Справа № 138/2179/22
Провадження №:1-кп/138/46/23
ВИРОК

Іменем України

08 травня 2023 року м. Могилів-Подільський

Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області кримінальне провадження № 0000075 від 01.11.2021 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Могилева-Подільського Вінницької області, громадянина України, вдівця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , пенсіонера, інваліда ІІ групи, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

18 жовтня 2021 року близько 10 години 00 хвилин водій ОСОБА_4 , керуючи автомобілем «Opel Meriva», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись заднім ходом по проспекту Незалежності у м. Могилеві-Подільському Вінницької області, в районі зупинки громадського транспорту, не переконався у безпечності даного маневру, не звернувся за допомогою до інших осіб для забезпечення безпеки руху, внаслідок чого допустив наїзд на ОСОБА_6 , яка стояла позаду даного автомобіля на проїзній частині.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 262/59 від 22.12.2021 в ОСОБА_6 мали місце такі тілесні ушкодження: закрита хребетно-спинномозкова травма, компресійний уламковий перелом Тн 12 хребця без порушень функцій спинного мозку, які утворилися, можливо 18.10.2021, по механізму - згин та стиснення, та належать до ушкоджень середнього ступеня тяжкості, які спричинили тривалий розлад здоров`я (більше 21 доби). Механізм утворення даного тілесного ушкодження в ОСОБА_6 може бути присутній і під час дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до висновку автотехнічної експертизи № СЕ-19/102-22/7379-ІТ від 08.06.2022 в заданій дорожній обстановці дії водія автомобіля «Opel Meriva», державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_4 з технічної точки зору регламентувались вимогами п.п. 10.1, 10.9 та 15.9 (е) Правил дорожнього руху України. В ситуації, яка склалась, можливість попередження наїзду на пішохода у водія ОСОБА_4 з технічної точки зору полягала у виконанні ним вимог п.п. 10.1, 10.9 ПДР, для чого у нього були відсутні будь-які перешкоди технічного характеру. В ситуації, яка склалась, в діях водія ОСОБА_4 вбачається невідповідність вимогам п.п. 10.1, 10.9, 15.9 (е) ПДР. Дії водія Муляра, які не відповідали вимогам п. 10.9 ПДР з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням події даної ДТП.

Таким чином ОСОБА_4 за вищевикладених обставин порушив вимоги п.п. 10.1, 10.9, 15.9 (е) Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (зі змінами та доповненнями), згідно з якими: п. 10.1 - «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»; п. 10.9 - «Під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб»; п. 15.9 (е) - «Зупинка забороняється: ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх немає - ближче 30 м від дорожнього знаку такої зупинки з обох боків».

Порушення водієм ОСОБА_4 вимог п. 10.9 Правил дорожнього руху знаходиться в безпосередньому причинному зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди, а саме спричиненням ОСОБА_6 середньої тяжкості тілесного ушкодження.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 1 ст. 286 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину за ч. 1 ст. 286 КК України не визнав. Суду показав, що 18.10.2021 о 08 год. 35 хв. разом з дружиною під`їхав на автомобілі марки «Opel Meriva», державний номерний знак НОМЕР_1 , яким він користувався, до магазину з молочними товарами, який розташований біля зупинки громадського транспорту в 119 районі в м. Могилеві-Подільському, зупинившись в заїзному кармані для автобусів так, що зупинка була позаду автомобіля. На зупинці стояли люди, які чекали на громадський автобус, також на тротуарі біля зупинки стояла ОСОБА_6 , яка розмовляла по телефону. При цьому відстань між автомобілем обвинуваченого та ОСОБА_6 була два метри. Коли обвинувачений вийшов з автомобіля для того, щоб обійти його і зайти до магазину, то побачив, що ОСОБА_6 лежить на проїжджій частині дороги позаду його автомобіля в зігнутому положенні. Побачивши це, обвинувачений зрозумів, що щось трапилось та запитав в ОСОБА_6 чи не потрібно викликати поліцію та швидку допомогу, на що потерпіла відмовилась та піднялась на тротуар, а коли під`їхав громадський автобус сіла в нього та поїхала. Також обвинувачений додав, що побачивши ОСОБА_6 , яка лежить зігнута біля машини подумав, що вона зачепилась за бордюр і впала, запитав чи не потрібно викликати швидку допомогу та поліцію, щоб він не був в подальшому в чомусь звинувачений, а саме за те, що не надав їй допомогу і щоб вона не мала до нього претензій. Коли від`їхав автобус, ОСОБА_8 зайшов до магазину, а далі з дружиною поїхав до лікарні. Про те, що його звинувачують в скоєнні ДТП дізнався від сина, який зателефонував до нього та повідомив про проблеми зі здоров`ям в ОСОБА_6 та запитав чи не був він учасником ДТП. Також обвинувачений додав, що ніяких коштів ОСОБА_6 він не платив та нікому не доручав їх передавати, потерпілу в лікарні також не провідував. Однак через шість місяців після даної пригоди ОСОБА_6 при випадковій зустрічі вимагала, щоб обвинувачений сплатив їй 70 тис. грн., щоб з нього зняли звинувачення у наїзді на неї. Обвинувачений також пояснив, що знає ОСОБА_6 , оскільки остання працювала продавцем в продуктовому магазині, куди він з дружиною ходили купувати продукти, неприязних відносин між ними немає. На запитання прокурора обвинувачений повідомив, що ОСОБА_6 оговорює його, однак він не знає з якою метою. Також ОСОБА_8 повідомив, що моменту падіння ОСОБА_6 він не бачив, при цьому автомобілем назад не здавав та ушкоджень потерпілій не спричиняв. Крім того обвинувачений зазначив, що приблизно рік до подій автомобілем марки «Opel Meriva», державний номерний знак НОМЕР_1 , користувався тільки він особисто. Після подій 18.10.2021 автомобіль був проданий.

