Справа №:755/9425/23
Провадження №: 1-кс/755/1961/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" липня 2023 р. м.Київ

Слідчий суддя Дніпровського районного суду м.Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , розглянувши клопотання слідчого в ОВС 1 відділу слідчого управління Головного управління Служби безпеки України в Автономній Республіці Крим майора юстиції ОСОБА_5 у кримінальному проваджені №0000041 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваної ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Сімферополь АР Крим, громадянки України, паспорт громадянки України НОМЕР_1 , виданий Київським РВ Сімферопольського МУ ГУ МВС України в Криму 24.12.1996 року, РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,-

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий в ОВС 1 відділу слідчого управління Головного управління Служби безпеки України в Автономній Республіці Крим майор юстиції ОСОБА_5 , за погодженням з процесуальним керівником у кримінальному провадженні прокурором відділу нагляду за додерженням законів регіональним органом безпеки та процесуального керівництва і публічного обвинувачення у кримінальних провадження щодо злочинів, вчинених в умовах збройного конфлікту прокуратури АР Крим та міста Севастополя ОСОБА_3 , звернувся до суду в рамках кримінального провадження №0000041 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваної ОСОБА_6 , яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України.

Згідно мотивів клопотання, органом досудового розслідування встановлено, що внаслідок загострення політико-соціальної напруженості в Україні в період 19-22 лютого 2014 року (розстріли на Майдані Незалежності у м.Києві, втеча ОСОБА_7 ) проросійські політичні та інші організації і об`єднання, підтримувані російською федерацією (далі - рф), активізували свою антиукраїнську діяльність, направлену на ескалацію ситуації, що склалася, особливо у південно-східних областях України, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі.

В Автономній Республіці Крим та м. Севастополі 03.02.2014 року пройшов ряд мітингів проросійських сил, у ході яких організатори та політичні діячі публічно закликали до насильницької зміни конституційного ладу та до захоплення державної влади в Криму. Того ж дня лідер партії «Русский блок» ОСОБА_8 заявив про створення з числа добровольців загонів самооборони.

Вказані загони так званої «Самооборони Криму» спільно із кадровими військовослужбовцями рф (як тими, що дислокувались на базі Чорноморського Флоту рф згідно двосторонніх договорів між Україною та рф, так і тими, що незаконно переправились з території рф) забезпечили захоплення адміністративних будівель України, блокування українських військових частин та організацію і проведення незаконного «референдуму щодо самовизначення Криму» на території Криму, що в подальшому публічно підтвердили найвищі керівники рф, включно з президентом рф - ОСОБА_9 .

В період з кінця лютого 2014 року по початок березня 2014 року зазначеними підрозділами Збройних сил рф було блоковано та захоплено будівлі Верховної ради АР Крим (м. Сімферополь, вул. К. Маркса, буд.18), Ради міністрів АР Крим (м. Сімферополь, просп. Кірова, буд.13), будівлі органів державної влади та місцевого самоврядування, приміщення та підрозділи МВС України, військові об`єкти ЗС України, ГУР МО України, ВМФ України.

Таким чином, з 20.02.2014 року рф здійснила окупацію території України - півострова Крим із застосуванням збройних сил, військових підрозділів та парамілітарних утворень. При цьому, сам факт окупації Автономної Республіки Крим був засуджений як міжнародною спільнотою, так і законодавством України та набув широкого висвітлення в офіційних виданнях та медійному просторі.

06.03.2014 року в приміщенні Верховної Ради АР Крим у порушення ч.2 ст.2, ст.73, п.2 ч.1 ст.85, ст.132, Конституції України та п.2 ч.3 ст.3, ст. ст.6, 18, 27 Закону України «Про всеукраїнський референдум» депутатами Верховної Ради АР Крим було прийнято незаконну постанову №1702-6/14 «О проведении общекрымского референдума», згідно якої 16.03.2014 року мав відбутися так званий «референдум», на який винесли питання входження АР Крим та м.Севастополя до складу російської федерації на правах суб`єкта федерації. 06.03.2014 року Севастопольська міська рада на позачерговій сесії прийняла рішення № 7151 з аналогічним змістом.

