Справа №498/1186/22
Провадження по справі №1-кп/498/36/23
УХВАЛА

15 травня 2023 року Великомихайлівський районний суд Одеської області в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000554 від 30 листопада 2022 року, відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.289 КК України,-

встановив:

До Великомихайлівського районного суду Одеської області від Роздільнянської окружної прокуратури Одеської області надійшов обвинувальний акт з додатками, затверджений 28 грудня 2022 року прокурором Роздільнянської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_6 , складений слідчим відділення №1 СВ Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 по кримінальному провадженню внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000554 від 30 листопада 2022 року, відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 289 ч.2 КК України.

Ухвалою судді Великомихайлівського районного суду Одеської області від 29 грудня 2022 року по вказаному кримінальному провадженню було призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Великомихайлівського районного суду Одеської області від 27 січня 2023 року постановлено призначити судовий розгляд у даному кримінальному провадженні.

Прокурор в судовому засіданні клопотав продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, разом із встановленням застави в розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних та покладенням відповідних обов`язків, з метою забезпечення належної поведінки обвинуваченого під час розгляду кримінального провадження по суті, так як на день розгляду справи не перестали існувати ризики, передбачені п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: обвинувачений ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, що відноситься до категорії тяжких, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, з конфіскацією майна або без неї, та те, що обвинувачений ОСОБА_4 після вчинення злочину зник з місця його вчинення, тож з урахуванням воєнного стану в Україні та нестабільним рівнем безпеки у області, є достатні підстави вважати, що особа може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, може незаконно впливати на свідків, має нестійкі соціальні зв`язки за місцем мешкання у зв`язку з тим, що веде антисоціальний спосіб життя, може продовжити свою злочинну діяльність, вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки останній неодноразово судимий за вчинення тяжких злочинів, на шлях виправлення не став, та знову вчинив умисний злочин, тож на шлях виправлення не став, має не зняту та не погашену у законному порядку судимість, повторно вчинив умисний злочин. Зазначене свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів. Застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, такого як домашній арешт чи особисте зобов`язання не забезпечать у повній мірі запобігання вищевказаним ризикам, тому як ОСОБА_4 , залишаючись на волі, може продовжити злочинну діяльність і переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Крім того, застосування більш м`яких запобіжних заходів неможливо з наступних підстав: обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, передбаченого ст.179 КПК України, є недоцільним, оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину повторно маючи незняту та непогашену судимість, тому не має впевненості, що обвинувачений буде дотримуватись вимог, закріплених ст.42 КПК України. Крім того, застосування особистого зобов`язання жодним чином не сприятиме запобіганню ризикам, передбаченим п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України; для застосування особистої поруки, згідно зі ст. 180 КПК України, потрібна наявність поручителів. Проте жодна особа, під час досудового розслідування кримінального провадження, не виявила намір бути поручителем обвинуваченого ОСОБА_4 ; для застосування домашнього арешту, згідно ст.181 КПК України не має підстав, так як вказаний запобіжний захід жодним чином не сприятиме запобіганню ризикам, передбаченим п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України. Тому враховуючи, що застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, вважаю, що покладення обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, не є доречним. Крім того вказав, що іншими обставинами, що в сукупності вказують на можливість і необхідність застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відповідно до ст. 178 КПК України, також є: 1) вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення - ОСОБА_4 , обґрунтовано обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України; 2) вік та стан здоров`я обвинуваченого - слідством не встановлено фактів хвороби, яка б унеможливлювала застосування до ОСОБА_4 такого запобіжного заходу; 3) наявність у обвинуваченого постійного місця роботи - обвинувачений ніде не працює; 4) міцність соціальних зв`язків обвинуваченого за місцем проживання - обвинувачений ОСОБА_4 не має міцних соціальних зв`язків за місцем проживання, останні п`ять років не проживав за місцем реєстрації, веде антисоціальний спосіб життя. Відтак, вважає, що ризики передбачені ст.177 КПК України не зменшилися, а враховуючи, що обвинувачений на даний час знаходиться в умовах ізоляції від суспільства, то нові ризики з`явитися не могли.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 подав через канцелярію суду заперечення на клопотання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , в якому просить відмовити у його задоволенні, посилаючись на те, що із змісту даного клопотання вбачається, що прокурором ОСОБА_6 лише перераховані ризики, які передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України та на підтвердження не додано жодного доказу, а лише перелічено законодавчі (стандартні) підстави для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи, що є порушенням п.4 ст.5 Конвенціїх з прав людини. Вважає, що не допускається застосування найбільш суворого запобіжного заходу лише з мотиву тяжкості та специфіки вчиненого підозрюваним кримінального правопорушення. Прокурором у клопотанні про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , зазначається про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, проте докази на підтвердження зазначених ризиків прокурором до клопотання не додано, зокрема не додано; документи або задокументовані покази свідків, які б підтвердили, що обвинувачений ОСОБА_4 вчиняв подібні дії у минулому;не надано жодного доказу, який би документально підтвердив, що підозрюваний вчиняв раніше кримінальні правопорушення або має намір вчинити інше, а тому вважає, що передбачені ч.1 ст.177 КПК України ризики відсутні. Окремо звертає увагу суду на те, що згідно відповіді Міністерства юстиції України № 10397/852-1-23/27 від 27.01.2023 року, починаючи з 24.02.2022 року, з метою забезпечення права на захист життя та здоров`я осіб, що тримаються в установах ДКВС України, керівництвом слідчих ізоляторів вжито заходів щодо створення захисних споруд для укриття засуджених та осіб, узятих під варту, від ракетних обстрілів. Однак, в таких державних установах як - «Київський слідчий ізолятор», «Одеський слідчий ізолятор» та «Рівненський слідчий ізолятор» не обладнанні укриття у зв`язку із відсутністю місць, які за своїми властивостями можна використовувати як захисні споруди від обстрілів. У зв`язку з цим, вважає, що продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 наражає на небезпеку життя та здоров`я останнього.