У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 суду показала наступне. Вранці 18 жовтня 2021 року вона прийшла на зупинку громадського транспорту «119 район» в м. Могилеві-Подільському Вінницької області, що неподалік від її дому, так як на 10 годину їй потрібно було бути в Центрі зайнятості. Спустившись з тротуару на проїжджу частину, щоб подивитись чи не їде громадський автобус, почула як її голосно окликнула знайома жінка ОСОБА_9 . При цьому, коли потерпіла почала до неї розвертатись, то відчула удар, а коли повернулась повністю, побачила перед собою бампер автомобіля, який вдарив її по ногах. Від удару потерпіла впала на спину та прокотилась нею по асфальту. Потерпілій стало соромно, до неї підбігли люди і допомогли піднятись, а саме її знайома ОСОБА_9 та ще якась незнайома жінка. В той час як потерпіла піднялась на ноги, на зупинку під`їжджав громадський автобус. Саме тоді до неї підійшов ОСОБА_4 та запитав, що вона робить позаду його машини, при цьому ще й накричав на неї. Оскільки потерпіла поспішала до Центру зайнятості, вона попередила обвинуваченого про те, що якщо її стан здоров`я погіршиться, то вона знайде його. Потім потерпіла зайшла в громадський автобус та вже в дорозі відчула як збільшився біль від удару. Приїхавши до центру зайнятості, потерпіла зателефонувала до чоловіка, який приїхав та відвіз її у лікарню. Провівши обстеження, лікарі виявили у потерпілої тріщини хребців. Також в лікарні до ОСОБА_6 підійшов поліцейський та син ОСОБА_8 . Син обвинуваченого дав потерпілій 100 доларів США на лікування та повідомив, що оплатять всі подальші витрати на лікування, попросив не звертатись з заявою до поліції про скоєння ДТП та залишив свій номер телефону. Після цього потерпіла написала заяву в поліцію, що немає претензій до обвинуваченого, оскільки повірила словам сина обвинуваченого. В лікарні потерпіла була п`ять днів, де їй повідомили, що потрібно проводити оперативне втручання на хребті і їхати до лікарні в м. Вінницю, оскільки в м. Могилеві-Подільському такі операції не проводять. Чоловік потерпілої повідомив про це сина обвинуваченого і той запевнив, що буде шукати і дасть гроші потерпілій на лікування у м. Вінниці. В подальшому її чоловік неодноразово телефонував на залишений сином обвинуваченого номер телефону, однак останній на дзвінки не відповідав, гроші на її лікування не відшкодовані. Зрозумівши, що її обманули, син потерпілої звернувся з заявою про вчинення злочину до поліції. Також потерпіла зазначила, що ОСОБА_8 вона знає, оскільки працювала продавцем в магазині, де він також купував товари. Повідомила, що він на своєму автомобілі неофіційно займається перевезенням пасажирів, і в той день на громадській зупинці на її думку також чекав клієнтів. В неприязних відносинах потерпіла з обвинуваченим не перебувала, а тому одразу не викликала на місце пригоди поліцію, оскільки думала, що не буде ніяких негативних наслідків для її здоров`я, так як верхній одяг був цілим та біль від падіння вона відчула не одразу. З заявою про вчинення ДТП до поліції звернувся син потерпілої вже під час проходження нею лікування в м. Вінниці. На даний час потерпіла закінчила лікування, однак в результаті травми залишились наслідки у виді порушення ходи. При цьому особисто до ОСОБА_8 потерпіла за допомогою не зверталась. Також потерпіла не наполягала на суворому покаранні для ОСОБА_4 .

