ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/8400/22 Номер провадження 11-кп/814/2002/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддів з секретаремОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у порядку, передбаченому ст.422-1 КПК України, в м. Полтава кримінальне провадження №0002020 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтава від 17 травня 2023 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою під час підготовчого судового засідання у кримінальному провадженні №0002020 стосовно

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, непрацюючого, несудимого,

обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.121, ч.4 ст.296 КК України, продовжено строк тримання під вартою на 60 діб, до 15 липня 2023 року.

Мотивуючи оскаржуване рішення, суд встановив відсутність даних, що дозволяють скасувати тримання під вартою та прийняв до уваги обставини, які свідчать про те, що наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України, не зменшилися.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу суду та постановити нове рішення, яким визначити ОСОБА_7 заставу в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

При цьому зазначає, що суд не звернув увагу на документи щодо наявності захворювання у матері обвинуваченого - ОСОБА_8 , а також на підтвердження перерахування коштів потерпілому ОСОБА_9 .

Вказує, що ОСОБА_7 несудимий, позитивно характеризується, хоча і неофіційно, але працював до затримання.

Наголошує на відсутності ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Зауважує, що суд не вказав на причини відмови у визначенні розміру застави.

Не погоджується із використанням судом практики Європейського суду з прав людини, що стосується понять «суворість призначеного покарання», «ризики» тощо.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до такого.

Приписами ст.422-1 КПК України визначено порядок перевірки ухвал суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

За змістом кримінального процесуального закону (ст.199 КПК України) при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою суд досліджує подані йому матеріали на предмет законності й обґрунтованості застосування даного запобіжного заходу, з`ясовує конкретні причини тривалого строку досудового розслідування і тримання особи під вартою, чи не допущено безпідставного тривалого розслідування, інші обставини, необхідні для вирішення справи, чи не з`явилися причини, що дозволяють скасувати тримання під вартою та обрати інший передбачений законом запобіжний захід, тощо.

Як вбачається з наданих суду матеріалів, суд, всупереч твердженням захисника, оцінив в сукупності всі обставини, що враховуються при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою, як того вимагають приписи статей 177, 183, 197 і 199 КПК України.

Належним чином врахував, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжких умисних злочинів проти життя та здоров`я особи, а також проти громадського порядку та моральності.

Крім того, суд обґрунтовано звернув увагу на можливе покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим.

Також суд взяв до уваги вік та стан здоров`я обвинуваченого, дані про його особу, сімейний і майновий стан.

При цьому, долучені до матеріалів провадження довідки медичних установ не свідчать про такий стан здоров`я ОСОБА_7 , що виключав би можливість утриманняйого під вартою.

Адже ОСОБА_7 хоча і перебуває на диспансерному обліку у протитуберкульозному диспансері, проте останній його візит до лікаря був ще 19 липня 2021 року.

Як правильно встановив суд, з моменту взяття ОСОБА_7 під варту та до вирішення вказаного клопотання прокурора, не змінилися обставини, які стали підставою для обрання та в подальшому продовження стосовно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не змінились обставини, які дають суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого не може забезпечити більш м`який запобіжний захід.

На думку колегії суддів, про це свідчить наявність ризику переховування ОСОБА_7 від суду з огляду на тяжкість покарання, що передбачена санкціями інкримінованих йому кримінальних правопорушень, та відсутність сім`ї, дітейі офіційного джерела доходів.

Крім того, суд першої інстанції обґрунтовано зазначив про наявність ризику незаконного впливу обвинуваченого на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань, а також з урахуванням тієї обставини, що оскаржуване рішення ухвалене в підготовчому судовому засіданні.

Також колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення про продовження строку тримання під вартою обґрунтовано врахував вимоги п.1 ч.4 ст.183 КПК України та правильно скористався правом не визначати розмір застави у даному кримінальному провадженні, оскільки ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочинів із застосуванням насильства.

Доводи апеляційної скарги про здійснення обвинуваченим перерахування певних кошів потерпілому ОСОБА_9 , як і дані про стан здоров`я ОСОБА_8 , не спростовують висновків суду про необхідність застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Твердження захисника про неправильне застосування судом практики Європейського суду з прав людини є неприйнятними, оскільки при вирішенні питання про продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою місцевий суд в мотивувальній частині оскаржуваної ухвали не посилався на рішення Європейського суду з прав людини.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду постановити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів не встановлено.

Отже, апеляційна скарга захисника не підлягає до задоволення.

Керуючись статтями 418 та 422-1 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Ухвалу Октябрського районного суду м. Полтава від 17 травня 2023 року у кримінальному провадженні №0002020 щодо обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу його захисника ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4