Відповідно до зазначених постанов, 16.03.2014 року було проведено незаконний референдум із заздалегідь відомим та підконтрольним рф результатом, який в подальшому став формальною підставою для прийняття незаконного рішення про включення до складу рф території АР Крим і міста Севастополя на правах суб`єктів федерації.

Конституційний суд України своїм рішенням №2-рп/2014 у справі №1 13/2014 16.03.2014 року визнав постанову ВР АР Крим №1702 6/14 від 06.03.2014 року неконституційною.

В подальшому, 17.03.2014 року депутатами Верховної Ради АР Крим, в порушення ч.2 ст.2, ст.73, п.2 ч.1 ст.85, ст.132, Конституції України, прийнято постанову №1745-6/14 «О независимости Крыма», згідно з якою на підставі Декларації про незалежність Республіки Крим і міста Севастополя, прийнятої на позачерговому пленарному засіданні Верховної Ради АР Крим 11.03.2014 року та позачерговому пленарному засіданні Севастопольської міської ради 11.03.2014 року, створено нелегітимне державне утворення «Республика Крым».

Рішенням Конституційного суду України №3-рп/2014 у справі №1 15/2014 від 20.03.2014 року згадану вище «Декларацію про незалежність Республіки Крим і міста Севастополя» визнано неконституційною.

18.03.2014 року між рф та представниками нелегітимного державного утворення «Республика Крым» було підписано договір про входження території АР Крим та м. Севастополя до складу рф.

20.03.2014 року Державною Думою рф прийнято Федеральний конституційний закон від 21.03.2014 року №6-ФКЗ «О принятии в Российскую Федерацию Республики Крым и образовании в составе Российской Федерации новых субъектов - Республики Крым и города федерального значения Севастополя».

Згідно з вказаним законом, АР Крим та м. Севастополь, всупереч Хартії ООН від 26.06.1945 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською Федерацією від 01.04.1999 року, Договору між Україною і Російською Федерацією про українсько-російський державний кордон від 20.04.2004 року, увійшли до складу рф.

24.02.2022 року російська федерація відкрито вторглася в Україну, коли її збройні сили о 03 год 40 хв перетнули державний кордон у Луганській області.

У зв`язку з цим, Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022 року в Україні введено воєнний стан з 05 год 30 хв 24.02.2022 року строком на 30 діб.

В подальшому вносились зміни до ст.1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX (зі змінами, внесеними Указом від 14.03.2022 № 133/2022, затвердженим Законом України від 15.03.2022 № 2119-IX, Указом від 18.04.2022 № 259/2022, затвердженим Законом України від 21.04.2022 № 2212-IX, Указом від 17.05.2022 № 341/2022, затвердженим Законом України від 22.05.2022 року № 2263-IX, Указом від 12.08.2022 № 573/2022, затвердженим Законом України від 15.08.2022 № 2500-IX, Указом Президента України від 07.11.2022 № 757/2022, затвердженим Законом України № 2738-IX від 16.11.2022, Указом Президента України від 06.02.2023 № 58/2023, затвердженим Законом України № 2915-IX від 07.02.2023.

На даний час на території України діє воєнний стан, який продовжено Указом Президента України від 01.05.2023 року №254/2023, затвердженим Законом України від 02.05.2023 року №3057-IX, яким визначено новий строк його дії, а саме: з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року - на 90 діб.

З метою реалізації політики окупації та остаточного приєднання тимчасово окупованої території України АР Крим та м. Севастополь (далі - ТОТУ АР Крим) до складу рф, а також придушення спротиву проукраїнського населення Криму, вищим керівництвом рф було прийнято низку «законів та підзаконних нормативних актів», якими незаконно створено так звані судові, правоохоронні органи та органи виконавчої влади Республіки Крим.

Так, відповідно до ч.4 та ч.5 ст.16 так званого «Закона Республики Крым от 29 мая 2014 года №5- ЗРК «О системе исполнительных органов государственной власти Республики Крым» (Назначение на должность и освобождение от должности членов Совета министров Республики Крым)»: Міністри призначаються на посаду Головою Республіки Крим, окрім міністра у сфері санаторно-курортного та туристичного сектора, міністра в сфері екології та природокористування, які призначаються та звільняються з посад Головою Республіки Крим за погодженням з Державною Радою Республіки Крим. Згідно ч.8 ст.45 вищевказаного «закону» (Задачи, компетенция, структура, организация деятельности исполнительного органа государственной власти Республики Крым)»: Керівники виконавчих органів державної влади Республіки Крим призначаються на посаду та звільняються з посади Головою Республіки Крим відповідно до Конституції Республіки Крим.