У судовому засіданні свідок ОСОБА_10 суду показав, що він є знайомим обвинуваченого, іноді допомагав йому, виконуючи роботи у нього вдома на подвір`ї. 18 жовтня 2021 року приблизно о 9 год. ранку свідок перебував навпроти зупинки громадського транспорту «119 район» в м. Могилеві-Подільському Вінницької області, а саме на протилежній стороні на відстані біля 50 метрів, біля пішохідного переходу. Свідок бачив як ОСОБА_6 підіймалась з землі за допомогою інших людей. Поряд з потерпілою бачив сріблясту машину, яка стояла перед зупинкою та з якої вийшов ОСОБА_4 . При цьому, ОСОБА_6 знаходилась на відстані приблизно 1,5-2 метра від автомобіля, з якого вийшов ОСОБА_4 . Момент як впала потерпіла та чи рухався автомобіль свідок не бачив, оскільки йому перешкодила проїжджаюча повз вантажівка. Також свідок не може стверджувати чи змінилось розташування автомобіля, однак коли потерпіла підіймалась, автомобіль знаходився на незначній відстані від неї. Свідок також бачив як ОСОБА_4 , якого він впізнав коли той вийшов з автомобіля, підійшов до потерпілої.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_11 , який є інспектором патрульної поліції Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області, суду показав, що він 18.10.2021 прибув за викликом, який надійшов з Могилів-Подільської ОЛІЛ про те, що до приймального відділення потрапила жінка після ДТП. Прибувши до Могилів-Подільської ОЛІЛ свідок встановив візуально, а також як повідомили пізніше лікарі, у потерпілої видимих наявних тілесних ушкоджень не було виявлено, від потерпілої надійшли скарги на біль у спині. Під час спілкування з потерпілою, остання повідомила свідку, що ОСОБА_4 скоїв на неї наїзд та пояснила, що коли вона вийшла на проїжджу частину дороги, щоб подивитись чи не їде громадський транспорт, в той момент автомобіль під керуванням ОСОБА_4 здавав назад і збив її, вона впала. Потім потерпіла сіла в автобус, де їй стала боліти спина і вона самостійно звернулась до лікарні. Також свідок бачив як в лікарні потерпіла спілкувалась з сином ОСОБА_4 . Потім потерпіла написала заяву, що претензій до ОСОБА_4 вона не має і саме тому в день скоєння ДТП 18.10.2021 ніхто з працівників поліції на місце ДТП не виїжджав.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_12 суду показала, що вона працює медичною сестрою в КНП «Могилів-Подільська ОЛІЛ», приблизно в жовтні 2021 року, точну дату вона не пам`ятає, була свідком того як швидка допомога привезла до лікарні жінку, в якій вона впізнала потерпілу, з травмою хребта. При спілкуванні потерпіла повідомила свідку, що на пішохідному переході, коли вона переходила дорогу, її збив таксист. Свідок вислухала скарги потерпілої, яка жалілась на біль в спині, викликала травматолога та працівників поліції. Також свідок бачила, як ОСОБА_6 в лікарні спілкувалась з сином обвинуваченого, проте про що була розмова вона не знає.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_13 суду показав, що обвинуваченого він не знає та приблизно в лютому місяці 2022 року через оголошення в інтернеті придбав автомобіль «Opel Meriva», 2007 року випуску, світло-голубого кольору. На вказаному автомобілі були наступні пошкодження: подряпина на передньому бампері та невелика вм`ятина на задньому бампері з правої сторони біля заднього скла. Вказаний автомобіль був ним оглянутий одного дня у м. Могилеві-Подільському та показував його чоловік, який не був власником. На наступний день приїхав власник, який не був місцевим, з яким свідок уклав договір купівлі-продажу та здійснив перереєстрацію автомобіля на своє ім`я.

