ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/821/421/23 Справа № 703/3647/23 Доповідач в апеляційній інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ст.171 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2023 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючогоОСОБА_1
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретаря за участю прокурора підозрюваного захисника ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 14 серпня 2023 року про задоволення клопотання слідчого про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000053 від 03.07.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Старша слідча СВ ВП № 2 ЧРУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_8 звернулася до слідчого судді з клопотання про накладення арешту на майно, яке було вилучено 03.08.2023 року під час особистого обшуку ОСОБА_6 у ході його затримання в порядку ст. 208 КПК України у межах досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР 03.07.2023 року під № 0000053.

Просила слідчого суддю накласти арешт на майно, а саме грошові купюри, які перелічені в клопотанні, та мобільний телефон марки «Айфон 11» чорного кольору належний ОСОБА_6 .

Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 14 серпня 2023 року клопотання про накладення арешту задоволено.

Накладено арешт на майно, яке було вилучене 03.08.2023 року під час обшуку ОСОБА_6 у ході його затримання в порядку ст. 208 КПК України у межах досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР 03.07.2023 під № 0000053, а саме:

- купюри номіналом по 50 доларів США у кількості 8 (восьми) штук із наступними серійними номерами: АВ66071650С, АD60511676А, АК79816133А, АD01649896В, АD73591150А, АЕ53179043А, АВ72844742Е, АL15327386С;

- купюри номіналом по 100 доларів США у кількості 16 (шістнадцяти) штук із наступними серійними номерами: DВ26403604А, АF74256385В, FВ69053566С, АВ28506863J, КВ65555056І, НL20102500G, КВ06860909К, СК26436480А, НВ79844783L НL52995815G, НВ64778776Е, HЕ08345780D, FF41193275С, НВ11712724Н, КL77930335С, КВ18009908К;

- мобільний телефон «Iphone 11» («Айфон 11»).

Застосовано щодо зазначеного майна заборону користування, розпорядження та відчуження.

Ухвала суду мотивована тим, що вилученні під час затримання ОСОБА_6 грошові кошти та мобільний телефон за стандартом доведення «достатні підстави» є такими, що відповідають ознакам речових доказів.

Крім того, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження, потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання відчуження, знищення чи пошкодження майна, що може перешкодити кримінальному провадженню.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, захисник ОСОБА_7 , яка діє в інтересах ОСОБА_6 , подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області скасувати в частині накладення арешту на мобільний телефон «Айфон 11» чорного кольору.

В обґрунтування апеляційної скарги захисник ОСОБА_7 зазначила, що не погоджується з ухвалою, вважає її незаконною та необґрунтованою, через неповне дослідження слідчим суддею матеріалів клопотання та безпідставне його задоволення.

Стверджує, що слідча у клопотання про накладення арешту, жодним чином не обґрунтувала необхідність накладення арешту на тимчасово вилучений в ході особистого обшуку ОСОБА_6 мобільний телефон марки «Айфон 11» чорного кольору. Більш того, слідчою у клопотанні так само не зазначено, які правові підстави, визначені абз.3 ч. 2 ст. 168 КПК України, мали місце для тимчасового вилучення відповідного мобільного терміналу системи зв`язку.

Сторона захисту переконана в тому, що підстави для тимчасового вилучення мобільного телефону в ході особистого обшуку і затримання були відсутні у зв`язку з наступним:

слідчим не зазначено і не доведено необхідність надання мобільного телефону разом з інформацією, що в ньому міститься, для проведення експертного дослідження; станом на дату розгляду клопотання про арешт майна, експертиза не призначалась;

з урахуванням правової кваліфікації злочинів, інкримінованих ОСОБА_6 , мобільний телефон не може бути отриманий в результаті вчинення кримінального правопорушення; сторона обвинувачення не посилалась на відповідні обставини;

слідчим не зазначено і не доведено те, що мобільний телефон є засобом або знаряддям вчинення кримінальних правопорушень, інкримінованих ОСОБА_6 ;

доступ до мобільного телефону не обмежувався ОСОБА_6 (про це і не зазначалось, а ні в протоколі затримання, а ні у клопотанні про арешт);

стороною обвинувачення не запитувалось у ОСОБА_6 код-пароль від мобільного телефону, не вчинялись дії, спрямовані на добровільне надання доступу до останнього, для огляду і встановлення інформації, яка може мати значення для досудового розслідування

Сторона захисту вважає, що слідчим суддею при розгляді клопотання слідчого не враховано незаконність тимчасового вилучення мобільного телефону, відсутність правової підстави для накладення арешту на відповідне майно, а також недоведеність слідчим у клопотанні можливості використання мобільного телефону, як доказу у кримінальному провадженні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення адвоката ОСОБА_7 , підозрюваного ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 404 Кримінального процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положенням Кримінального процесуального кодексу України.

Згідно п. 9 ч. 1 ст. 309 КПК під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді, зокрема, про арешт майна або відмову у ньому.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст. 131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні кримінальних правопорушень, зокрема арешт майна.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

ЄСПЛ нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98) (справа «East/West Alliance Limited» проти України).

Так, згідно ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого повинно бути зазначено правові (законні) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна.