Обвинувачений ОСОБА_4 , в судовому засіданні підтримав позицію свого захисника, просив суд обрати йому більш м`який запобіжний захід, так як у нього дуже хвора мати.

Розглянувши підстави заявленого клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вислухавши думку прокурора, обвинуваченого, захисника обвинуваченого, суд вважає клопотання прокурора обґрунтованим, та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів вищевказаного кримінального провадження вбачається, що обвинуваченому ОСОБА_4 згідно ухвали слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 02 грудня 2022 року (справа №511/2583/22) обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів до 28.01.2023 року, а також визначено розмір застави - 40 (сорока) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (станом на 01.01.2022), що складає 99240,00 грн.

Ухвалою Великомихайлівського районного суду Одеської області від 27 січня 2023 року постановлено обрати обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням його в Державній установі "Одеський слідчий ізолятор" Міністерства юстиції України строком на 60 (шістдесят) днів - до 27 березня 2023 року, з визначенням розміру застави.

Ухвалою Великомихайлівського районного суду Одеської області від 24 березня 2023 року постановлено продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням його в Державній установі "Одеський слідчий ізолятор" Міністерства юстиції України строком на 60 (шістдесят) днів - до 22 травня 2023 року, з визначенням розміру застави.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення та тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується.

Відповідно до абз.2 ч.3 ст.331 КПК України, до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

За змістом ст.ст.131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого є запобігання ризикам та забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обвинувачення у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, що підтверджується обвинувальним актом та реєстром матеріалів досудового розслідування.

Пунктом 1 статті 5 Європейської конвенції з прав людини передбачено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до вимог ч.3 ст.5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п.60 рішення від 6 листопада 2008 року у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому суду у разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч.1 ст.177 КПК.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Відповідно до п.5 ч.2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Окрім цього, відповідно до ч. 5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до практики ЄСПЛ, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, передбачених законом (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Крім того, суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає, що необхідно продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , так як це відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах кримінального провадження, а дані про особу обвинуваченого дають достатні підстави вважати, що дійсно існують ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Так, обвинувачений ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, згідно ст. 12 КК України вказаний злочин є тяжким. Тяжкість злочину свідчить про ступінь суспільної небезпечності вчиненого діяння цієї особи, дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності його поведінку, більш того, за вчинення вищевказаного злочину передбачене покарання у вигляді позбавлення волі строком від 5 до 8 років, з конфіскацією майна або без такої, що у сукупності свідчить про наявність реального ризику передбаченого, п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що обвинувачений може переховуватись від органів досудового розслідування або суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Також наявність реальних ризиків, передбачених п. 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: обвинувачений може незаконно впливати на свідків та потерпілого у зазначеному кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки ще існують зазначені ризики та судове слідство по справі ще не закінчилось, свідки та потерпілий не допитані. Тобто ризики визначені ухвалою суду від 24.03.2023 року не зменшилися та продовжують існувати.

Суд не приймає доводи обвинуваченого стосовно перебування на його утриманні хворої матері, оскільки вони не підтверджені відповідними письмовими документами. Так і твердження захисника про те, що ризики зазначені в клопотанні прокурора не доведені є необґрунтованими.

Обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом не встановлено.

На підставі вищевикладеного, суд вважає за доцільне продовжити строк дії обраного обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 176-178, 331, 369-372 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Роздільнянської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_6 , про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку тримання під вартою - задовольнити.

Обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням його в Державній установі "Одеський слідчий ізолятор" Міністерства юстиції України продовжити строком на 60 (шістдесят) днів до - 13 липня 2023 року включно.

Одночасно визначити розмір застави у межах 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (станом на 01 січня 2023 року) в сумі 107360,00 гривень у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим обвинуваченим так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу.

Обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 у разі внесення застави наступні обов`язки: прибувати до суду за першою вимогою; не відлучатися з місця проживання без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; заборонити спілкуватися з свідками та учасниками кримінального провадження.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок має бути наданий уповноваженій особі ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Роз`яснити, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений ОСОБА_4 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Копію ухвали вручити прокурору Роздільнянської окружної прокуратури Одеської області, потерпілому, обвинуваченому, захиснику - для відома, направити Державній установі "Одеський слідчий ізолятор" Міністерства юстиції України - для виконання в частині продовження строку тримання під вартою.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду у встановлений законом строк.

Повний текст ухвали складений 15.05.2023 року.

Суддя ОСОБА_1