Крім показів потерпілої та свідків, вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується матеріалами кримінального провадження, а саме:

-Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань по кримінальному провадженню № 0000075, згідно якого 01.11.2021 внесено відомості до ЄРДР за ч. 2 ст. 286 КК України на підставі повідомлення 18.10.2021 до РУ від чергової медичної сестри Могилів-Подільської ОЛІЛ про те, що 18.10.2021 за медичною допомогою звернулась громадянка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка отримала тілесні ушкодження внаслідок падіння з висоти власного зросту. Проте, в ході вивчення матеріалів ЄО № 8466 від 18.10.2021 та прийнятого рішення працівниками поліції встановлено, що ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, тому у даному випадку вбачаються ознаки складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України (а.с. 135);

-протоколом огляду місця дорожньо-транспортної події від 08.11.2021, план-схемою до нього та фото таблицями, згідно яких місцем події є зупинка громадського транспорту за адресою проспект Незалежності, 303В в м. Могилеві-Подільському Вінницької області (а.с. 136-146);

-протоколом тимчасового доступу до речей та документів від 16.12.2021, відповідно до якого слідчий отримав доступ до медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 12927 на гр. ОСОБА_6 (а.с. 151-153);

-висновком експерта № 262/59 від 17 грудня 2021 року за результатами судової медичної експертизи, відповідно до якого у ОСОБА_6 мали місце такі тілесні ушкодження: закрита хребетно-спинномозкова травма, компресійний уламковий перелом Тн 12 хребця без порушень функцій спинного мозку, які утворились, можливо 18.10.2021 року, по механізму - згин та стиснення, та належить до ушкоджень середньої ступені тяжкості, яке спричиняє тривалий розлад здоров`я більше 21-ї доби, згідно п. 2.2.1 в «Правил визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень». Механізм утворення даного тілесного ушкодження гр. ОСОБА_6 може бути присутній і під час дорожньо-транспортної пригоди, однак інших тілесних ушкоджень у гр. ОСОБА_6 , які могли би підтвердити можливість утворення їх при ДТП, не має (а.с. 154-155);

-висновком експерта № СЕ-19/102-22/7379-ІТ від 08 червня 2022 року за результатами судової автотехнічної експертизи, відповідно до якого в заданій дорожній обстановці, дії водія автомобіля Opel-Meriva, державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_4 з технічної точки зору регламентувались вимогами п.п. 10.1, 10.9, 15.9 (е) Правил дорожнього руху України, зміст яких викладений в дослідницькій частині. В ситуації, яка склалась, при заданих в постанові про призначення експертизи комплексі технічних величин, можливість попередження наїзду на пішохода у водія автомобіля Opel-Meriva ОСОБА_4 з технічної точки зору полягала у виконанні ним вимог п.п. 10.1, 10.9 Правил дорожнього руху України, для чого у нього були відсутні будь-які перешкоди технічного характеру. В ситуації, яка склалась, при вказаних в постанові про призначення експертизи комплексі технічних параметрів, в діях водія автомобіля Opel-Meriva ОСОБА_4 вбачається невідповідність вимогам п.п. 10.1, 10.9, 15.9 (е) Правил дорожнього руху України. Дії водія автомобіля Opel-Meriva ОСОБА_4 , які не відповідали вимогам п. 10.9 Правил дорожнього руху з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 156-160);

-протоколом огляду транспортного засобу від 12.07.2022, відповідно до якого слідчим, за добровільної згоди власника ОСОБА_13 було оглянуто автомобіль марки Opel-Meriva, державний номерний знак НОМЕР_3 . При огляді встановлено, що на кришці багажника вказаного транспортного засобу на відстані 1,0 м від дорожнього покриття та 0,42 м від правого габариту наявна вм`ятина металу, розміром 6х4 см. Інших пошкоджень на даному автомобілі, які б були характерними для наїзду на пішохода, не виявлено (а.с. 161, 162-167);

