Дата документу 02.08.2023Справа № 554/5107/22
Провадження № 1-кп/554/67/2023
В И Р О К

Іменем України

02 серпня 2023 року Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю:

секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7

представника потерпілої ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Полтаві кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000647 по обвинуваченню

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Зідьки Зміївського районного Харківської області, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта вища, працюючого на посаді економіста в ТОВ «Компанія свіжа їжа», одруженого, має на утриманні двох малолітніх дітей, не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

в с т а н о в и в :

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

08 травня 2021 року, близько 09 год 40 хв, обвинувачений ОСОБА_9 , керуючи технічно справним транспортним засобом Dodge Journey, д. н. з. НОМЕР_1 (далі - DodgeJourney), рухався у крайній лівій смузі по вул. Тюрінській із сторони вул. Віринської в напрямку проспекту Московського в м. Харкові, зі швидкістю 65 км/год, що є порушенням вимог п. 12.4 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (далі - ПДР). Під час руху по відрізку дороги навпроти буд. № 135-а, що по проспекту Московському в м. Харкові, при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, побачивши, що поза межами пішохідного переходу проїжджу частину в напрямку руху справа наліво по ходу руху його автомобіля переходить пішохід ОСОБА_10 , яку пропускає транспортний засіб Ford C-Max, який рухався в крайній правій смузі, він в порушення вимог п. 12.3 ПДР, проявив неуважність, своєчасно не вжив заходів до зменшення швидкості руху транспортного засобу аж до його зупинки або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, внаслідок чого скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_10 .

В результаті наїзду потерпіла ОСОБА_10 отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми - лінійного перелому кісток склепіння та основи черепа (збоку лівої тім`яної кістки з розповсюдженням на потиличну кістку зліва); масивних субарахноїдальних (під м`які мозкові оболонки) крововиливів, як збоку склепіння, так і основи головного мозку, мозочка, масивних крововиливів у борозни та шлуночка головного мозку; синця на тлі травматичного набряку м`яких тканин голови з масивними крововиливами у підлеглі м`які тканини - збоку лівої тім`яної та потиличної ділянки, крововиливи у апоневроз відповідно цієї ділянки; садна по ходу лівої надбрівної дуги; збоку шиї - перелом-розрив міжхребтового диску на рівні VII шийного та І грудного хребців без ушкодження спинного мозку та масивними крововиливами у навколохребтову клітковину шийного відділу хребта; неповний перелом грудини на межі тіла та рукоятки; неповні прямі переломи лівих 2-6 ребер по середньо-ключичній лінії без ушкодження плеври; розрив стінки аорти грудного відділу з масивними крововиливами у зовнішню стінку та навколишню клітковину без внутрішньо плевральних крововиливів; частки забою тканини легенів з розривами та масивними підплевральними крововиливами у прикореневих зонах; перелом-розрив правого крижо-здухвинного зчленування та лонного зчленування; закритий косо-поперечний перелом лівої ліктьової кістки у нижній третині; косо-поперечний уламковий перелом лівої малогомілкової кістки в нижній третині (висота від підошовної поверхні стопи до лінії перелому 11 см) та поперечний перелом лівої великогомілкової кістки в нижній третині (висота від підошовної поверхні стопи до лінії перелому 6,5 см).

Закрита черепно-мозкова травма та травма тазу кваліфікуються як тяжке тілесне ушкодження по ознаці небезпеки для життя; всі встановлені переломи кісток скелету (переломи грудини, ребер, кісток кінцівок та розрив міжхребцового зчленування) кваліфікуються як ушкодження середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Від отриманих внаслідок ДТП тілесних ушкоджень потерпіла ОСОБА_10 померла на місці скоєння злочину.

Причиною смерті ОСОБА_10 явилась закрита черепно-мозкова травма, яка супроводжувалась переломами кісток черепа, крововиливами під оболонки та шлуночки головного мозку, що призвело до виникнення гострого розладу мозкового кровообігу.

Причиною дорожньо-транспортної пригоди та наслідків, що настали, є порушення водієм ОСОБА_9 вимог п. 12.3 ПДР, відповідно до якого у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Порушення вказаних вимог ПДР водієм ОСОБА_9 з технічної точки зору знаходилися в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди.

В умовах даної події водій ОСОБА_9 мав технічну можливість запобігти дорожньо-транспортній пригоді, шляхом виконання вимог п. 12.3 ПДР, для чого у нього не було будь-яких перешкод технічного характеру.

Кваліфікація дій обвинувачених судом

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілої.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин

Допитаний в ході судового розгляду справи обвинувачений ОСОБА_9 вини у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав та показав, що 08 травня 2021 року, близько 09 год 40 хв, він, керуючи технічно справним транспортним засобом Dodge Journey, рухався в лівій смузі по вул. Тюринській в сторону проспекту Московського в м. Харкові зі швидкість до 50 км/год. Автомобіль був завантажений будівельними матеріалами, вагою близько 400 кг. В той день була дощова погода та відповідно асфальтне покриття було мокрим. Попереду нього в правій смузі рухався автомобіль Ford C-MAX зі швидкістю близько 50 км/год, в якому в процесі руху загорівся стоп-сигнал та із-за його передньої частини вийшла пішохід поза межами нерегульованого пішохідного переходу. Як йому здалося, транспортний засіб Ford C-MAX оминув пішохода, шляхом виконання маневру об`їзду в праву сторону. Він застосував гальмування та подав звуковий сигнал, але уникнути наїзду не вдалося. Пішохід перетинала проїжджу частину справа наліво та пришвидшила свій темп руху перед його автомобілем. Момент виходу пішохода на проїзну частину він не бачив та об`єктивно не міг побачити, так як цю ділянку дороги, і відповідно видимість, закривав автомобіль Ford C-MAX. В момент, коли він побачив пішохода, його автомобіль знаходився на відстані приблизно 30 м від останньої. Він загальмував, але у зв`язку з мокрим дорожнім покриттям уникнути наїзду не вдалося. Після дорожньо-транспортної пригоди він вийшов з автомобіля та побачив, що пішохід лежала на відстані близько 1 м біля переднього лівого колеса його транспортного засобу. Він намагався перевірити пульс потерпілої, однак його не відчув. Хотів викликати карету швидкої медичної допомоги, але люди, які стояли на місці пригоди сказали, що вже зробили це за нього. Фактично одразу ж на місце події під`їхали працівники поліції, які констатували смерть потерпілої. Припустив, що якби потерпіла рухалася в межах пішохідного переходу, дорожньо-транспортної пригоди не відбулося б, а тому вважав, що саме дії пішохода та порушення нею вимог ПДР перебувають у причинно-наслідковому зв`язку з наслідками, що настали. Зазначив, що намагався знайти потерпілу, так як мав намір надати матеріальну допомогу, однак не знав, кому саме необхідно її відшкодовувати. Ствердив, що наразі готовий відшкодувати завданий на поховання матеріальний збиток. Разом із тим, заявлений по матеріалах кримінального провадження цивільний позов потерпілої ОСОБА_11 не визнав.