Згідно ст.15 так званого «Закона Республики Крым от 29 мая 2014 года № 9-ЗРК «О государственных должностях Республики Крым»: передбачено фінансове забезпечення діяльності та гарантій особи, яка обіймає державну посаду Республіки Крим.

Також, згідно положень законодавства рф, а саме «п.14 ч.1 ст. 64, ст. 65, ч. 2 ст.82 Конституции Республики Крым:

Глава Республіки Крим: призначає на посаду та звільняє з посади міністрів та керівників інших органів виконавчої влади Республіки Крим відповідно до Конституції Республіки Крим (п.14 ч.1 ст. 64).

1. Глава Республіки Крим на підставі та на виконання Конституції російської федерації, федеральних законів, указів президента російської федерації, постанов уряду російської федерації, цієї Конституції та законів Республіки Крим видає укази та розпорядження, обов`язкові для виконання на всій території Республіки Крим.

2. Укази та розпорядження Глави Республіки Крим не повинні суперечити Конституції російської федерації, федеральним законам, указам президента російської федерації, постановам уряду російської федерації, цієї Конституції та законам Республіки Крим.

3. Правові акти Глави Республіки Крим, а також нормативні правові акти органів виконавчої влади Крим направляються до Державної Ради Республіки Крим у строки, встановлені законом Республіки Крим.

4. Державна Рада Республіки Крим вправі звернутися до Глави Республіки Крим або до органів виконавчої влади Республіки Крим з пропозицією про внесення змін до актів, зазначених у частині 3 цієї статті, або про їх скасування, а також вправі оскаржити зазначені акти в судовому порядку або в установленому порядку звернутися до Конституційного Суду російської федерації із запитом про відповідність Конституції російської федерації зазначених нормативних правових актів (ст. 65).

Глава Республіки Крим призначає на посади та звільняє з посади міністрів та керівників інших органів виконавчої влади Республіки Крим відповідно до Конституції Республіки Крим (ч. 2 ст. 82).

Таким чином, підривна діяльність з боку рф проти України мала відкриту активну фазу, яка виражалася в окупації частини території України, що триває по теперішній час, та подальшій анексії цієї окупованої території.

Досудовим розслідуванням встановлені фактичні дані про те, що у 2014 році під час окупації російською федерацією частини території України, громадянка України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , добровільно вирішила взяти участь в утворенні та функціонуванні на території АР Крим системи незаконних органів влади та очолила незаконно створене на ТОТУ АР Крим т.зв. «управление развития промышленного комплекса Министерства промышленной политики Республики Крым».

В подальшому, з липня 2017 року по березень 2020 року, ОСОБА_6 обіймала посаду заступника міністра т.зв. «Министерства промышленной политики Республики Крым». З березня 2020 року по травень 2021 року ОСОБА_6 тимчасово виконувала обов`язки міністра, а з травня 2021 року по квітень 2022 року - першого заступника міністра т.зв. «Министерства промышленной политики Республики Крым».

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на добровільне зайняття посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, ОСОБА_6 у 2022 році, але не пізніше 18.04.2022 року (більш точна дата в ході досудового розслідування не встановлена), діючи з прямим умислом та усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, всупереч врегульованим чинним законодавством України суспільним відносинам у сфері національної безпеки України, знаходячись на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим, працевлаштувалася та указом так званого «Глави Республіки Крим» від 18.04.2022 року №80-У була призначена на посаду тимчасово виконуючого обов`язки міністра т.зв. «Министерства промышленной политики Республики Крым» у незаконно створеній окупаційній адміністрації держави-агресора, чим виконала всі необхідні дії, направлені на доведення свого злочинного умислу до кінця, де на даний час продовжує свою протиправну діяльність, шляхом виконання організаційно-розпорядчих функцій та ведення пропагандистської політики серед населення окупованої території.