-довідкою Територіального сервісного центру МВС № 0541 від 26.06.2022 за вих. № 31/2-0541-1390, відповідно до якої державний номерний знак «АВ 1047%» був закріплений за транспортним засобом марки Opel-Meriva, 2007 року випуску, в період часу з 05.06.2021 року по 16.04.2022 року зареєстрований за гр. ОСОБА_14 . Також вказаний транспортний засіб був перереєстрований 16.04.2022 на гр. ОСОБА_13 (а.с. 168);

-протоколом проведення слідчого експерименту від 03 травня 2022 року та DVD-диском із відеозаписом даного експерименту, під час якого потерпіла ОСОБА_6 розповіла про обставини ДТП, в результаті якого вона отримала тілесні ушкодження, а саме: 18.10.2021 близько 10 год. ранку вона підійшла на зупинку громадського транспорту, так як їхала у місто по своїх справах. Знаходячись біля огорожі на краю тротуару вона спілкувалась з ОСОБА_9 , яка в цей час сиділа на лавці. В той момент на місці зупинки знаходився автомобіль «Тахі» та приблизно троє людей. Потерпіла знаходилась на відстані 11,40 м до умовної лінії, яка протягнута від краю магазину, що по проспекту Незалежності у напрямку с. Бронниці. В подальшому потерпіла вийшла на проїзну частину, щоб подивитись чи не їде автобус. Далі потерпілій крикнула ОСОБА_9 «ОСОБА_6 » і в той момент коли та розвернулась, попереду неї знаходився багажник автомобіля, та відразу бампером відбувся удар по ногах потерпілої, від чого вона втратила рівновагу та впала на спину. При цьому удар від падіння прийшовся на спину. Самостійно вона не змогла піднятись, тому інші громадяни їй допомогли. Далі під`їхав автобус, та через те, що потерпілій було соромно, вона зайшла до нього. Однак перед тим сказала водію ОСОБА_4 , який керував автомобілем «Тахі» та одразу після ДТП вийшов з салону машини: « ОСОБА_4 , я вас знайду». Під час слідчого експерименту було здійснено заміри від автомобіля до місця наїзду на пішохода, що становить 7,10 м. Також встановлено відстань, яку подолала пішохід з моменту настання небезпеки для руху до наїзду, що становить 2,70 м. Крім того, потерпіла зазначила, що з моменту зупинки на проїзній частині до моменту наїзду пройшло близько 4-6 с (а.с. 169-174);

-протоколом проведення слідчого експерименту від 03 травня 2022 року та DVD-диском із відеозаписом даного експерименту, під час якого обвинувачений ОСОБА_4 розповів про обставини ДТП, а саме: 18.10.2021 близько 09 год. 30 хв. він разом з дружиною ОСОБА_17 під`їхав до молочного магазину, коли він розвернувся, то його знайома на ім`я ОСОБА_6 , яка є потерпілою в даному кримінальному провадженні, знаходилась біля другої лавочки від зупинки у напрямку с. Бронниця. ОСОБА_4 керував автомобілем марки Opel, державний номерний знак він не пам`ятає. Даний транспортний засіб його син продав. Коли ОСОБА_4 вийшов з автомобіля, то помітив, що ОСОБА_6 знаходилась позаду автомобіля на проїзній частині, присівши на одному з колін. При цьому ОСОБА_4 зазначив, що заднім ходом він не рухався та його автомобіль знаходився на місці. ОСОБА_4 запитав потерпілу що сталось, однак вона відповіла, що нічого не трапилось. Після цього вона сіла до автобуса та поїхала з місця події. (а.с. 175-180);

-протоколом проведення слідчого експерименту від 26 серпня 2022 року та флеш-накопичувачем із відеозаписом даного експерименту, під час якого свідок ОСОБА_9 розповіла про обставини ДТП за участі водія ОСОБА_4 та потерпілої ОСОБА_6 , а саме: на момент ДТП вона стояла на правому тротуарі по ходу руху в бік центра міста на відстані 10,0 м від краю зупинки та 2,0 м до краю проїзної частини дороги. Зі слів ОСОБА_9 ОСОБА_6 стояла на відстані 0,5 м від неї, та на такій же відстані від краю проїзної частини. Автомобіль, який здійснив наїзд стояв у заїзному кармані біля даної зупинки на відстані 10,0 м від неї та 0,6 м до краю проїзної частини. Передньою частиною даний автомобіль був направлений в бік центра міста. В подальшому, зі слів ОСОБА_9 , ОСОБА_6 зійшла на проїзну частину, а саме у заїзний карман, де зупинилась, та певний час (декілька секунд) стояла на відстані 1,4 м від краю дороги та 2,4 м від вказаного транспортного засобу. В подальшому автомобіль почав рух заднім ходом та здійснив наїзд на ОСОБА_6 (а.с. 181-184).