Аналізуючи показання обвинуваченого та оцінюючи їх у сукупності з іншими доказами по справі, суд розцінює їх спосіб захисту від пред`явленого обвинувачення та намір уникнути покарання за вчинене, а тому до уваги не приймає.

При цьому суд виходить з наступного.

Свідок ОСОБА_12 , який являється родичем потерпілої ОСОБА_10 , під час допиту в суді, показав, що 08 травня 2021 року, близько 09 год 45 хв, йому зателефонувала сусідка останньої та повідомила, що на потерпілу щойно скоїв наїзд автомобіль. Він одразу ж прибув на місце дорожньо-транспортної пригоди та побачив, що тіло загиблої знаходилось поруч з пішохідним переходом приблизно за 2 м від нього, а поряд, в напрямку проспекту Московського, стояв автомобіль Dodge Journey, на якому було видно пошкодження у вигляді зім`ятого капоту по центру ближче до правої його сторони. Належна потерпілій парасолька лежала за 1 - 2 м від тіла в розкритому стані. Вказав, що напередодні вночі та в цей день зранку був дощ і асфальтне покриття було мокрим. На місці події знаходився водій названого транспортного засобу ОСОБА_9 , який стверджував, що не розуміє, як це сталося і повідомляв, що компенсує весь завданий матеріальний збиток. Однак, до цього часу матеріальна шкода залишається невідшкодованою.

Допитаний в ході судового розгляду справи свідок ОСОБА_13 показав, що в один із днів травня 2021 року, в першій половині дня, точні дату та час не зміг пригадати, він, керуючи транспортним засобом Ford C-MAX, рухався в м. Харкові по вул. Тюринській в напрямку проспекту Московського по правій смузі для руху транспортних засобів зі швидкістю близько 40 - 50 км/год. Побачив, що з правої сторони за приблизно 5 10 м від пішохідного переходу, не дивлячись по сторонах, на проїзну частину вийшла пішохід, а тому почав гальмувати. Одночасно він подавав звукові сигнали, але остання ніяк на це не реагувала та продовжувала свій рух далі, перетинаючи проїжджу частину дороги в напрямку справа наліво. Він об`їхав її, а потерпіла в цей час перемістилася вже на іншу смугу для руху транспортних засобів. В цей час він почув шум гальм автомобіля Dodge Journey, який їхав позаду, доганяючи його авто. На мить потерпіла повернула голову в їх напрямку та спробувала бігти і в цей час вказаний автомобіль скоїв на неї наїзд. В момент наїзду на потерпілу транспортний засіб під керуванням обвинуваченого на половину порівнявся з його авто, в зв`язку з чим через ліве дзеркало заднього виду він бачив як подію, так і обставини наїзду. Удар від наїзду на потерпілу прийшовся приблизно в центральну передню частину автомобіля Dodge Journey, оскільки вона в ту мить знаходилась по центру другої смуги для руху транспортних засобів, по якій і рухався вказаний автомобіль. Ствердив, що остання відлетіла на 1 1,5 м від місця наїзду на неї. При потерпілій до наїзду на неї була сумка, яка, як йому здається, так і залишилась при ній. Вказав, що в його транспортному засобі був встановлений відеореєстратор, а тому, думаючи, що можливо відеозапис буде важливим для слідства, він зупинився на місці події та вийшов з авто. Водій транспортного засобу Dodge Journey перебував на місці події в шоковому стані. Майже одразу ж на місце дорожньо-транспортної пригоди під`їхали і працівники патрульної поліції, які констатували смерть потерпілої. Одному з поліцейських він надав відео з відеореєстратора свого автомобіля, шляхом пересилання його через додаток Telegram, і після цього покинув місце події. Ствердив, що це ж відео він відправив і обвинуваченому, будь-яким іншим особам його не надавав. Зазначив, що його автомобіль обмежував видимість транспортному засобу Dodge Journey під керуванням обвинуваченого, але вважав, що останній мав об`єктивну можливість бачити потерпілу як в той момент, коли вона вийшла на проїзну частину дороги, так і тоді, коли вона вийшла із-за його автомобіля, продовжуючи рух в напрямку іншої смуги для руху транспортних засобів, перетинаючи таким чином проїзну частину дороги. Наголосив, що він особисто побачив потерпілу приблизно за 20 м ще до того, як вона вийшла на дорогу. Зазначив, що швидкість руху автомобіля Dodge Journey була приблизно такою ж, як і швидкість руху автомобіля під його керуванням.

Аналізуючи показання названих свідків в сукупності з іншими доказами по справі, суд враховує їх повну відповідність між собою в частині, що стосується часу, місця та обставин вчинення обвинуваченим дорожньо-транспортної пригоди, що дає суду підстави розцінювати їх показання як правдиві та такими прийняти їх до уваги.

Крім того, суд враховує, що вони в повній мірі узгоджуються і з іншими доказами.

Так, відповідно до протоколу огляду від 08 травня 2021 року, з додатком до нього (том 1 а. к. п. 158 162), який був досліджений в суді, зафіксовано місце дорожньо-транспортної пригоди, що в м. Харкові по проспекту Московський навпроти буд. № 135-а, та встановлено, що проїзна частина горизонтального профілю, асфальтне покриття на момент огляду перебуває в сухому стані. Обабіч розташовані будівлі міського типу. Рух на цій ділянці регулюється дорожніми знаками. Місце пригоди знаходиться у зоні дії дорожніх знаків, встановлених по ходу огляду «Пішохідний перехід». В момент огляду ділянка дороги (вулиці) освітлена денним освітленням. На місці пригоди автомобіль Dodge Journey, д. н. з. НОМЕР_2 , білого кольору, в якому деформований капот та решітка радіатору, передньою частиною направлений у напрямку проспекту Московського, передні колеса перебувають в положенні прямо. Оглядом встановлено, що стан рульового управління та гальмівної системи вказаного автомобіля працюючі. Стан освітлювальних, сигнальних приладів, вітрового і бокового скла автомобілів, дзеркал заднього огляду, ступінь їх забруднення, наявність та справність склоочисників в нормі. Встановлено, що труп жінки знаходиться в положенні лежачи на спині обличчям догори на асфальтній поверхні проїзної частини.