Серед іншого, під час досудового розслідування було встановлено, що ОСОБА_6 , активно сприяє становленню окупаційної влади рф на ТОТУ АР Крим, обіймаючи посаду тимчасово виконуючого обов`язки міністра т.зв. «Министерства промышленной политики Республики Крым», здійснює організаційно-розпорядчі функції вказаного незаконно утвореного органу влади та бере участь у проведенні заходів з підтримки збройної агресії рф проти України.

Зокрема, встановлено, що на даний час ОСОБА_6 впроваджує державну політику країни-агресора на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим та здійснює функції з нормативного правового регулювання у галузях промисловості, сфері торгівлі та споживчого ринку, як представник т.зв. «Министерства промышленной политики Республики Крым» бере учать у заходах, метою яких є проведення активної російської пропагандистської діяльності, здійснення впливу на формування інформаційного проросійського простору серед населення АР Крим, шляхом просування проросійських наративів, що є складовою внутрішньополітичної стратегії російської федерації на окупованих територіях.

Отже, своїми умисними діями ОСОБА_6 сприяла та сприяє реалізації політики окупаційної влади рф на тимчасово окупованій території АР Крим та м. Севастополя.

За вказаним фактом 06.09.2022 року було розпочато кримінальне провадження №0000041 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України, про що внесено відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

10.04.2023 року в рамках даного кримінального провадження було складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України.

11.04.2023 року у зв`язку з тим, що ОСОБА_6 знаходиться на тимчасово окупованій території АР Крим, письмове повідомлення про підозру останній було вручено у спосіб передбачений КПК України, тобто шляхом опублікування повідомлення про підозру в газеті «Урядовий кур`єр» (№ НОМЕР_3 (7469) від ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора (протокол огляду від ІНФОРМАЦІЯ_2 ).

Крім того, в обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що ОСОБА_6 на сторінку соціальної мережі «Вконтакте» https://vk.com/id708019252, було направлено сканкопію повного тексту повідомлення про підозру, лист з відповідним повідомленням та повістки про виклик до слідчого для проведення слідчих і процесуальних дій на 17.04.2023 року, 18.04.2023 року, 19.04.2023 року та 26.06.2023 року року (протокол огляду від 30.06.2023 року).

Також, згідно мотивів клопотання, слідством на даний час встановлено, що підозрювана ОСОБА_6 переховується від органів досудового розслідування на тимчасово окупованій території АР Крим, з метою ухилення від кримінальної відповідальності, що підтверджується матеріалами оперативного підрозділу: відповідь на доручення за вих. № 76/4/28-507 від 11.05.2023 року.

Разом з тим, згідно відповіді заступника керівника Офісу Президента України ОСОБА_10 вбачається, що ОСОБА_6 не зверталась до Комісії при Президентові України з питань громадянства у встановленому порядку.

У зв`язку з тим, що підозрювана переховується від органів досудового розслідування з метою ухилення від кримінальної відповідальності і її місцезнаходження невідоме, 21.04.2023 року ОСОБА_6 було оголошено у розшук.

21.04.2023 року слідчим в ОВС 1 відділу слідчого управління Головного управління СБ України в АР Крим підполковником юстиції ОСОБА_5 винесено постанову про зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000041 на підставі п.2 ч.1 ст.280 КПК України.

04.07.2023 року слідчим в ОВС 1 відділу слідчого управління Головного управління СБ України в АР Крим підполковником юстиції ОСОБА_5 постановлено постанову про відновлення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000041 на підставі ч.1 ст.282 КПК України.

Поряд з цим, мотивуючи клопотання слідчий зазначає, що відповідно до вимог ч.6 ст.176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 КК України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Вищезазначене на думку слідства підтверджує наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КК України, а саме: підозрюваний може переховуватись від органу досудового розслідування та суду.

Також, згідно клопотання слідчий посилається на те, що ОСОБА_6 , використовуючи знайомство та різноманітну залежність від неї свідків у даному провадженні, перебування значної частини свідків на окупованій російською федерацією частині території України може здійснювати на них вплив, у тому числі і у способи, небезпечні для життя і здоров`я, з метою зміни, спотворення їх показань чи відмови від дачі показань, що підтверджує наявність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КК України, а саме: підозрювана може незаконно впливати на свідків.