Незважаючи на невизнання обвинуваченим вини у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні зазначеного злочину доведена встановленими у судовому засіданні обставинами, які підтверджені належними, допустимими та достовірними доказами, дослідженими та оціненими судом у їх сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

При цьому, твердження обвинуваченого про бажання потерпілої безпідставно стягнути з нього кошти, шляхом надання неправдивих свідчень про вчинення ним ДТП судом відхиляються, оскільки в ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_6 залишила місце події одразу ж після дорожньо-транспортної пригоди, і лише у зв`язку з тим, що в подальшому відчула сильний біль у спині звернулась до лікарні, де у неї було діагностовано компресійний перелом хребців спини, у зв`язку з чим вона проходила лікування. Така поведінка останньої не може свідчити про наміри потерпілої безпідставно отримати кошти від обвинуваченого, шляхом надання неправдивих свідчень про скоєння останнім злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. При цьому вимоги про стягнення коштів безпосередньо після ДТП до обвинуваченого від потерпілої не поступало, а цивільний позов заявлено потерпілою лише в суді під час розгляду кримінального провадження, фактично через півтора року після події.

За таких підстав такі покази обвинуваченого ОСОБА_4 суд вважає такими, що спрямовані на уникнення ним відповідальності за вчинений злочин.

На думку суду первинна інформація про отримання тілесних ушкоджень з Могилів-Подільської ОЛІЛ, висновок судово-медичного експерта щодо виявлених у потерпілої тілесних ушкоджень, висновок експерта № СЕ-19/102-22/7379-ІТ від 08 червня 2022 року за результатами судової автотехнічної експертизи, дані слідчих експериментів з потерпілою та свідком ОСОБА_9 , а також надані потерпілою ОСОБА_6 та свідками ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 покази узгоджуються між собою та покладаються судом в основу обвинувального вироку.

При цьому суд не покладається на покази свідка ОСОБА_10 , оскільки вони не доводять і не спростовують вину обвинуваченого ОСОБА_4 .

Дії обвинуваченого кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення під час керування транспортним засобом правил безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілій ОСОБА_6 середньої тяжкості тілесні ушкодження. Таку кваліфікацію дій ОСОБА_4 суд вважає правильною.

Так, об`єктивна сторона складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, включає такі обов`язкові ознаки: діяння, обстановку, наслідки та причинний зв`язок між діянням і наслідками.

Діяння полягає у порушенні правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, яке може вчинятися шляхом дії або бездіяльності і полягати у: вчиненні дій, які заборонені правилами; невиконанні дій, які особа може і зобов`язана вчинити відповідно до вимог правил безпеки руху й експлуатації транспорту. Діяння при вчиненні цього злочину завжди пов`язане з недотриманням вимог відповідних нормативних актів - правил безпеки руху та експлуатації транспортних засобів.

Причинний зв`язок між діянням і наслідками має місце тоді, коли порушення правил безпеки руху або експлуатації транспорту, допущене винним, закономірно, з необхідністю тягне за собою наслідки, передбачені ст. 286 КК України.

Суб`єктивна сторона злочину визначається ставленням винного до наслідків і в цілому характеризується необережною формою вини.

Обвинувачений, керуючи 18.10.2021 приблизно о 10 годині 00 хвилин автомобілем марки «Opel-Meriva», державний номерний знак НОМЕР_1 , за встановлених судом обставин не діяв таким чином, щоб не створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю чи здоров`ю громадян, допустив злочинну недбалість, яка полягає у тому, що він рухаючись заднім ходом, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою та не звернувся по допомогу до третіх осіб, внаслідок чого здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_6 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_6 отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді закритої хребетно-спинномозкової травми, компресійного уламкового перелому Тн 12 хребця без порушень функцій спинного мозку. Тому між діяннями ОСОБА_4 та такими наслідками існує безпосередній причинно-наслідковий зв`язок. Обвинувачений не передбачав можливості настання суспільно небезпечних наслідків своїх діянь, хоча повинен був і міг їх передбачити. Це свідчить про наявність в його діяннях злочинної недбалості. Вчинений злочин є закінченим.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Разом з тим, додатковою обставиною, яка на думку суду сприяла настанню таких наслідків є також недотримання пішоходом ОСОБА_6 вимог Розділу 4 Правил дорожнього руху України.