При проведенні огляду місця ДТП 20 жовтня 2021 року (том 1 а. к. п. 233), протокол про що був досліджений в суді, зафіксовано, що на відкритій ділянці місцевості по вул. Тюрінська навпроти буд. № 135-а по проспекту Московському в м. Харкові розташований пішохідний перехід, біля якого встановлено електроопору, на якій розміщений знак пішохідного переходу. По вул. Тюрінська в бік проспекту Московського розташовано другу електроопору. За допомогою геодезичної рулетки встановлено відстань між електроопорами, яка становить 27 м 50 см. Вказані електроопори являються сталими об`єктами. Сліди демонтажу та пересування відсутні. На частині проїзної частини ведуться ремонтні роботи, проведення яких не має значення для здійснення досудового розслідування. В протилежному від проспекту Московського напрямку наявні ще дві електроопори. Відстань від електроопори біля пішохідного переходу до другої електроопори 29,6 м, від якої на відстані 30,5 м знаходиться ще одна електроопора.

Згідно протоколу огляду від 22 жовтня 2021 року (том 1 а. к. п. 234 - 236) з долученим до нього відеозаписом, переглядом відеофайлу «video_2021-05-20_13-41-23», тривалістю 03 хвилини (фактична дата та час зйомки, яка відображається в нижньому правому куті відеозапису: початок 08 травня 2021 року 09 год 42 хв 33 с - кінець 08 травня 2023 року 09 год 45 хв 33 с), який був досліджений в суді, встановлено, що на відео зображено відрізок дороги по вул. Тюрінська в напрямку проспекту Московського, неподалік від буд. № 135-а в м. Харкові. Відеозапис розпочинається з того, що автомобіль рухається по вказаній ділянці дороги і коли наближається до нерегульованого пішохідного переходу, перед пішохідним переходом на проїзну частину виходить жінка, яка під час переходу проїзної частини не дивиться по сторонах. Автомобіль, з якого ведеться відеофіксація пригальмовує, аби уникнути наїзду на вказану жінку, після чого остання, не дивлячись на автомобіль, продовжує рухатись через дорогу справа наліво в напрямку руху автомобіля та зникає з поля зору відеореєстратора. Далі на відеозаписі ліворуч від автомобіля, з якого ведеться відеофіксація, з`являється передня частина автомобіля білого кольору за зовнішніми ознаками схожого на Dodge Journey та обидва автомобілі зупиняються. При цьому, назустріч автомобілям рухався автомобіль візуально схожий на KІА сірого кольору, який також зупиняється.

Ці ж обставини встановлені і при дослідженні в суді протоколу перегляду відеозапису від 08 травня 2021 року (том 2 а. к. п. 45), проведеного в кабінеті № 16 ВР ДТП СУ ГУНП України в Харківській області зафіксовано перегляд відеозаписів, що містяться на DVD-R диску «ARTEX 16x».

Відповідно до протоколу огляду від 17 листопада 2021 року (том 1 а. к. п. 240 - 244) проведено огляд відеозаписів, інформації та коментарів з TelegramUKHoldinglimited та зафіксовано, що в публікаціях з телеграм-каналу « ІНФОРМАЦІЯ_2 » мається по два відеозаписи та фотознімки, на яких зображений автомобіль Dodge Journey та тіло жінки, яка лежить на асфальтовому покритті поруч з ним.

21 грудня 2021 року проведеним на відкритій ділянці місцевості по вул. Тюрінська, неподалік буд. № 135- а по проспекту Московському в м. Харкові слідчим експериментом, протокол про що був досліджений судом (том 2 а. к. п. 1 - 10), встановлено, що при знаходженні автомобіля статиста, який виконував роль автомобіля Dodge Journey, на відстані 59,9 м від місця наїзду, при розташуванні автомобіля Ford C-MAX на відстані 57,2 м від місця його знаходження в момент, коли транспортний засіб Dodge Journey з`являється в полі зору камери відеореєстратора, та на відстані 1,9 м від правої межі проїзної частини до його правих коліс, з місця водія транспортного засобу Dodge Journey повністю видно статиста-пішохода з парасолькою в руках в момент його виходу на проїзну частину.

Перед початком слідчого експерименту на мобільному пристрої було відтворено відеозапис ДТП. За результатом перегляду було встановлено, що час, який минув з моменту виходу пішохода ОСОБА_10 на проїзну частину до моменту її зникнення з поля зору камери відеореєстратора становить близько 3,4 с. Також згідно відеозапису була використана швидкість руху автомобіля Ford C-MAX 65 км/год. Відповідно до відеозапису, коли автомобіль Ford C-MAX своєю передньою частиною знаходився в районі дорожнього знаку «Пішохідний перехід», його з лівої сторони випереджає автомобіль Dodge Journey. Так як до цього моменту автомобіль Dodge Journey не випереджав автомобіль Ford C-MAX, то швидкість руху транспортного засобу Dodge Journey була використана така ж, як і автомобіля Ford C-MAX 65 км/год. Згідно відеозапису при знаходженні автомобіля Ford C-MAX передньою частиною на рівні другої електроопори, він починає поступово (не екстрено) знижувати швидкість руху, після чого зміщується праворуч відносно напрямку свого руху. Пішохід ОСОБА_10 в момент виходу на проїзну частину знаходиться в районі третьої смуги дорожньої розмітки, нанесеної перед воротами будівлі № 135-а по проспекту Московському по напрямку руху автомобіля Ford C-MAX. При цьому пішохід з моменту виходу на проїзну частину до моменту її зникнення з поля зору камери відеореєстратора перетинала проїзну частину справа наліво перпендикулярно відносно напрямку автомобілів Ford C-MAX та Dodge Journey.

Замірами встановлено, що в момент виходу на проїзну частину пішохід знаходилась на відстані 10,5 м до початку дорожньої розмітки «Пішохідний перехід», що перетинає вул. Тюрінську, а тому подальше розташування місця наїзду автомобіля Dodge Journey на ОСОБА_10 в повздовжньому напрямку відносно напрямку руху автомобілів Ford C-MAX та Dodge Journey було прийнято на відстані 10,5 м.

