Єдиний унікальний номер судової справи 201/2100/23
Номер провадження 1-кп/201/520/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2023 року м. Дніпро

вул. Паторжинського, 18а

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_7 ,

у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Дніпрі клопотання прокурора про продовження обвинуваченим ОСОБА_5 , ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосованого в межах кримінального провадження, внесеного 12 січня 2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000063 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -

встановив:

В провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 січня 2023 року за № 0000063 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

18 квітня 2023 року до канцелярії суду прокурором ОСОБА_8 подані клопотання про продовження обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосованого в межах вказаного кримінального провадження.

В обґрунтування доводів клопотання прокурор ОСОБА_8 посилався на те, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а тому, усвідомлюючи тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винним, з метою уникнення кримінальної відповідальності, може переховуватись від суду, незаконно впливати свідків, які ще не допитані в суді з метою змусити їх надати неправдиві свідчення. Крім того, обвинувачений ОСОБА_7 офіційно не працевлаштований та не має постійного джерела доходу, раніше неодноразово судимий, в тому числі, за вчинення злочинів проти власності, що вказує на те, що останній може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Також прокурор зауважив, що 19 січня 2023 року в межах даного кримінального провадження до ОСОБА_7 був застосований запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, однак вже 26 січня 2023 року вказаний запобіжний захід ОСОБА_7 був змінений на тримання під вартою, через порушення обвинуваченим умов раніше застосованого до нього запобіжного заходу.

Таким чином, на переконання прокурора, застосування інших більш м`яких запобіжних заходів стосовно ОСОБА_7 є недоцільним та не зможе забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а тому просив клопотання задовольнити і продовжити строк дії запобіжного заходу відносно обвинуваченого на 60 днів.

В обґрунтування доводів клопотання прокурор ОСОБА_8 посилався на те, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а тому, усвідомлюючи тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винним, з метою уникнення кримінальної відповідальності, може переховуватись від суду, незаконно впливати свідків, які ще не допитані в суді з метою змусити їх надати неправдиві свідчення. Крім того, обвинувачений ОСОБА_5 офіційно не працевлаштований та не має постійного джерела доходу, раніше неодноразово судимий, в тому числі, за вчинення злочинів проти власності, останній раз 03.06.2022 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185 КК України, підозрюється у вчиненні інкримінованого злочину в період іспитового строку, визначеного вказаним вироком, що вказує на те, що останній може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Таким чином, на переконання прокурора, застосування інших більш м`яких запобіжних заходів стосовно ОСОБА_5 є недоцільним та не зможе забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а тому просив клопотання задовольнити і продовжити строк дії запобіжного заходу відносно обвинуваченого на 60 днів.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав подані прокурором ОСОБА_8 клопотання про продовження обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив їх задовольнити та продовжити застосований відносно останніх запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав клопотання подані прокурором та просив їх задовольнити.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора, вважав його не обґрунтованим, оскільки наведені у клопотанні ризики, не доведені та не підтверджені жодними доказами. Більш того, зауважив на тому, що прокурором до свого клопотання не додано жодних документів на підтвердження викладених обставин.

Також захисник ОСОБА_6 зазначив, що його підзахисний жодного разу не порушував умови застосованих до нього запобіжних заходів в межах інших кримінальних проваджень.

Крім того, захисник ОСОБА_6 посилався на те, що його підзахисний ОСОБА_5 має міцні соціальні зв`язки, зокрема, має малолітню дитину, з грудня 2021 року є приватним підприємцем, а тому, просив змінити останньому запобіжний захід на домашній арешт із застосуванням електронних засобів контролю.

Водночас вказав, що у разі, якщо суд дійде до висновку про продовження його підзахисному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив зменшити розмір застави до мінімального розміру, передбаченого ст. 182 КПК України, при цьому, просив врахувати, що розмір застави повинен бути помірний.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримав позицію свого захисника, просив змінити йому запобіжний захід на домашній арешт. Зазначив, що його дитина проживає в м. Нікополь разом з бабусею, при цьому додав, що у свідоцтві про народження цієї дитини, в графі «батько», його прізвище не зазначено.

Обвинувачений ОСОБА_7 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора та продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вислухавши думки учасників судового провадження, дослідивши доводи прокурора про продовження обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та заперечення сторони захисту, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Так, під час розгляду клопотання прокурора встановлено, що відповідно до ухвали слідчого Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 січня 2023 року до ОСОБА_7 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 13 березня 2023 року, з можливістю внесення застави, який в подальшому був продовжений.