Згідно з п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення кримінального правопорушення, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

За змістом п. 21 цієї постанови Пленуму ВСУ у кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст. 286 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання позбавлення права керувати транспортними засобами.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, обставини його вчинення, дані про особу обвинуваченого й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, у зв`язку з чим суд прийшов до висновку про необхідність обрання покарання, визначеного санкцією ч. 1 ст. 286 КК України. При цьому, як зазначалось вище на вид та розмір покарання впливає і поведінка потерпілої, яка також сприяла настанню таких наслідків для неї особисто.

Так, судом враховується те, що ОСОБА_4 вчинив злочин з необережності, який відноситься до категорії нетяжких злочинів.

Обвинувачений ОСОБА_4 раніше не судимий, пенсіонер, інвалід ІІ групи, з 27.10.2022 вдівець, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, за психіатричною допомогою не звертався.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд відповідно до ч. 2 ст. 66 КК України визнає порушення потерпілою ОСОБА_6 вимог ПДР України щодо заборони перебування на проїзній частині, а саме п. 4.14: пішоходам забороняється виходити на проїзну частину, не впевнившись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху; затримуватися і зупинятися на проїзній частині, якщо це не пов`язано із забезпеченням безпеки дорожнього руху.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

На підставі викладеного, беручи до уваги позицію потерпілої з приводу міри покарання та висновок Могилів-Подільського міськрайонного відділу філії ДУ «Центр пробації», суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання в межах санкції ч. 1 ст. 286 КК України у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами. Вказане додаткове покарання сприятиме виправленню обвинуваченого в частині суворого дотримання в подальшому Правил дорожнього руху України.

Згідно ст. 122, 124 КПК України процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта, слід стягнути з ОСОБА_4 на користь держави.

Суд не вбачає підстав для обрання запобіжного заходу, оскільки згідно вимог ч. 4 ст. 176 КПК України запобіжні заходи застосовуються під час судового провадження за клопотанням прокурора, з яким прокурор не звертався, а поведінка ОСОБА_4 під час судового розгляду була належною, а невизнання ним вини є його цілком законною захисною позицією.

Також у даному провадженні потерпіла ОСОБА_6 заявила цивільний позов про відшкодування обвинуваченим матеріальної шкоди у розмірі 37000,00 грн. та моральної шкоди у розмірі 20000,00 грн. Позов обґрунтований тим, що внаслідок вчинення ОСОБА_4 злочину, передбаченого за ч. 1 ст. 286 КК України потерпіла була госпіталізована до Могилів-Подільської ОЛІЛ де стаціонарно перебувала з 18.10.2021 по 22.10.2021 включно. За цей час в неї було діагностовано компресійний перелом хребців спини і рекомендовано пройти додаткове обстеження в м. Вінниця. 22.10.2021 потерпіла пройшла томографічне обстеження в діагностичному центрі, де їй було підтверджено попередній діагноз та було рекомендовано продовжити лікування з операційним втручанням. В той же день, 22.10.2021, ОСОБА_6 була госпіталізована в Вінницьку міську клінічну лікарню швидкої медичної допомоги, де стаціонарно перебувала до 05.11.2021, а в подальшому вона проходила реабілітацію. За час перебування в лікарні потерпілій було проведено оперативне втручання, а саме проведено стабілізацію ушкодженого сегменту хребта (Тн12) титановою транспедикулярною системою. Безпосередньо саму титанову пластину та всі ліки потерпіла змушена була купувати за свої кошти. Під час лікування нею було придбано титанову пластину за кошти в сумі 24000,00 грн. та додатково на ліки витрачено 13000,00 грн. Крім того внаслідок вказаної події ДТП потерпіла отримала емоційний стрес, який супроводжувався почуттям розгубленості, обурення та тривоги за своє здоров`я, нерозумінням того, як отриманні тілесні ушкодження вплинуть на її подальше життя та можливість їх повноцінного усунення. Крім проведення лікування після ДТП, наслідки даної події вплинули на зміну звичного способу життя потерпілої, що полягали в нераціональному використанні часу для відвідування органів досудового розслідування та суду, що потребувало залучення значних фізичних, душевних та матеріальних ресурсів. Вказаними обставинами потерпілій було завдано моральної шкоди, яку вона оцінює в розмірі 20000,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого.