Вказані обставини, а також те, що ОСОБА_6 у провадженні господарської діяльності у взаємодії з державою-агресором, незаконними органами влади, створеними на тимчасово окупованій території, у тому числі окупаційною адміністрацією держави-агресора (злочин, який, відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років), вказують на думку слідства на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 і 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та свідчать про те, що вона переховується від органів досудового розслідування та суду, може незаконно впливати на свідків чи продовжувати вчинення злочину, у якому підозрюється, а також іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

А тому, згідно мотивів клопотання, з урахуванням неможливості запобігання вищенаведеним ризикам у інший спосіб, ніж обрання стосовно підозрюваної ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу щодо підозрюваної ОСОБА_6 орган досудового розслідування не вбачає.

В судовому засіданні прокурор вказане клопотання підтримав в повному обсязі та просив суд задовольнити його з наведених мотивів, обгурнтовуючи клопотання прокурор посилається на те, що підозрювана ОСОБА_6 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.5 ст.111-1 КК України, за яке законом передбачене покарання від 5 до 10 років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої, а тому існують ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Разом з тим, прокурор зазначив, що підозрювана ОСОБА_6 переховується від органів досудового розслідування на тимчасово окупованій території АР Крим, з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Захисник підозрюваної ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись на порушення прав його підзахисної ОСОБА_6 та просив суд відмовити в задоволенні клопотання слідчого.

Підозрювана ОСОБА_6 у судове засідання не з`явилась. Викликалась шляхом публікації судової повістки у загальнодержавному засобі масової інформації - газеті «Урядовий кур`єр» та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора та на сайті Дніпровського районного суду міста Києва.

А тому, згідно положень ч.8 ст.135 КПК України, підозрювана ОСОБА_6 вважається особою, яка належним чином повідомлена про виклик.

Вивчивши клопотання, додані до нього документи, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, вислухавши вищенаведені пояснення прокурора, який підтримав клопотання з мотивів викладених у клопотанні та вказав відповідні доводи в судовому засіданні, вислухавши вищенаведені пояснення захисника, слідчий суддя приходить до наступного.

Так, 06.09.2022 року було розпочато кримінальне провадження №0000041 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України, про що внесено відомості до ЄРДР.

Також, судом встановлено, що згідно постанови в.о. Генерального прокурора ОСОБА_11 від 22.09.2022 року, підслідність кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000041 від 06.09.2022 року, за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 111-1 КК України визначено за слідчими ГУ СБУ в Автономній Республіці Крим.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 184 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про застосування запобіжного заходу подається до місцевого загального суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, і повинно містити: 1) короткий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, в якому підозрюється або обвинувачується особа; 2) правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 3) виклад обставин, що дають підстави підозрювати, обвинувачувати особу у вчиненні кримінального правопорушення, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини; 4) посилання на один або кілька ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу; 5) виклад обставин, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків, зазначених у його клопотанні, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини; 6) обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів; 7) обґрунтування необхідності покладення на підозрюваного, обвинуваченого конкретних обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу.

Як вбачається з долученої до матеріалів клопотання виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, слідче управління Головного управління Служби безпеки України в Автономній Республіці Крим знаходиться за адресою: вул. Юрія Поправки, 14-А, м. Київ (а. 153), що свідчить про звернення з даним клопотанням за правилами підсудності, відповідно до вимог КПК України, до належного суду.

Відповідно до вимог ч.1 ст.42 КПК України, підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Відповідно до вимог ч.8 ст.135 КПК України, повістка про виклик особи, стосовно якої існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, у випадку обґрунтованої неможливості вручення їй такої повістки згідно з частинами першою, другою, четвертою - сьомою цієї статті, публікується в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, вважається такою, яка належним чином повідомлена про виклик, з моменту опублікування повістки про її виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

У випадку наявності в особи, зазначеної в абзаці першому цієї частини, захисника (захисників) копія повістки про її виклик надсилається захиснику (захисникам).

10.04.2023 року складено та погоджено повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України.

Як вбачається з долучених до клопотання матеріалів кримінального провадження, слідчим вживались заходи для вручення у спосіб, передбачений КПК України, вищезазначеного повідомлення про підозру.

Захиснику ОСОБА_4 було вручено повідомлення про підозру 10.04.2023 року.