Згідно схеми до протоколу огляду місця ДТП на проїзній частині були наявні сліди гальмування автомобіля Dodge Journey, які починаються на рівні початку дорожньої розмітки «Пішохідний перехід». При цьому слід гальмування правих коліс Dodge Journey починається на відстані 3,9 м від правої межі проїзної частини, а тому в подальшому використовувалась відстань, на якій рухався автомобіль Dodge Journey від правої межі проїзної частини перед наїздом до своїх правих коліс 4 м. Шлях гальмування автомобіля Dodge Journey при швидкості руху 65 км/год по горизонтальній асфальтобетонній ділянці проїзної частини, яка знаходиться в мокрому стані, становить 33,2 м. Таким чином, місце наїзду автомобіля Dodge Journey на пішохода ОСОБА_10 розташовувалось на відстані 20,26 м до передньої частини автомобіля Dodge Journey в його кінцевому положенні, яке зафіксовано на схемі до протоколу огляду місця ДТП.

Виходячи з кінцевого розташування автомобіля Dodge Journey, перед наїздом він рухався в загальмованому стані та до наїзду подолав відстань в загальмованому стані не менше 13 м.

При проведенні слідчого експерименту, з урахуванням гальмування автомобіля Dodge Journey до наїзду 13 м, він був виставлений на відстані 59,9 м від своєї передньої частини до місця наїзду. Статист, яка за своїми антропометричними даними схожа із постраждалою, була виставлена на місце розташування пішохода в момент її виходу на проїзну частину. При цьому в її руках знаходилась парасолька рожевого кольору, яку вона тримала в руках так, як зображено на відеозаписі. Далі згідно відеозапису було встановлено орієнтовне розташування автомобіля Ford C-MAX в момент появи в полі зору камери відеореєстратора автомобіля Dodge Journey. Шляхом замірів встановлено, що в цей момент він розташовувався на відстані 0,4 м до рівня першої електроопори, на якій встановлено знак «Пішохідний перехід». Таким чином, встановлено, що автомобіль Ford C-MAX з моменту початку гальмування до моменту його знаходження в положенні, коли в полі зору камери відеореєстратора з`являється автомобіль Dodge Journey подолав відстань 2,9 м. Далі автомобіль Ford C-MAX був виставлений на відстані 57,2 м від місця його знаходження в момент, коли транспортний засіб Dodge Journey з`являється в полі зору камери відеореєстратора. При цьому автомобіль Ford C-MAX виставлено на відстані 1,9 м від правої межі проїзної частини до правих коліс.

В подальшому, поняті по черзі сідали за кермо автомобіля статиста, який виконував роль автомобіля Dodge Journey. Було встановлено, що при знаходженні автомобіля статиста на відстані 59,9 м від місця наїзду з місця водія вказаного транспортного засобу повністю видно статиста-пішохода з парасолькою в руках в момент його виходу на проїзну частину.

Згідно висновку комплексної судової транспортно-трасологічної, автотехнічної, фототехнічної експертизи та експертизи відео-, звукозапису № 27997/27998/31778/1198/1199/1200 від 28 січня 2022 року (том 2 а. к. п. 12 - 41) при дослідженні відеофайлу «video_2021-05-20_13-41-23.mov», зафіксованого в області даних лазерного компакт-диска DVD-R «Artex» № MFP662XC090859D84, ознак монтажу, змін, переривань чи інших втручань - не виявлено.

Виходячи з наданого на дослідження відеозапису, зафіксованого у відеофайлі «video_2021-05-20_13-41-23.mov», швидкість руху автомобіля FordC-MAX, з якого ведеться відеозапис, на визначеній ділянці, складає близько 65 км/год. Пішохід перед наїздом на неї автомобіля Dоdge Journey рухалася по проїзній частині поза межами пішохідного переходу, де й відбувся наїзд на неї. З моменту виходу на проїзну частину, при знаходженні в полі зору об`єктиву камери відеореєстратора до моменту зникнення з поля зору об`єктиву камери відеореєстратора, пішохід рухалася практично перпендикулярно відносно повздовжньої вісі дороги. Час руху пішохода з моменту виходу на проїзну частину до моменту зникнення з поля зору об`єктиву камери відеореєстратора становить близько 3,4 с.

В даній дорожній обстановці водій автомобіля Dodge Journey ОСОБА_9 повинен був діяти у відповідності до вимог п. п. 12.3, 12.4, 12.9 (б) ПДР і мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_10 шляхом виконання ним вимог п. 12.3 ПДР, для чого в нього не було перешкод технічного характеру.

B даній дорожньо-транспортній ситуації дії водія автомобіля Dodge Journey ОСОБА_9 не відповідали вимогам п. 12.3 ПДР та, з технічної точки зору, знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.

В даній дорожньо-транспортній ситуації дії водія автомобіля Dodge Journey ОСОБА_9 додатково до вищевказаного не відповідали вимогам п. п. 12.4, 12.9 (б) ПДР, але невідповідності дій водія ОСОБА_9 вимогам п. п. 12.4, 12.9 (б) ПДР, з технічної точки зору, не знаходяться в причинному звязку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.

Оцінка дій пішохода ОСОБА_10 не потребує застосування спеціальних знань в галузі автотехніки та може бути проведена слідчим самостійно у відповідності до вимог розділу 4 ПДР.

Відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи № СЕ-19/121-21/10406-ІТ від 07 червня 2021 року (том 1 а. к. п. 183 - 194) перед ДТП робоча гальмівна система, рульове керування, ходова частина автомобіля Dodge Journey знаходились у працездатному стані, при якому були відсутні будь-які несправності, які могли б впливати на їхні вихідні параметри.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 10-12/1189-С/21 (том 1 а. к. п. 220 - 224) у загиблої ОСОБА_10 виявлені закрита черепно-мозкова травма у вигляді лінійного переламу кісток склепіння та основи черепа (з боку лівої тім`яної кістки з розповсюдженням на потиличну кістку зліва); масивних субарахноїдальних (під м`які мозкові оболонки) крововиливів, як з боку склепіння, так і основи головного мозку, мозочка, масивних крововиливів у борозни та шлуночки головного мозку; синця на тлі травматичного набряку м`яких тканин голови, з масивними крововиливами у підлеглі м`які тканини з боку лівої тім`яної та потиличної ділянки, крововиливи у апоневроз відповідно цієї ділянки; садна по ходу лівої надбрівної дуги.