Вказана норма також узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідної до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Задовольняючи клопотання слідчого про арешт майна, слідчий суддя, прийшов до висновку, що клопотання відповідає вимогам ст. 170 КПК України та містить достатньо правових підстав для його задоволення.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів провадження, що слідчим відділом ВП № « Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000053 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, ОСОБА_6 , з початку червня 2023 року умисно, з корисливих мотивів, перебуваючи в адміністративних межах Смілянської міської ради, вимагав у ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є військовозобов`язаним, неправомірну вигоду в сумі 20 000 грн. за здійснення впливу на службових осіб ІНФОРМАЦІЯ_2 за прийняття рішення пов`язане з направленням останнього для проходження медичного огляду до КНП «Смілянська міська лікарня», що сприятиме ухиленню від військової служби. Після отримання направлення на проходження обстеження у спеціалізованого лікаря, ОСОБА_9 передав у червні та липні 2023 року ОСОБА_6 , на його вимогу, грошові кошти в загальній сумі 20 000 гривень.

У подальшому, ОСОБА_6 продовжив вимагати у ОСОБА_9 неправомірну вигоду в розмірі 5000 дол. США, за здійснення впливу на службових осіб медичних установ, уповноважених на прийняття відповідних рішень за оформлення групи інвалідності, що надає можливість ухилитись від військової служби.

Так, ОСОБА_6 приблизно о 11 год. 30 хв. 03.08.2023 прибув до Холоднянської сімейної амбулаторії, що по вул. Докучаєва, 21а, с. Холоднянське Смілянської ОТГ Черкаського району Черкаської області по місцю роботи ОСОБА_9 , де від останнього отримав частину неправомірної вигоди в розмірі 2000 дол. США де і був затриманий працівниками Служби безпеки України.

03.07.2023 за вказаним фактом було внесено відомості до ЄРДР за № 0000053 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2КК України.

Санкція ч. 3 ст. 369-2 КК України передбачає покарання у вигляді позбавленням волі на строк від трьох до восьми років з конфіскацією майна.

Постановою старшого слідчого СВ ВП № 2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_10 від 04.08.2023 року визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000053 від 03.07.2023 року: купюри номіналом по 50 доларів США у кількості 8 (восьми) штук із наступними серійними номерами: АВ66071650С, АD60511676А, АК79816133А, АD01649896В, АD73591150А, АЕ53179043А, АВ72844742Е, АL15327386С; купюри номіналом по 100 доларів США у кількості 16 (шістнадцяти) штук із наступними серійними номерами: DВ26403604А, АF74256385В, FВ69053566С, АВ28506863J, КВ65555056І, НL20102500G, КВ06860909К, СК26436480А, НВ79844783L НL52995815G, НВ64778776Е, HЕ08345780D, FF41193275С, НВ11712724Н, КL77930335С, КВ18009908К; мобільний телефон «Айфон 11» чорного кольору належний ОСОБА_6 .

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Приймаючи рішення, слідчим суддею зазначених вимог закону дотримано.

Так, відповідно до статей 94, 132, 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Частина 10 ст. 170 КПК України передбачає, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери. Майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження (п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України визначено).

Отже, слідчим суддею під час розгляду клопотання з`ясовано всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.

Зважаючи на зазначене в сукупності з обставинами кримінального провадження, суд апеляційної інстанції вважає, що слідчий суддя, накладаючи арешт на майно зазначене у клопотанні слідчого, діяв у спосіб та у межах діючого законодавства, застосував захід забезпечення кримінального провадження на засадах розумності та співмірності.

Інші доводи на які посилається захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_7 також не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до порядку, передбаченого ст.174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Європейський суд з прав людини, неодноразово підкреслював, що в разі, коли держави вважають за потрібне вдаватися до таких заходів, як обшуки з метою отримання доказів вчинення протиправних діянь, вилучення майна або арешт майна, Суд оцінюватиме, чи були підстави, наведені для виправдання таких заходів, відповідними та достатніми, і чи було дотримано принцип пропорційності, а також, зокрема, чи були у справі також інші докази на той час вчинення протиправних діянь та на рішення ЄСПЛ у справі «Новоселецький проти України» (Заява №47148/99, рішення від 22.02.2005, остаточне рішення від 22.05.2005) Європейський суд з прав людини вказує, що у кожній справі, в якій йде мова про порушення вищезгаданого права (володіння своїм майном), суд повинен перевірити дії чи бездіяльність держави з огляду на дотримання балансу між потребами загальної суспільної потреби та потребами збереження фундаментальних прав особи, особливо враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та непомірний тягар.

Крім того, матеріали судового провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, з метою запобігання зникнення чи відчуження майна, а слідчий суддя, на даній стадії, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості, для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину.

Що ж стосується посилань апелянта на недостатню обґрунтованість ухвали слідчого судді про арешт майна, то вони його особистою суб`єктивною оцінкою та не обґрунтовують необхідності скасування вірного по суті судового рішення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді обґрунтована та належним чином мотивована і підстави для її скасування, за доводами апеляційної скарги захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_7 , відсутні.

Керуючись ст.ст. 170, 173, 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 14 серпня 2023 року про задоволення клопотання слідчого про накладення арешту на майно, яке було вилучене 03.08.2023 року під час обшуку ОСОБА_6 у ході його затримання в порядку ст. 208 КПК України у межах досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР 03.07.2023 під № 0000053 - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту оголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: ОСОБА_1

ОСОБА_2

ОСОБА_3