Разом з тим, органом досудового розслідування у загальнодержавному засобі масової інформації - газеті «Урядовий кур`єр» 11.04.2023 року (№71 (7469)), та на офіційному сайті Офісу Генерального прокурора 11.04.2023 року розміщувались повідомлення про підозру та повістки про виклик ОСОБА_6 на 17.04.2023 року, 18.04.2023 року та 19.04.2023 року для проведення за її участю необхідних слідчих та процесуальних дій у кримінальному провадженні, однак ОСОБА_6 на вказані виклики не з`явилася, причини неявки не повідомила.

Постановою від 21.04.2023 року у кримінальному провадженні №0000041від 06.09.2022 року ОСОБА_6 було оголошено в розшук.

Постановою старшого слідчого 1 відділу слідчого управління ГУ СБ України в АР Крим підполковника юстиції ОСОБА_5 від 21.04.2023 року, у зв`язку з оголошенням підозрюваної ОСОБА_6 у розшук, кримінальне провадження за №0000041 від 21.04.2023 року зупинено.

04.07.2023 року досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000041 від 06.09.2022 року відновлено у зв`язку з необхідністю проведення слідчих (розшукових) і процесуальних дій.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 193 КПК України, слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення, що у даному випадку стороною обвинувачення дотримано, оскільки наявні, на цей час докази у провадженні об`єктивно пов`язують підозрюваного з цим злочином, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання завдань КПК України визначених ст. 2.

Дослідженням матеріалів по розгляду клопотання, згідно висновків зроблених органом досудового розслідування щодо ОСОБА_6 будь-яких даних необґрунтованих чи недопустимих судом не встановлено.

Виходячи з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

При цьому, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості обрання підозрюваному запобіжного заходу.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Наведені в клопотанні обставини та додані до нього документи, якими слідчий мотивує клопотання, свідчать про наявність обставин, які дають підстави підозрювати ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України, що підтверджується на даному етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які наведені у клопотанні та містяться в долучених до клопотання документах, зокрема: в даних рапорту про виявлення кримінального правопорушення від 05.09.2022 року; в даних відповіді Державної прикордонної служби України від 13.04.2023 року вих.№76/14/91-1016; в даних відповіді Офісу Президента України від 07.04.2023 року №43-01/273; в даних інформації УІАП ГУНП у м.Києві від 07.04.2023 року, в інших матеріалах кримінального провадження.

Разом з тим, слідчий суддя також вважає доведеними наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином та за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк п`яти до десяти років, з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої, на виклики слідчого, прокурора та суду не з`являється, наразі переховується від органів досудового розслідування, використовуючи знайомство та залежність від нього свідків у даному кримінальному провадженні, які перебувають на тимчасово окупованій російською федерацією частині території України, ОСОБА_6 може здійснювати на них вплив, у тому числі і у способи, небезпечні для життя і здоров`я, з метою зміни, спотворення їх показань чи відмови від дачі показань, а також може продовжувати вчиняти інші кримінальні правопорушення, в тому числі іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

А тому, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав, з якими закон пов`язує можливість вирішення питання про обрання особі запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України.

Крім того, розглядаючи дане клопотання, слідчий суддя ваховує положення ч.6 ст.176 КПК України, якими встановлено, що під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Відповідно до вимог п.5 ч.1 ст.176 КПК України, таким запобіжним заходом є тримання під вартою.

У разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого на підставі частини шостої статті 193 цього Кодексу строк дії такої ухвали не зазначається. (ч. 4 ст. 197 КПК України)

Згідно абзацу 2 ч.4 ст.183 КПК України, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваній ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України.

За таких обставин, керуючись вимогами ст.ст.131, 132, 176-178, 183, 193, 194, 309, 310 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого в ОВС 1 відділу слідчого управління Головного управління Служби безпеки України в Автономній Республіці Крим майора юстиції ОСОБА_5 у кримінальному проваджені №0000041 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваної ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Сімферополь АР Крим, громадянки України, паспорт громадянки України НОМЕР_1 , виданий Київським РВ Сімферопольського МУ ГУ МВС України в Криму 24.12.1996 року, РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої - задовольнити.

Обрати підозрюваній ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,запобіжний захід у виді тримання під вартою, без визначення суми застави, в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України.

Після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя за участю підозрюваного розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали буде проголошено: 19.07.2023 року о 16 годині 55 хвилин.

Слідчий суддя