Оцінюючи обґрунтування прокурора на підтвердження продовження існування наведених у клопотанні ризиків, суд вважає, що прокурором доведена наявність достатніх підстав вважати, що такі ризики, як можливі спроби обвинуваченого переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків та вчинити інші кримінальні правопорушення існують і не зменшилися на час розгляду клопотання, оскільки ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, санкція якого передбачає максимальне покарання у вигляді позбавлення волі строком 8 років. При цьому, судом враховуються дані про особу обвинуваченого, який не має постійного місця роботи і джерела доходу, у нього відсутні міцні соціальні зв`язки.

Поряд із цим, судом встановлено, що ОСОБА_7 раніше засуджений за вчинення умисного, корисливого злочину, обвинувачується у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення маючи незняту та непогашену судимість за попереднім вироком, що підтверджується довідкою ОСК МВД України про наявність судимостей на ім`я ОСОБА_7 , наданою прокурором в попередньому судовому засіданні, а отже, наведені обставини можуть характеризувати обвинуваченого, як особу, схильну до вчинення злочинів, а тому дають достатні підстави вважати, що останній, перебуваючи на волі, може вчинити інші кримінальні правопорушення.

Окремо суд враховує і ті обставини, що ОСОБА_7 під час досудового розслідування вже допустив порушення умов застосованого до нього в межах цього кримінального провадження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, що потягло за собою зміну запобіжного заходу на тримання під вартою, що підтверджується наданою прокурором ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 січня 2023 року у попередньому судовому засіданні.

Наведене свідчить про те, що застосування до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не забезпечить належної процесуальної поведінки та не зможе запобігти існуючим ризикам.

А отже, наведені дані про особу обвинуваченого в сукупності з суворістю можливого покарання вказують на існування ризиків можливих спроб ОСОБА_7 переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків та вчинити інші кримінальні правопорушення, ступінь яких є досить високою.

Відтак, суд погоджується із заявленими прокурором ризиками, передбаченими п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, і визнає наявність існування цих ризиків доведеними у повній мірі.

Отже, з урахуванням сукупності встановлених обставин, зокрема, наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, вагомості наявних доказів про вчинення обвинуваченим злочину, тяжкості покарання, що загрожує останньому, у разі визнання його винуватим, суд приходить до переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім і не зможе запобігти існуючим ризикам та забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, що виправдовує продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Також, під час розгляду клопотання прокурора встановлено, що відповідно до ухвали слідчого Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 січня 2023 року до ОСОБА_5 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 13 березня 2023 року, з можливістю внесення застави, який в подальшому був продовжений.

Оцінюючи обґрунтування прокурора на підтвердження продовження існування наведених у клопотанні ризиків, суд вважає, що прокурором доведена наявність достатніх підстав вважати, що такі ризики, як можливі спроби обвинуваченого переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків та вчинити інші кримінальні правопорушення існують і не зменшилися на час розгляду клопотання, оскільки ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, санкція якого передбачає максимальне покарання у вигляді позбавлення волі строком 8 років. При цьому, судом враховуються дані про особу обвинуваченого, який не має постійного місця роботи і джерела доходу, у нього відсутні міцні соціальні зв`язки.

Поряд із цим, судом встановлено, що ОСОБА_5 раніше засуджений за вчинення умисного, корисливого злочину, обвинувачується у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення маючи незняту та непогашену судимість за попереднім вироком та невідбувши покарання, що підтверджується довідкою ОСК МВД України про наявність судимостей на ім`я ОСОБА_5 , наданою прокурором в попередньому судовому засіданні, а отже, наведені обставини можуть характеризувати обвинуваченого, як особу, схильну до вчинення злочинів, а тому дають достатні підстави вважати, що останній, перебуваючи на волі, може вчинити інші кримінальні правопорушення.

А отже, наведені дані про особу обвинуваченого в сукупності з суворістю можливого покарання вказують на існування ризиків можливих спроб ОСОБА_5 переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків та вчинити інші кримінальні правопорушення, ступінь яких є досить високою.

Відтак, суд погоджується із заявленими прокурором ризиками, передбаченими п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, і визнає наявність існування цих ризиків доведеними у повній мірі.

Отже, з урахуванням сукупності встановлених обставин, зокрема, наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, вагомості наявних доказів про вчинення обвинуваченим злочину, тяжкості покарання, що загрожує останньому, у разі визнання його винуватим, суд приходить до переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім і не зможе запобігти існуючим ризикам та забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, що виправдовує продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Посилання захисника ОСОБА_6 на наявність у його підзахисного ОСОБА_5 міцних соціальних зв`язків, зокрема, на те, що останній є приватним підприємцем та має малолітню дитину, як на підставу для зміни запобіжного заходу, суд не приймає до уваги, адже на підтвердження таких доводів стороною захисту не надано жодних документів.

Більш того, під час судового засідання обвинувачений ОСОБА_5 зазначив, що дитина проживає у м. Нікополь разом з бабусею, а в свідоцтві про народження цієї дитини, в графі «батько» зазначено не його прізвище.

