571/699/23
1-кп/571/127/2023
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2023 року смт. Рокитне

Рокитнівський районний суд Рівненської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000105 від 14.03.2023 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, вважається несудимим,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України,

сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_3 ,

встановив :

ОСОБА_3 , у зв`язку із оголошенням загальної мобілізації та призовом на військову службу у Збройні Сили України, 03.03.2023 пройшов військово-лікарську комісію, згідно якої визнаний придатним до військової служби, що підтверджується довідкою № 45/5 військово-лікарської комісії від 03.03.2023. В той же день ОСОБА_3 вручено під особистий підпис повістку про явку на 16 год. 05.03.2023 до ІНФОРМАЦІЯ_2 , що по АДРЕСА_2 для проходження військової служби за мобілізацією та відправки у Збройні Сили України. Проте, військовозобов`язаний ОСОБА_3 , будучи придатним до військової служби та не маючи права на відстрочку від призову на військову службу за мобілізацією, діючи умисно, з метою ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, без поважних причин, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 1, 10, 42 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та Указу Президента України №69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію», 05.03.2023 не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого ухилився від призову на військову службу під час мобілізації.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ст.336 КК України визнав повністю, підтвердив обставини, викладені у обвинувальному акті. Пояснив суду, що 03.03.2023 пройшов військово-лікарську комісію, був визнаний придатним до військової служби. Але через те, що він боїться вбивати, не володіє зброєю та боючись за своє життя, не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 на визначену дату. Розуміє, що тим самим ухилився від призову на військову службу під час мобілізації. Підтвердив, що підстав для відстрочки від військової служби не має, поважних причин для неявки за призовом на військову службу не було. У вчиненому щиро розкаюється.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою вину у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, та у відповідності до ч. 3ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким з учасників не оспорюються. При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності їх позицій немає, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд користуючись правом, наданим ч. 3ст. 349 КПК України і відсутністю заперечень учасників судового провадження, вважає достатнім обмежитись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, характеризуючих його особу.

Таким чином, суд, приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину, знайшла своє підтвердження. Дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ст.336 КК України, як ухилення від призову на військову службу під час мобілізації.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання, необхідні і достатні для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у відповідності до вимог ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Кримінальне правопорушення, вчинене обвинуваченим ОСОБА_3 за ст.336 КК України за приписами ст. 12 КК України є нетяжким злочином.

Обставиною, яка пом`якшує обвинуваченому покарання, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

З урахуванням наведеного, а також особи обвинуваченого, який щиро розкаявся у вчиненому, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, суд приходить до висновку про призначення покарання у вигляді позбавлення волі у межах санкції ст. 336 КК України, ближче до мінімальної межі.

Враховуючи, що відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженими, беручи до уваги характер і ступінь небезпечності для суспільства вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, поведінку обвинуваченого після вчинення кримінального правопорушення, ставлення обвинуваченого до вчиненого, суд вважає за доцільне надати обвинуваченому можливість виправитися без відбування покарання в місцях позбавлення волі, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, з покладенням на нього обов`язків, передбачених п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Таким чином, з урахуванням наведеного, суд вважає, що саме таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення та запобігання вчиненню обвинуваченим нових кримінальних правопорушень у майбутньому.

Питання про долю речових доказів вирішити згідно вимог ст.100 КПК України.

Кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди завдано не було.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

На підставі ч. 3ст.349,367-368,370-371,373-376 КПК України, суд -

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік 6 місяців.

На підставі п.п. 1, 2 ч. 1ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили ОСОБА_3 не обирати.

Речові докази: корінець повістки про виклик на 1 арк., контрольний талон мобілізаційного розпорядження на 1 арк., картка обстеження медичного огляду на 1 арк., які зберігаються в матеріалах кримінального провадження - залишити в матеріалах справи.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було судом визнано недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України. З інших підстав вирок може бути оскаржений до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: