Провадження №1-кс/369/2846/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.08.2023 року м. Київ

Слідчий суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотання прокурора Боярського відділу Фастівської окружної прокуратури, розглянувши матеріали досудового розслідування ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000409 від 21.08.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні сектору дізнання відділення поліції №1 Фастівського РУП ГУНП в Київській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000409 від 21.08.2023 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

21 серпня 2023 до відділення поліції №1 Фастівського РУП ГУНП в Київській області надійшло повідомлення про те, що за адресою АДРЕСА_1 , у громадянина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виявлено наркотичні речовини.

З метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального проступку, 21.08.2023 о 08 годині 43 хвилин за вищевказаною адресою, на підставі ст. 298-2 КПК України, затримано ОСОБА_5 та в присутності двох понятих проведено його особистий обшук, під час якого, виявлено із лівої кишені шортів блістер із таблеткою круглої форми (1шт) та в спортивній сумці блістер із двома таблетками круглої форми, який в подальшому вилучено та поміщено до спец. пакету PSP1209978.

21.08.2023 вилученні у ОСОБА_5 блістери із таблетками визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000409 від 21.08.2023.

З урахуванням того, що вказані речі зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, на підставі ст. 98 КПК України визнані речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 36, 131-132, 170-171 КПК України, Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 листопада 2012 року № 1104, ст. 41 Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органам дізнання, досудового слідства і суду, затвердженої наказом №51/401/649/471/23/125 від 27.08.2010 ГПУ, МВС України, ДПАУ СБУ, ДСАУ,

На підставі викладеного, прокурор просив суд накласти арешт на речові докази, а саме: блістер із таблеткою круглої форми (1шт) та блістер із двома таблетками круглої форми, які поміщено до спец. пакету PSP1209978, та які вилучено 21.08.2023 о 08 годині 43 хвилин за адресою: АДРЕСА_1 під час особистого обшуку у ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В судове засідання слідчий не з`явився, та просив клопотання розглядати без його участі, вимоги клопотання підтримує в повному обсязі, просить задовольнити.

Відповідно до ч. 1. ст. 172 КПК України неприбуття осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, просив суд задовольнити його у повному обсязі.

Дослідивши клопотання та надані до нього матеріали, заслухавши думку прокурора, слідчий суддя вважає, що вимоги клопотання слід задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

У відповідності до ч. 2 ст. 167 KПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом.

Стаття 170 КПК України визначає що арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Стаття 171 КПК України визначає що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання, матеріали кримінального провадження, приходить до переконання, що клопотання обґрунтоване та підлягає задоволенню, оскільки існує можливість використання даних речей, як доказів у кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на речові докази, а саме: блістер із таблеткою круглої форми (1шт) та блістер із двома таблетками круглої форми, які поміщено до спец. пакету PSP1209978, та які вилучено 21.08.2023 о 08 годині 43 хвилин за адресою: АДРЕСА_1 під час особистого обшуку у ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвала виконується слідчим негайно.

Ухвала може бути оскаржена до Київського Апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_6