Згідно зі ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, а ч. 1 ст. 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що містяться у пунктах 3, 5 Постанови N 4 від 31.03.95 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Як вбачається з наданих ОСОБА_6 медичних документів, зокрема, виписок із її медичних карт у Могилів-Подільській ОЛІЛ та у Вінницькій міській клінічній лікарні швидкої допомоги (а.с. 48, 50-52), КТ-заключення за результатами дослідження (а.с. 49), довідки Вінницької міської клінічної лікарні про знаходження на стаціонарному лікуванні та проведення оперативного втручання (а.с. 53), потерпіла дійсно перебувала на лікуванні у вказаних медичних закладах, де в період з 18.10.2021 по 22.10.2021 та з 22.10.2021 по 05.11.2021 проходила лікування внаслідок отриманої після ДТП травми. 23.10.2021 потерпілій була проведена операція з відновлення анатомічної осі хребта та транспедикулярну стабілізацію титановою системою. З метою покращення стану здоров`я потерпілої останній було призначено ряд лікарських засобів, загальна вартість яких, як зазначає потерпіла становить 37000 грн.

Також, як пояснила ОСОБА_6 , внаслідок спричинення їй обвинуваченим тілесних ушкоджень, потерпіла перенесла хірургічну операцію, хвилювалась за своє здоров`я, тривалий час змушена була відвідувати органи досудового розслідування та суд. Вказані обставини спричиняли потерпілій значних моральних страждань та завдавали моральної шкоди.

Заперечуючи проти задоволення позову, обвинувачений подав письмові заперечення, в яких просив відмовити в задоволенні позову, оскільки кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України він не вчиняв, наїзд на ОСОБА_6 не здійснював. Також, в судовому засіданні обвинувачений цивільний позов не визнав, вважає, що злочину він не вчинив. Однак суд відхиляє такі доводи обвинуваченого як необґрунтовані та не доведені.

При цьому суд вважає доведеними позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі понесених потерпілою фактичних витрат на лікування, які підтверджені відповідними квитанціями (а.с. 54-57), з яких вбачається, що потерпіла ОСОБА_6 понесла витрати на лікування у зв`язку із вчиненням злочину в розмірі 28192,22 грн. Тому суд вважає, що позовні вимоги в цій частині є обґрунтованим та підлягають частковому задоволенню.

При визначенні розміру моральної шкоди, яка повинна бути стягнута з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь потерпілої ОСОБА_6 , суд, відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», виходить з принципів розумності, виваженості та справедливості і враховує характер і обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних тощо) потерпілої, характер немайнової шкоди (його тривалість, можливості відновлення), а також стан здоров`я потерпілої, тяжкість вимушених змін у її життєвих і виробничих відносинах, час і зусилля, необхідні для їх відновлення, матеріальне становище обвинуваченого.

Таким чином, суд вважає, що достатнім для відшкодування заданої ОСОБА_6 моральної шкоди буде відшкодування у розмірі 5000 грн.

Керуючись ст. 12, 286 ч. 1 КК України, ст.ст. 23 ч. 2 п. 1, 2, 1166 ч. 1, 1167 ч. 1, 1187 ЦК України, ст. ст. 122, 124, 128, 368-370, 374, 376 КПК України суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 286 КК України і обрати йому покарання у виді штрафу у розмірі чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 68000 (шістдесят вісім тисяч) гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки.

Понесені по справі процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта в сумі 858 (вісімсот п`ятдесят вісім) грн. 10 коп., стягнути з ОСОБА_4 на користь держави.

Цивільний позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , матеріальну шкоду у розмірі 28192 (двадцять вісім тисяч сто дев`яносто дві) грн. 22 коп. та моральну шкоду у розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп.

В іншій частині позову - відмовити.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення і набирає законної сили після закінчення вказаного строку, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору, потерпілій та представнику.

Роз`яснити учасникам судового провадження, що вони мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1