Крім цього, встановлені інші ушкодження, зокрема: з боку шиї - перелом-розрив міжхребтового диску на рівні VII шийного та І грудного хребців без ушкодження спинного мозку та масивними крововиливами у навколохребтову клітковину шийного відділу хребта; неповний перелом грудини на межі тіла та рукоятки; неповні прямі переломи лівих 2-6 ребер по середньо-ключичної лінії без ушкодження плеври; розрив стінки аорти грудного відділу з масивними крововиливами у зовнішню стінку та навколишню клітковину без внутрішньо плевральних крововиливів; частки забою тканини легенів з розривами та масивними під плевральними крововиливами у прикореневих зонах; перелом-розрив правого крижо-здухвинного зчленування та лонного зчленування; закритий косо-поперечний перелом лівої ліктьової кістки, у нижній третині; косо-поперечний уламковий перелом лівої малогомілкової кістки в нижній третині (висота від підошовної поверхні стопи до лінії перелому 11 см) та поперечний перелом лівої великогомілкової кістки в нижній третині (висота від підошовної поверхні стопи до лінії перелому 6,5 см).

Причиною смерті ОСОБА_10 явилася закрита черепно-мозкова травма, яка супроводжувалася переломами кісток черепа, крововиливами під оболонки та шлуночки головного мозку, що, у кінцевому підсумку, призвело до виникнення гострого розладу мозкового кровообігу.

Всі встановлені ушкодження виникли практично одночасно, незадовго до настання смерті, або під час вмирання, від ударної дії тупих предметів, в результаті дорожньо-транспортної пригоди, при наїзді автомобіля на пішохода. Враховуючи характер встановлених ушкоджень, в момент первинного контакту потерпіла повинна була знаходитися у вертикальному напрямку та повинна була бути зверненою до транспортного заходу, який рухався, лівою бічною поверхнею тіла. В результаті удару виступаючими поверхнями автомобіля, потерпіла впала на шляхове покриття.

По ступеню тяжкості, встановлена закрита черепно-мозкова травма та травма тазу, мають ознаки тяжкого тілесного ушкодження, як небезпечного для життя.

До ушкоджень середнього ступеню тяжкості, відносяться всі встановлені переломи кісток скелету (переломи грудини, ребер, кісток кінцівок та розрив міжхребцевого зчленування).

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 16-13/1564-С/2021 (том 1 а. к. п. 225) на підставі результатів судово-медичної експертизи крові та сечі ОСОБА_10 метиловий, етиловий, ізопропіловий, н-пропіловий, ізобутиловий, н-бутиловий, ізоаміловий спирти не виявлено.

Всі вищенаведені докази, досліджені в судовому засіданні, оцінені судом як належні та допустимі, містять інформацію щодо предмету доказування у даному кримінальному провадженні.

Оцінуючи в сукупності досліджені в ході судового розгляду докази, суд вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, визнаних судом встановленими та викладених у вироку, доведена у повному обсязі.

Позиції учасників судового розгляду

Прокурор вважаючи доведеною вину обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення на підставі наданих стороною обвинувачення та досліджених судом доказів, пропонувала визнати його винуватим у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілої на підставі доказів, які були досліджені безпосередньо в суді, та призначити йому покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді п`яти років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки.

Захисники обвинуваченого, посилаючись на істотне порушення вимог кримінально-процесуального закону, яке, на їх думку, полягало: у порушенні прокурором вимог п. 8 ч. 2, ч. 5 ст. 36, 216 КПК України при визначенні підслідності кримінального провадження; неконкретності висунутого ОСОБА_9 обвинувачення, не встановлення в ході судового розгляду механізму ДТП та не роз`яснення суті обвинувачення останньому; у порушенні встановленого кримінально-процесуальним законом порядку збирання доказів, зокрема отримання слідчим окремих із них без тимчасового доступу до речей і документів та до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань (відеозапис ДТП з відеореєстратора автомобіля); порушення вимог кримінально-процесуального закону при проведенні слідчого експерименту (проведено в іншу пору року і за інших погодних умов та обстановки на місці, де трапилась ДТП); наявності протиріч у висновках проведених судових експертиз, які нібито не були усунуті в ході розгляду справи в суді, - просили суд виправдати обвинуваченого у зв`язку з тим, що не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Мотиви суду

Суд не погоджується з твердженням сторони захисту про те, що при зміні підслідності кримінального правопорушення прокурором були допущені порушення вимог статей 36, 216 КПК України, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 218 цього Кодексу досудове розслідування здійснюється слідчим того органу досудового розслідування, під юрисдикцією якого знаходиться місце вчинення кримінального правопорушення.

При прийнятті рішення про зміну підслідності прокурор у винесеній ним постанові (том 1 а. к. п. 231) зазначив, що факт дорожньо-транспортної події стався на території Московського району міста Харкова, а тому відповідно до вимог ч. 1 ст. 218 КПК України досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні повинно здійснюватись органом, під юрисдикцією якого знаходиться місце вчинення кримінального правопорушення, тобто орган досудового розслідування СВ ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області, якому й доручив проведення досудового розслідування, вчинивши ці дії у межах процесуальних повноважень, визначених абз. 3 ч. 2 ст. 218 КПК України, яким встановлено, що прокурор у разі самостійного встановлення обставин, що свідчать про необхідність визначення іншої підслідності, протягом десяти днів з дня встановлення таких обставин зобов`язаний прийняти постанову про визначення підслідності.

Суд вважає, що прокурор при прийнятті цього рішення діяв виключно у межах процесуальних повноважень, зважаючи при цьому на необхідність дотримання вимог статті 28 КПК Україні про розумні строки, які на час винесення постанови, на переконання суду, вже не були дотримані.

Оскільки основним критерієм при визначенні підслідності кримінальних правопорушень відповідно до ч. 1 ст. 218 КПК України є місце вчинення кримінального правопорушення, то суд вважає дії прокурора такими, що відповідають вимогам закону, постанову про це визнає законною та обґрунтованою, а твердження сторони захисту про порушення положень кримінально-процесуального закону при визначенні підслідності надуманими, в зв`язку з чим до уваги їх не приймає.

Суд не погоджується також з думкою сторони захисту про те, що добровільне надання свідком ОСОБА_13 запису з відеореєстратора свого автомобіля, на якому зафіксовані факт та обставини дорожньо-транспортної пригоди, вчинено з недодержанням вимог КПК України, а саме без вилучення його через тимчасовий доступ до речей і документів, тобто без дозволу суду на його отримання, а сам диск з відеозаписом та протокол його огляду є недопустимими доказами, оскільки диск є копією, що не дозволяє встановити його технологічні властивості (ознаки монтажу, порушення безперервності запису, стирання, обрізання тощо). З цього приводу суд зазначає наступне.

Тимчасовий доступ не є інструментом збору доказів, а тому його застосування можливе виключно за умови, коли сторона кримінального провадження стала перед труднощами в зборі доказів, якщо, зокрема, володільці речей та документів відмовляються добровільно надати необхідні докази.