При цьому, слід зауважити, що сторона захисту вже неодноразово посилалася на наявність у обвинуваченого ОСОБА_5 міцних соціальних зв`язків, однак жодного разу не надала суду документи на підтвердження вказаних обставин.

Посилання сторони захисту на недоведеність прокурором заявлених у клопотанні ризиків з підстав відсутності додатків до клопотання, суд не приймає до уваги, адже, стороною обвинувачення вже надавалися відповідні документи на підтвердження продовження існування заявлених ризиків, які були враховані судом такого рішення.

Доводи захисника ОСОБА_6 щодо необхідності зменшення розміру застави, який визначений його підзахисному ОСОБА_5 , на переконання суду, не ґрунтуються на вимогах кримінального процесуального законодавства, а тому не беруться судом до уваги.

Так, розмір застави, згідно вимог ч. 4 ст. 182 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави у випадку ухилення від суду, буде достатнім стимулюючим засобом, щоб у особи, щодо якої застосовано заставу, не виникало бажання сховатися.

Вимогами п. 3 ч. 2 ст.182 КПК України передбачено, що розмір застави визначається щодо особи, обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів.

А тому, на підставі викладеного вище, суд не знаходить підстав для зменшення розміру застави визначеного ОСОБА_5 та продовжуючи обвинуваченому строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, враховуючи тяжкість інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення та обставини правопорушення, вважає, що розмір застави, визначений у попередньому судовому рішенні у розмірі 161 040 гривень, належним чином забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Також, в даному кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства, а тому звільнення з-під варти ОСОБА_7 , ОСОБА_5 суперечитиме завданням визначеним кримінальним законодавством.

Крім того, судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства, також зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції».

Таким чином, враховуючи встановлені обставини, суд не знаходить підстав для скасування або зміни застосованого до ОСОБА_7 та ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому зважаючи на те, що строк дії попередньої ухвали про тримання під вартою закінчується 28 квітня 2023 року вважає за доцільне продовжити тримання останнього під вартою строком на 60 днів до 24 червня 2023 року включно.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176-178, 183, 194, 196, 331, 369-372 КПК України, -

постановив:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Застосований під час досудового розслідування запобіжний захід відносно ОСОБА_5 , у вигляді тримання під вартою продовжити на строк 60 днів до 24 червня 2023 року включно.

Встановити, що датою закінчення дії цієї ухвали щодо тримання ОСОБА_5 під вартою, є 24 червня 2023 року включно.

Встановити, що у разі внесення обвинуваченим ОСОБА_5 , або іншою фізичною чи юридичною особою на депозитний рахунок № UA0017442 в ГУДКСУ в м. Київ, одержувач платежу ТУ ДСА України в Дніпропетровській області, , МФО 820172, застави у розмірі шістдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 161 040,00 грн. (сто шістдесят одна тисяча сорок) гривень, ОСОБА_5 , підлягає звільненню з-під варти.

У разі внесення застави та звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 , з-під варти, зобов`язати його прибувати за кожною вимогою до суду у провадженні якого перебуває кримінальне провадження, а також покласти на останнього обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України: не відлучатися з постійного місця проживання без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування зі свідками у цьому кримінальному провадженні.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_5 , що у разі не з`явлення його за викликом до суду без поважних причин чи не повідомлення ним про причини своєї неявки, або порушення ним обов`язків, покладених на нього, застава звертається у дохід держави.

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Застосований під час досудового розслідування запобіжний захід відносно ОСОБА_7 , у вигляді тримання під вартою продовжити на строк 60 днів до 24 червня 2023 року включно.

Встановити, що датою закінчення дії цієї ухвали щодо тримання ОСОБА_7 під вартою, є 24 червня 2023 року включно.

Встановити, що у разі внесення обвинуваченим ОСОБА_7 або іншою фізичною чи юридичною особою на депозитний рахунок № UA0017442 в ГУДКСУ в м. Київ, одержувач платежу ТУ ДСАУ в Дніпропетровській області, , МФО 820172, застави у розмірі вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 214 720 гривень, ОСОБА_7 підлягає звільненню з-під варти.

У разі внесення застави та звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 з-під варти зобов`язати його прибувати за кожною вимогою до суду, а також покласти на останнього обов`язки: не відлучатися з м. Дніпро без дозволу суду повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_7 , що у разі не з`явлення його за викликом до суду без поважних причин чи не повідомлення ним про причини своєї неявки, або порушення ним обов`язків, покладених на нього, застава звертається у дохід держави.

Ухвала щодо продовження запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала суду може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення, а особою, що тримається під вартою - протягом того ж строку з моменту отримання нею її копії.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали - о 10 годині 30 хвилин 28 квітня 2023 року.

Суддя: ОСОБА_1