи 16262 грн. 10 коп., яке належить потерпілому ОСОБА_6 та з багажного відділення вищезазначеного автомобіля таємно викрав компресор т.м. «VIAIR 300Р AUTOMATIC Portable» вартістю відповідно до висновку товарознавчої експертизи 4864 грн. 76 коп., який належить потерпілому ОСОБА_6 . Після вчинення злочину, ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим за власним розсудом та обернувши його на свою користь, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 21126,86 грн.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю. Фактичних обставин справи не оспорював. Надав покази, про те, що 23.05.2023 приблизно о 02 годині 45 хвилин він знаходився на паркувальному майданчику поруч з житловим багатоповерховим будинком №30 по вул. Гвардійців Широнинців у м.Харкові, де побачив припаркований автомобіль «Кіа Ceed» в салоні якого горіло світло. Задні пасажирські двері зліва та багажник автомобіля були відкриті. Впевнившись, що нікого поруч немає, він з салону автомобіля, заднього пасажирського сидіння викрав автокрісло, а з багажного відділення автомобіля викрав компресор. У вчиненому кається. Просив суворо його не карати.

Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності. Матеріальних претензій до ОСОБА_4 не має. Покарання ОСОБА_4 просить визначити на розсуд суду.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України, з врахуванням визнання вини обвинуваченим, за згодою учасників процесу судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності його позиції немає.

Дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.4 ст.185 КК України, як вчинення дій, що виразились в таємному викраденні чужого майна (крадіжці), поєднаній із проникненням у сховище, вчинене в умовах воєнного стану.

Згідно зі ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір.

У відповідності до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Судом встановлено, що органом досудового розслідування вірно встановлено фактичні обставини за яких було вчинено кримінальне правопорушення, обставини вчинення кримінального правопорушення не оспорюються учасниками кримінального провадження, проте на думку суду, дії обвинуваченого ОСОБА_4 невірно кваліфіковані, як проникнення в сховище про що зазначив і захисник обвинуваченого.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у постанові Верховного Суду України від 31 січня 2013 року в справі №5-33 кс 12 «під поняттям «сховище» слід розуміти певні місця чи ділянки території, відведені для постійного чи тимчасового зберігання матеріальних цінностей, які обладнані огорожею чи технічними засобами або забезпечені іншою охороною: пересувні автолавки, рефрижератори, контейнери, сейфи та інші сховища».

Сховище це завжди певне місце або територія, які використовуються для постійного чи тимчасового зберігання матеріальних цінностей та мають будь-які засоби охорони від доступу сторонніх осіб, наприклад, огорожа, наявність охоронця, сигналізація, що унеможливлюють чи суттєво ускладнюють вільне та безперешкодне потрапляння на них сторонніх осіб.

Окрім цього, згідно висновку, викладеного у постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду № 51-5932 кс 19 від 17 березня 2020 року, салони та/або багажні відділення автомобілів можуть бути віднесені за своїми ознаками до поняття «сховище», виходячи з їх конструктивних особливостей, наявності пристосувань чи засобів охорони, у тому числі технічних, які об`єктивно перешкоджають вільному доступу сторонніх осіб, а також інших ознак, які дозволяють ідентифікувати вказані місця як такі, що мають, окрім іншого, призначення для постійного або тимчасового зберігання майна (тобто є сховищем). При цьому в кожному конкретному провадженні, де пред`явлено обвинувачення за викрадення майна з автомобіля, яке включає кваліфікуючу ознаку «проникнення у сховище», належить встановити об`єктивні обставини, які дозволять ідентифікувати відповідний автомобіль як «сховище».

Судом встановлено, що крадіжку майна потерпілого ОСОБА_6 було вчинено з салону та багажного відділення автомобіля «Кіа Ceed» через відкриті двері та багажник, тобто за відсутності пристосувань чи засобів охорони, у тому числі технічних, які об`єктивно перешкоджають вільному доступу сторонніх осіб.

При цьому, слід зауважити, що кваліфікуюча ознака є одним із елементів правової кваліфікації кримінального правопорушення. При цьому, неправильне встановлення та застосування тієї чи іншої кваліфікуючої ознаки, навіть якщо це не змінює кінцевої правової кваліфікації дій особи, оскільки такі ознаки охоплюються однією статтею КК або частиною цієї статті, може вказувати про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Таким чином, автомобіль з якого була вчинена крадіжка за даними ознаками не відноситься до сховища, а тому, виходячи з вимог ст. 337 КПК України, суд, розглянувши дане кримінальне провадження, вважає, за необхідне виключити кваліфікуючу ознаку крадіжки -вчинення злочину з проникненням у сховище та дійшов висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16.04.2020 (справа № 127/959/19).

Суд, керуючись ст. 65 КК України, при призначені покарання обвинуваченому, враховує ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно класифікації злочинів, передбаченій ст.12 КК України, ОСОБА_4 вчинив злочин, який відноситься до категорії тяжких злочинів.

Вивченням в процесі судового розгляду даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він раніше не судимий, не одружений, не працює, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.

У відповідності до ст. 66 КК України, обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

При призначенні покарання ОСОБА_4 , суд у відповідності до вимог ст. 65 КК України, враховує, що ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні злочину, який відносяться до категорії тяжких, дані, які характеризують його особу, вказані вище, обставини вчинення злочину, а саме те, що кримінальне правопорушення не потягло за собою тяжких наслідків, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують його покарання та приходить до висновку про те, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливо без ізоляції від суспільства, і вважає за необхідним призначити ОСОБА_4 покарання в межах санкції статті інкримінованого йому кримінального правопорушення із застосуванням ст.ст.75,76 КК України.

Підстав для призначення обвинуваченому покарання з застосуванням положень ст. 69 КК України суд не вбачає.

Цивільний позов не заявлено.

Арешт накладений ухвалами Московського районного суду м.Харкова від 14.06.2023 підлягає скасуванню.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до 100 КПК України.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 не обирався.

Керуючись ст.ст. 349, 370, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, та встановити йому іспитовий строк тривалістю в 3 (три) роки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 протягом випробувального строку - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Арешт, накладений Ухвалами слідчого судді від 14.06.2023 на компресор «VIAIR 300Р AUTOMATIC Portable» та кросівки сірого кольору ТМ «Reebok»- скасувати.

Речові докази по справі:

- компресор «VIAIR 300Р AUTOMATIC Portable», переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_6 - залишити у власності останнього;

- кросівки сірого кольору ТМ «Reebok» повернути власнику ОСОБА_4 ;

- DVD-диск зберігати в матеріалах кримінального провадження № 0001855, протягом усього часу його зберігання.

Вирок суду може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Роз`яснити учасникам судового провадження право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Копію судового рішення не пізніше наступного дня надіслати учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні.

Суддя - ОСОБА_1