Згідно із ч. 1 ст. 99 КІІК документом є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. До документів, за умови наявності в них відомостей, передбачених частиною першою цієї статті, можуть належати, зокрема, й матеріали фотозйомки, звукозапису, відеозапису та інші носії інформації (у тому числі електронні). Сторона кримінального провадження, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, зобов`язані надати суду оригінал документа. Оригіналом документа є сам документ, а оригіналом електронного документа його відображення, якому надається таке ж значення, як документу.

Відповідно до статті 7 Закону України від 22 травня 2003 року № 851-IV «Про електронні документи та електронний документообіг» у випадку зберігання інформації на кількох електронних носіях кожний з електронних примірників вважається оригіналом електронного документа.

Матеріальний носій лише спосіб збереження інформації, який має значення тільки тоді, коли електронний документ виступає речовим доказом. Головною особливістю електронного документа є відсутність жорсткої прив`язки до конкретного матеріального носія. Один і той же електронний документ (відеозапис) може існувати на різних носіях. Усі ідентичні за своїм змістом примірники електронного документа можуть розглядатися як оригінали та відрізнятися один від одного тільки часом та датою створення.

Долучений до матеріалів провадження DVD-R-диск з відеозаписом події ДТП був виготовлений у зв`язку з необхідністю надання інформації, яка має значення у кримінальному провадженні та є самостійним джерелом доказу, похідним від інформації, що зберігається на відеореєстраторі в електронному вигляді у виді файлів. Таким чином, записаний на оптичний диск носій інформації електронний файл у вигляді відеозапису є оригіналом (відображенням) електронного документа.

Як установлено судом в ході розгляду кримінального провадження свідок ОСОБА_13 відразу ж на місці ДТП після прибуття туди працівників поліції добровільно видав запис з відеореєстратору, на якому були зафіксовані факт та обставини пригоди, одному з працівників поліції шляхом пересилання його через додаток Telegram.

В цей же день, тобто 08 травня 2021 року, відразу після ДТП, відповідно до постанови про визнання речовим доказом (том 2 а. к. п. 44) вказаний відеозапис працівником патрульної поліції м. Харкова, який був присутнім при огляді місця події та прибув на місце пригоди першим та якому свідком був наданий в електронному вигляді відеозапис з відеореєстратора, який містив обставини ДТП, що сталося 08 травня 2021 року, був переданий слідчому шляхом переміщення його на DVD-R диск «ARTEX 16x», який визнано речовим доказом, долучено до матеріалів кримінального провадження та проведено його огляд, протокол про що був досліджений в ході розгляду кримінального провадження в суді (том 2 а. к. п. 45).

На наданому відеозаписі проглядається вул. Тюрінська в напрямку проспекту Московського, навпроти буд. № 135-а, зафіксовано рух пішохода до наїзду, момент наїзду на пішохода автомобілем Dodge Journey не проглядається. Автомобіль, з якого ведеться зйомка рухається по проїзній частині вул. Тюрінської в напрямку проспекту Московського і в полі зйомки наявна пішохід, яка наближається до проїзної частини вул. Тюрінської. Далі пішохід починає перетинати проїзну частину в напрямку справа наліво відносно руху автомобіля, з якого ведеться зйомка. Пішохід перетинає проїзну частину за межами дорожньої розмітки пішохідного переходу, зникає з поля зйомки відеокамери, продовжуючи рухатися у попередньому напрямку. Далі в ході зйомки з`являється передня частина автомобіля Dodge Journey, який рухається ліворуч автомобіля, з якого ведеться зйомка. Автомобіль Dodge Journey в цей час не доїжджає до дорожньої розмітки пішохідного переходу. Момент наїзду на пішохода та рух автомобіля Dodge Journey до наїзду на пішохода в полі зйомки, як і зближення пішохода та автомобіля перед наїздом, не проглядаються.

Сторона захисту не оспорює достовірності відображення подій на вказаних записах, а тому сам факт долучення до матеріалів провадження копій цих записів, зафіксованих на оптичних дисках, на переконання суду, не суперечить вимогам кримінального процесуального закону.

Таким чином, записаний на оптичний диск носій інформації електронний файл у вигляді відеозапису є оригіналом (відображенням) електронного документа.

На цих підставах Суд відхиляє довід сторони захисту про те, що вказаний електронний документ є неналежним та недопустимим доказом по даному кримінальному провадженню.

Така позиція узгоджується з усталеною судовою практикою Верховного Суду, зокрема, викладеною у постановах від 10 вересня 2020 року (справа № 751/6069/19, провадження № 51-704км20), від 29 березня 2021 року (справа № 554/5090/16-к, провадження № 1878кмо20), від 26 січня 2021 року (справа № 236/4268/18, провадження № 51-3124км20), від 17 липня 2023 року (справа № 130/1781/22 провадження № 51-3155км23), від 19 серпня 2021 року (справа № 756/8124/19, провадження № 51-601-км21), тощо.

При цьому суд враховує і висновок комплексної судової транспортно-трасологічної, автотехнічної, фототехнічної експертизи та експертизи відео-, звукозапису та висновок експерта № СЕ-19/121-23/14720-ВЗ від 26 липня 2023 року, зроблений за заявою адвоката ОСОБА_7 про призначення судової експертизи відео-звукозапису по матеріалах кримінального провадження №0000647 від 08 травня 2021 року за ч. 2 ст. 286 КК України, відповідно до яких наданий на дослідження відеозапис, що зафіксований у відеограмі з файлу «video_2021-05-20_13-41-23.mov», з кореневого каталогу оптичного диску «VIDEX MAMBA CD-R» є цифровою копією, записаною за допомогою програмного забезпечення «Вrasero-3.12.3-2».

У наданому на дослідження відеозаписі, що зафіксований у відеограмі з файлу, «video_2021-05-20_13-41-23.mov», з кореневого каталогу оптичного диску «VIDEX MAMBA CD-R» ознак монтажу чи іншого втручання, не виявлено, як не виявлено і ознак змін (монтаж, зміни формату, тощо), які могли вплинути на технічні характеристики відеозапису.

