Справа № 643/3871/23
Провадження № 1-кс/643/587/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.05.2023 слідчий суддя Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали суду в м. Харкові клопотання прокурора Салтівської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000349 від 12.05.2023 за ч. 1 ст. 358 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

З клопотання та доданих до нього матеріалів вбачається, що 12.05.2023, близько 09:30 біля будинку № 31А по вул. Владислава Зубенка у м. Харкові зупинений автомобіль «ВАЗ 2171» (Лада), р.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 , який надав посвідчення водія на своє ім`я з ознаками підробки.

Того ж дня, в період часу з 10:00 до 10:45, дізнавачем СД Харківського районного управління поліції № 2 ГУНП України в Харківській області під час проведення огляду місця події по вул. Владислава Зубенка, буд. 31А у м. Харкові у ОСОБА_4 вилучено посвідчення водія на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , видане 21.08.2012, дійсне до 21.08.2062, № НОМЕР_2 , видане Кіровським РЕП ДАІ УМВС УДАІ України в Луганській області, Особливі відмітки «В» ВАА991722 - 05.04.2011, Категорія «В».

За даним фактом розпочато кримінальне провадження № 0000349 від 12.05.2023 за ч. 1 ст. 358 КК України підроблення документів, печаток, штампів та бланків, збут чи використання підроблених документів, печаток, штампів.

Обґрунтовуючи подане клопотання прокурор зазначає, що вказане посвідчення за базами даних ІПНП не значиться, що може свідчити про ознаки його підробки. З метою збереження водійського посвідчення як речового доказу та подальшого дослідження на предмет підробки, унеможливлення його приховування, пошкодження, псування чи знищення прокурор просить накласти арешт на посвідчення водія ОСОБА_4 .

До суду прокурор надіслав заяву, в якій просив розглянути та задовольнити клопотання у свою відсутність.

Особа, у якої вилучено посвідчення водія, надала письмові пояснення з приводу обставин справи, проти клопотання заперечував.

Суд, розглянувши клопотання, дійшов наступного: згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданнями арешту, згідно абз. 2 ч. 1 ст. 170 КППУ України, є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, а метою арешту, згідно ч. 2 вказаної статті, є, крім іншого, забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, крім іншого, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Частина 4 вказаної статті застерігає, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна.

Пункт 4 ч. 5 ст. 173 КПК України передбачає обов`язок слідчого судді у разі задоволення клопотання зазначити в ухвалі заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно.

Частина 11 ст. 170 КПК України вказує, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Викладені норми закону та обставини справи дають суду підстави для висновку, що накладення арешту на вилучене посвідчення водія в даному випадку переслідує єдину мету збереження речових доказів, разом з тим прокурором не надано жодного об`єктивного доказу, окрім посилання у тексті клопотання на інформацію з бази даних ІПНП, який би свідчив, що посвідчення водія на ім`я ОСОБА_4 перебуває у володінні останнього незаконно чи має будь-які ознаки підроблення; не наведено доводів, що сама по собі відсутність інформації про посвідчення водія у базі даних є ознакою його підробки. До матеріалів клопотання не додано навіть копії вилученого посвідчення чи довідки з бази даних, на яку посилається прокурор, створеної уповноваженою особою.

Крім того, слід зазначити, що головний сервісний центр МВС на сайті https://opendata.hsc.gov.ua передбачає послугу перевірки посвідчення водія шляхом заповнення електронної форми та, в разі відсутності відомостей про відповідне посвідчення, пропонує його власнику звернутися для верифікації даних до регіонального сервісного центру залежно від регіону України, де було видане посвідчення водія.

Враховуючи викладене, слідчий суддя дійшов висновку, що арешт на посвідчення водія на ім`я ОСОБА_4 може бути накладений, проте, беручи до уваги відсутність не тільки беззаперечних, а й будь-яких доказів, які б свідчили про наявність ймовірних ознак підробки вилученого посвідчення водія, вважає за необхідне обрати найменш обтяжливий спосіб арешту майна, а саме заборонити розпорядження та відчуження вказаного посвідчення, без позбавлення ОСОБА_4 права користуватися арештованим майном.

При цьому слідчий суддя вважає за необхідне попередити ОСОБА_4 про кримінальну відповідальність у разі вчинення незаконних дій з арештованим майном, передбачену ст. 388 КК України та зобов`язати останнього надати органу досудового розслідування чи прокурору відповідне посвідчення водія в разі призначення його дослідження (експертного чи дослідження фахівця).

Відповідно до ч. 3 ст. 173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

На підставі викладеного керуючись ст.ст. 170-173, 309, 369-372, 376, 395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання про арешт майна задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, вилучене в ході огляду місця події 12.05.2023 в період часу з 10:00 до 10:45 за адресою: м. Харків, вул. Владислава Зубенка, 31А, у ОСОБА_4 , а саме: посвідчення водія на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , видано 21.08.2012, дійсне до 21.08.2062, №ВАЕ965445 виданий Кіровській РЕП ДАІ УМВС УДАІ України в Луганській області, Особливі відмітки «В» ВАА991722- 04.04.2011 Категорія «В», шляхом заборони відчуження та розпорядження.

В задоволенні решти вимог клопотання відмовити.

Майно, в арешті якого відмовлено (посвідчення водія на ім`я ОСОБА_4 , № НОМЕР_2 ) негайно повернути особі, у якої його вилучено.

Попередити ОСОБА_4 про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України та зобов`язати останнього надати органу досудового розслідування чи прокурору посвідчення водія в разі призначення його дослідження (експертного чи дослідження фахівця).

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а особою, яка не була присутньою під час проголошення ухвали в той самий строк з моменту отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1