Справа № 308/9692/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 серпня 2023 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_4 , про скасування арешту майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудового розслідування за №0000387 від 22.05.2023 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 286 КК України,

встановив:

Адвокат ОСОБА_5 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_4 , просить в порядку ст. 174 КПК України скасувати арешт, накладений на транспортний засіб марки «Nissan Leaf», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_4 , на який накладено арешт ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.06.2023 року по справі №308/9692/23.

Адвокат ОСОБА_5 , власник майна ОСОБА_4 , прокурор в судове засідання не з`явилися. Адвокат ОСОБА_5 та прокурор через канцелярію суду подали заяви про розгляд клопотання у їх відсутності. При цьому прокурор в поданій заяві зазначив, що проти скасування арешту в частині заборони користування транспортним засобом не заперечує.

Зважаючи на неявку в судове засідання осіб, які беруть участь у розгляді клопотання, фіксування за допомогою технічних засобів, відповідно до ч.4ст.107 КПК України, не здійснювалося.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши пояснення осіб, що з`явилися, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Заходи забезпечення кримінального провадження, зокрема арешт майна, носять у собі тимчасовий характер.

Порядок скасування арешту майна встановлюється нормами ст.174 КПК України.

Відповідно до ч.2 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано ухвалою суду за клопотанням власника майна або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба.

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000387, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.05.2023 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 286 КК України, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 22.05.2023 року.

Підставою внесення зазначених відомостей до ЄРДР відповідно наданого витягу стало те, що «21.05.2023 року близько 13 год. 00 хв. водій ОСОБА_6 мешканця АДРЕСА_1 керуючи мотоциклом марки «Geon Dakar», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , на якому також був пасажир Мелеш - ОСОБА_7 , по вул. Миру, що у с. Циганівці Ужгородського району Закарпатської області, а саме навпроти будинку 6 зі сторони с. Стрипа у напрямку с. В.Лази, виїхав у задню ліву частину автомобіля, який рухався йому назустріч, а саме: автомобіль марки «Nissan», білого кольору, державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_8 , у результаті чого мотоцикл відкинуло на асфальт, а водій останнього ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому ноги, після чого був доставлений до КНП «УМБКЛ».

В ході огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, який проводився 21.05.2023 року о 15 год. 50 хв. слідчим СВ ВП №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_9 , в присутності понятих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , адвоката ОСОБА_12 , за адресою: АДРЕСА_2, вилучено: транспортний засіб марки «Geon Dakar», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , автомобіль марки «Nissan», булого кольору, державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 .

22.05.2023 року транспортний засіб марки «Geon Dakar», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , автомобіль марки «Nissan», булого кольору, державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , визнано речовими доказами в кримінальному провадженні №0000387 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.05.2023 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 286 КК України /постанова про визнання речовими доказами від 22.05.2023 року/.

13.06.2023 слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області у кримінальному провадженні №0000387 від 22.05.2023 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 286 КК України, з метою забезпечення збереження речових доказів накладено арешт на майно, вилучене в ході огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 21.05.2023 року, що проводився за адресою: АДРЕСА_2, а саме: транспортний засіб марки «Nissan», білого кольору, державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , власником якого відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 є ОСОБА_4 , володільцем ОСОБА_8 , із забороною права відчуження, розпорядження та користування.

Метою накладення арешту на майно, а саме: транспортний засіб марки «Nissan», білого кольору, державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , відповідно до ухвали слідчого судді від 13.06.2023 року було збереження речових доказів у відповідності до вимог КПК, для їх подальшого детального огляду та фіксації на них слідової інформації (деформацій) внаслідок зіткнення, характеру їх утворення, проведення експертних досліджень та судових експертиз, що неможливо без транспортних засобів.

Клопотання адвоката аргументовано тим, що на даний час відпала потреба в застосуванні арешту майна, а прокурор проти скасування арешту в частині заборони користування транспортним засобом не заперечив.

Варто зазначити, що в кримінальному провадженні існує два види інтересів: суспільні інтереси, на захист яких спрямована система кримінальної юстиції; особисті інтереси підозрюваного, обвинуваченого, інших учасників кримінального провадження, які мають бути гарантовано захищені від неправомірних посягань.

Забезпечення балансу цих інтересів, по суті, є одним з найважливіших завдань кримінального провадження. Так, у ст. 2 КПК зазначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження.

Досягнути такого балансу можна лише за умови існування і дотримання певних правил, визначених у законі, які в своїй сукупності створюють систему гарантій від порушення прав особи, що опинилась у сфері дії кримінального провадження.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Між тим, статтею 28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч. 3 ст. 28 КПК України, однак він має бути об`єктивно необхідним для прийняття процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "ОСОБА_5 та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Відповідно до ч. 3 ст. 22 КПК України слідчий суддя під час кримінального провадження не може одночасно виконувати функції державного обвинувачення, захисту і судового розгляду. Так, функції з доведення обґрунтованості поданого клопотання, наявності підстав для його задоволення процесуальним законом покладено виключно на ініціатора такого клопотання, в даному випадку - власника майна, разом з тим сторона обвинувачення у випадку не згоди з даним клопотанням зобов`язана належним чином її теж обґрунтувати. Відтак слідчий суддя розглядає клопотання на підставі тих доказів, які слідчому судді і представлені. При цьому, жоден учасник не був позбавлений можливості надати їх безпосередньо в судовому засіданні.

Викладені обставини свідчать, про те, що слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом. Слідчий суддя приходить до висновку про відсутність в кримінальному провадженні даних, які б виправдовували подальше втручання держави у право на мирне володіння заявником належним йому майном, у зв`язку з чим вважає доцільним скасувати арешт майна, не вбачаючи підстав для подальшого застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження.

Разом з тим, враховуючи, що даний автомобіль визнаний речовим доказом в рамках вказаного кримінального провадження, яке наданий час не розглянуто, обвинувальний акт до суду не передано /відповідні дані у матеріалах клопотання відсутні/, додаткової, повторної, комплексної, комісійної експертизи не призначено /таких відомостей прокурор не надав/, власник майна ОСОБА_4 не являється стороною кримінального провадження, прокурор не заперечував проти скасування арешту майна в частині користування, слідчий суддя вважає за доцільне частково скасувати арешт на вищевказаний автомобіль та передати його власнику/володільцю на відповідальне зберігання до розгляду даного кримінального провадження.

Таким чином, клопотання представника власника майна про скасування арешту на майно підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст174, 309 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

Клопотання - задовольнити

Скасувати арешт на транспортний засіб марки «Nissan», білого кольору, державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , власником якого відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 є ОСОБА_4 , накладений ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.06.2023 року, в частині заборони його користування та повернути автомобіль власнику ОСОБА_4 .

Покласти обов`язок на ОСОБА_4 забезпечити зберігання вказаного транспортного засобу марки «Nissan», білого кольору, державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , у переданому вигляді до скасування арешту майна у повному обсязі у встановленому КПК України порядку або до розгляду кримінального провадження №0000387 від 22.05.2023 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 286 КК України.

Попередити ОСОБА_4 про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України про необхідність збереження майна.

Зобов`язати ОСОБА_4 надавати безперешкодний доступ до транспортного засобу марки «Nissan», білого кольору, державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , у разі необхідності проведення з використанням вказаного транспортного засобу будь - яких процесуальних, слідчих дій в даному кримінальному провадженні.

У задоволенні решти вимог клопотання відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1