Суд відхиляє доводи сторони захисту про те, що слідчий експеримент, проведений по даному кримінальному провадженню, є недопустимим доказом, з підстав того, що ця слідча дія проведена в іншу пору року, не в ідентичних погодних умовах, які були під час події, оскільки ст. 240 КПК не зобов`язує слідчого проводити слідчий експеримент під час ідентичних погодних умов (див., наприклад, постанову Верховного Суду від 11 листопада 2021 року у справі № 282/364/19, провадження № 51-2835км21, від 24 квітня 2023 року у справі № 537/3088/21, провадження № 51-3937км22). На думку суду, стороною захисту не надано переконливих доказів того, що проведення слідчого експерименту в даному випадку в умовах, відмінних від тих, в яких сталося ДТП, могло вплинути на результати його проведення таким чином, що це впливало б на об`єктивність доведення винуватості обвинуваченого у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, справедливості судового розгляду в цілому, оскільки предметом дослідження були не якісь виключні обставини, а перевірялась можливість спостереження і бачення при аналогічному денному освітленні дорожньої обстановки та моделювання дій учасників дорожнього руху. Крім того, суд враховує, що протокол слідчого експерименту не є єдиним або вирішальним доказом винуватості обвинуваченого у цьому кримінальному провадженні.

Надуманим суд розцінює твердження сторони захисту про те, що слідчий експеримент проведений на припущеннях слідчого ОСОБА_14 та експерта ОСОБА_15 . Це твердження спростовується дослідженим в суді змістом протоколу слідчого експерименту (том 2 а. к. п. 1 - 10), в якому чітко описано хід його проведення, зроблені при цьому виміри, розрахунки та відтворення певних обставин, як то розташування учасників руху на момент виникнення ДТП, можливість спостерігати дорожню обстановку з місця знаходження автомобіля під керуванням обвинуваченого в момент виникнення небезпеки для руху, тобто появи пішохода ОСОБА_10 до моменту наїзду на неї, тощо. Ці обставини досліджувались не тільки в присутності експерта ОСОБА_15 , а й при його безпосередній участі у цьому, в зв`язку з чим як об`єктивність проведених досліджень при цьому, так і протокол слідчого експерименту, зміст якого наведено вище та покладено в основу експертного дослідження при проведенні комплексної судової транспортно-трасологічної, автотехнічної, фототехнічної експертизи та експертизи відео-, звукозапису не викликають сумнівів у суду, а тому приймаються до уваги судом як належний та допустимий доказ по даному кримінальному провадженню. При цьому суд враховує певну сумнівність тверджень, яка допускається у категоричних висловах сторони захисту, про наявність невідповідностей вимогам кримінально-процесуального закону, як самого ходу проведення слідчого експерименту, так і отриманих при цьому висновків та результатів.

Таким, що не відповідає дійсності суд розцінює і твердження сторони захисту про відсутність допуску у експерта ОСОБА_15 на проведення вказаної експертизи, а тому його участь у проведенні спочатку слідчого експерименту, а в подальшому у проведенні комплексної судової транспортно-трасологічної, автотехнічної, фототехнічної експертизи та експертизи відео-, звукозапису в якості голови комісії, ставить під сумніви зроблені при проведенні цих процесуальних дій висновків. Суд розцінює це твердження лише як припущення, оскільки, як встановлено в ході судового розгляду кримінального провадження, ОСОБА_15 являється судовим експертом, старшим науковим співробітником лабораторії інженерно-транспортних і дорожньо-технічних досліджень, який має вищу автотехнічну та юридичну освіту, освітньо-кваліфікаційний рівень спеціаліста, третій клас судового експерта, свідоцтво № 835 про присвоєння кваліфікації експерта за спеціальністю 10.1 «Дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод» (видане ЕКК ХНДІСЕ 28.05.2009, підтверджене 21.05.2019, дійсне до 21.05.2024), свідоцтво № 1131 про присвоєння кваліфікації експерта за спеціальностями 10.2 «Дослідження технічного стану транспортних засобів» (видане ЕКК ХНДІСЕ 21.05.2019, дійсне до 21.05.2024) та 10.4 «Транспортно-трасологічні дослідження» (видане ЕК ХНДІСЕ 21.05.2019, дійсне до 21.05.2024) і стаж експертної роботи з 2008 року.

Суд критично оцінює наданий захисником висновок судової автотехнічної експертизи № СЕ-19/121-22/5511-ІТ від 10 червня 2022 року, яка проводилися за заявою адвоката ОСОБА_7 та згідно висновків якої в діях водія автомобіля Dodge Journey ОСОБА_9 немає невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху, які б з технічної точки перебували у причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної події. Водій автомобіля Dodge Journey ОСОБА_9 не мав технічної можливості запобігти ДТП шляхом виконання ним вимог ПДР.

При цьому суд виходить з того, що для проведення даної експертизи її ініціатором було надано лише частину доказів, зібраних в ході досудового розслідування. Висновок даної експертизи базується тільки на поясненнях свідків, протоколу огляду місця події та повідомлення про підозру ОСОБА_9 . Для проведення даної експертизи не були надані відеозаписи з відеореєстратора та камер відеоспостереження, які вилучені з мережі інтернет, також не було надано і протокол слідчого експерименту, що, на думку суду, могло позначитись, як на повноті проведених досліджень, так і правильності висновків експерта, який проводив її одноособово на відміну від комплексної судової транспортно-трасологічної, автотехнічної, фототехнічної експертизи та експертизи відео-, звукозапису, зміст якої наведено вище, яка проводилася комплексно, групою експертів у складі трьох осіб, висновок якої, на переконання суду, ґрунтується на сукупності всіх доказів, які були досліджені в суді, а тому є повним, об`єктивним, який і приймається таким судом до уваги.

В зв`язку з цим суд не приймає до уваги твердження сторони захисту про те, що по даному кримінальному провадженню є два висновки судової автотехнічної експертизи, які суперечать один одному. Суд приймає до уваги з мотивів, наведених вище, лише висновок комплексної судової транспортно-трасологічної, автотехнічної, фототехнічної експертизи та експертизи відео-, звукозапису № 27997/27998/31778/1198/1199/1200 від 28 січня 2022 року, яким встановлено наявність в діях ОСОБА_9 порушення вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху, які перебувають у причинному зв`язку з наслідками дорожньої пригоди, внаслідок яких сталася смерть потерпілої. Інший висновок судової автотехнічної експертизи суд розцінює як такий, що на доказах, досліджених судом не ґрунтується, а тому до уваги не приймається.

Таким, що позбавлене процесуального змісту, суд розцінює твердження сторони захисту про не роз`яснення нібито судом обвинуваченому суті обвинувачення після оголошення в суді обвинувального акту. Це твердження не відповідає дійсності, оскільки обвинувачений на запитання суду про це, намагався добитися не роз`яснення суті, а розкриття змісту доказів, якими висунуте обвинувачення обґрунтовується, що в подальшому було предметом дослідження при розгляді кримінального провадження по суті. Суть же і зміст обвинувачення відповідно до обвинувального акта судом йому були роз`яснені.

