н/п 1-кс/490/6639/2023
Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/8697/23
У Х В А Л А

08 вересня 2023 року слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000377 від 07.09.2023 року, за ознаками кримінального проступку передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

До Центрального районного суду м. Миколаєва надійшли матеріали кримінальної справи від прокурора про накладення арешту на майно, а саме: посвідчення водія видане на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з серією та номером НОМЕР_1 від 26.10.2012.

Сторони до судового засідання не з`явилися, повідомлялися належним чином.

Вивчивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно ч.1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно п.1 ч.2, абз.2 ч 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Як вбачається з клопотання, 06.09.2023 на лінію «102» надійшло повідомлення про те, що 06.09.2023 о 10:51 год., співробітниками УПП в Миколаївській області під час несення служби в Центральному районі м. Миколаєва, а саме за адресою: м. Миколаїв, проспект Героїв України, 2 було зупинено транспортний засіб Lexus RS350 д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який надав посвідчення водія з серією та номером НОМЕР_1 від 26.10.2012 з ознаками підробки. У ході відібрання пояснень від водія транспортного засобу ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який пояснив, що 06.09.2023 він повертався з м. Миколаєва до м. Нової Одеси та проїжджаючи по проспекту Героїв України, 2, його зупинили працівники патрульної поліції за перевищення швидкості за допомогою приладу TruCAM. ОСОБА_4 зупинився та надавна вимогу працівника патрульної поліції документи для перевірки. Навимогу поліцейського ОСОБА_4 передав посвідчення посвідчення водія з серією та номером НОМЕР_1 від 26.10.2012 на ім`я ОСОБА_4 . Після того, як працівник поліції уважно ознайомився з наданим ОСОБА_4 посвідченням водія, у нього одразу виникла підозра у тому, що посвідчення водія підроблене. Після чого, поліцейський здійснив перевірку за відповідною базою МВС України й повідомив ОСОБА_4 про те, що вказаного посвідчення у базі МВС України не виявлено.

В подальшому, 06.09.2023 проведено огляд місця події, а саме на ділянці місцевості, яка охоплює проїжджу частину, а саме за адресою: АДРЕСА_1 у ході якого вилучено посвідчення водія видане на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з серією та номером НОМЕР_1 від 26.10.2012 та поміщено до спецпакетуWAR1115222.

Однак прокурором не мотивовано підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

Так, в матеріалах справи відсутня постанова прокурора або дізнавача про визнання речовим доказом посвідчення водія видане на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з серією та номером НОМЕР_1 від 26.10.2012.

Частиною 1 статті 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Окрім того, матеріалами справи не підтверджено, що саме вказані речі були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, на які просять накласти арешт.

Відповідно до ч.1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

З урахуванням вищенаведеного, зокрема те, що належним чином не доведено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування законності арешту наведених у клопотанні речей, а тому у вказаному клопотанні слід відмовити.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст. 173 КПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання прокурора Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_3 про накладення арешту на майно відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1