Суд не погоджується з твердженням сторони захисту про те, що оскільки в даному випадку в діях потерпілої ОСОБА_10 , яка в порушення підпункту «г» пункту 4.14 Правил дорожнього руху, переходила проїзну частину дороги, яка має чотири і більше смуг для руху в обох напрямках, поза пішохідним переходом, то саме її дії перебувають у причинному зв`язку як виникненням ДТП, так і її наслідків.

При цьому суд виходить з того, що порушення ПДР пішоходом не виключає кримінальної відповідальності водія транспортного засобу, який порушив ці Правила, спричинив пішоходу фізичну шкоду, і порушення водієм ПДР є головною умовою заподіяння суспільно небезпечних наслідків, перебуває з ними в необхідному причинному зв`язку.

Відповідно до п. 1.4 ПДР пішохід ОСОБА_10 вправі була розраховувати, що водій ОСОБА_9 буде уважним, стежитиме за дорожньою обстановкою, реагуватиме на її зміну, не створюватиме своїми діями загрози безпеці дорожнього руху, дотримуватиметься вимог ПДР щодо заборони перевищувати максимальну швидкість для руху в місті 50 км/год, щоб мати змогу зупинити транспортний засіб в разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди.

Як встановлено в ході судового розгляду кримінального провадження обвинуваченим ОСОБА_9 допущено порушення ПДР, внаслідок якого була спричинена смерть потерпілої і його дії перебувають у причинному зв`язку з наслідками, що наступили. Дії ж потерпілої, хоча вона й допустила порушення ПДР, створивши ними небезпеку для руху, не перебувають у причинному зв`язку з наслідками і такі наслідки не наступили б, коли б обвинувачений дотримувався встановленої для руху в межах населеного пункту швидкості руху та виконав вимоги пункту 12.3 Правил дорожнього руху.

Така позиція узгоджується із судовою практикою, викладеною, зокрема, в постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 17 травня 2023 року у справі № 369/14209/19 (провадження № 51-81км23).

Аналіз наведеного, поза розумним сумнівом, дає підстави суду прийти до висновку, що саме ОСОБА_9 і за таких обставин, порушивши вимоги підпункту п. 12.3 Правил дорожнього руху вчинив дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок якої було спричинено смерть потерпілої ОСОБА_10 .

Суд, дослідивши всебічно, повно й неупереджено всі обставини кримінального провадження, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому правопорушення.

Обставин, які обтяжують або пом`якшують покарання обвинуваченого, суд не знаходить.

Мотиви призначення покарання

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_9 суд згідно з вимогами ст. ст. 65 - 67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, наявність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, а також вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним й достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Зокрема, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_9 до кримінальної відповідальності притягується вперше, характеристику його особи, його поведінку, як під час скоєння правопорушення, так і після цього, ставлення до скоєного, яке проявилося в тому, що він не надав належний критичний осуд своїй протиправній поведінці, не визнав вину у вчиненні злочину, а навпаки намагався перекласти її на іншого учасника ДТП, і яке, на думку суду, не є проявом усвідомлення суспільної небезпечності наслідків своїх діянь, а свідчить про намагання применшити суспільну небезпечність своїх протиправних дій та себе як особи, що їх вчинила, невжиття ним будь-яких спроб, спрямованих на відшкодування завданої матеріальної шкоди потерпілій та нещирість його намірів і тверджень протягом всього судового розгляду стосовно наявного бажання відшкодувати завданий матеріальний збиток потерпілій на поховання, а також те, що внаслідок вчинення ним злочину було спричинено тяжкі невідворотні наслідки у вигляді смерті потерпілої, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, віктимну поведінку потерпілої, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, і приходить до висновку про необхідність призначення йому покарання у виді позбавлення волі, вважаючи, що це буде необхідним й достатнім для його виправлення, перевиховання, запобігання вчиненню нових злочинів як ним самим, так і іншими особами, а також соціальної реабілітації.

При визначенні покарання суд також враховує, що обвинувачений не перебуває на обліках у лікаря-нарколога з приводу вживання алкоголю та наркотиків.

Враховуючи конкретні обставини дорожньо-транспортної пригоди, що призвела до смерті потерпілої, поведінку обвинуваченого під час скоєння кримінального правопорушення і після цього, його ставлення до скоєного, суд вважає за необхідне позбавити його права керування транспортними засобами. Вказане додаткове покарання, на думку суду, сприятиме виправленню обвинуваченого в частині суворого дотримання ним вимог ПДР в подальшому.

Вирішення цивільного позову

Потерпілою ОСОБА_11 по матеріалах кримінального провадження заявлений цивільний позов про відшкодування з обвинуваченого завданої моральної шкоди на суму 500 000 грн (том 1 а. к. п. 45 - 46).

Зважаючи на те, що від представника потерпілої до суду надійшла заява про залишення цивільного позову без розгляду у зв`язку із смертю останньої, суд приходить до висновку про необхідність залишення позову без розгляду.

Мотиви інших рішень

Оскільки обвинувачений засуджується до покарання, яке має відбувати реально, то суд з метою виконання вироку, а також запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, вважає за необхідне обраний щодо нього запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання змінити на тримання під вартою.

Процесуальні витрати по матеріалах кримінального провадження становлять 27 114,86 грн і підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Арешт, накладений ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 13 травня 2021 року, - підлягає скасуванню.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 373 та 374 КПК України, суд,

у х в а л и в :

ОСОБА_9 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і призначити йому основне покарання у виді п`яти років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на три роки.

Початок строку відбування покарання рахувати з 02 серпня 2023 року.

Речові докази, визнані такими відповідно до постанов слідчого від 08 травня 2021 року: автомобіль Dodge Journey, д. н. з. НОМЕР_2 , - повернути за належністю; DVD-R диск - зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Арешт, накладений ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 13 травня 2021 року на автомобіль Dodge Journey, д. н. з. НОМЕР_2 , - скасувати.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_9 на користь держави 27 114,86 грн процесуальних витрат.

Заявлений по матеріалах кримінального провадження цивільний позов потерпілої ОСОБА_11 про відшкодування моральної шкоди, - залишити без розгляду.

До набрання вироком законної сили, обраний щодо обвинуваченого ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання змінити на тримання під вартою, взявши його під варту негайно в залі суду.

Вирок може бути оскаржено в Полтавський апеляційний суд через районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_16