Комінтернівський районний суд м.Харкова
Номер провадження 1-кп/641/346/2023 Справа № 641/2221/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Харків

07 липня 2023 року Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю прокурора ОСОБА_2 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про кримінальне правопорушення у якому внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000043 від 20.01.2023 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Балаклія Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, розлученого, має на утриманні неповнолітнього сина ІНФОРМАЦІЯ_2 , та матір пенсійного віку, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 20.04.2021 року Балаклійським районним судом Харківської області за ч. 3 ст. 309 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки,

04.05.2023 року Полтавським апеляційним судом вирок Балаклійського районного суду Харківської області від 20.04.2021 року скасовано в частині призначеного покарання та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі,

- у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 в період часу з 08 до 10 вересня 2022 року близько 14-00 години, більш точну дату встановити не виявилося можливим, на території будинку АДРЕСА_2 знайшов вибухові пристрої, a саме 26 корпусів наступальних осколкових ручних гранат та 8 підривачів УД3 до гранат, після чого діючи незаконно, умисно та протиправно, не маючи спеціального дозволу, передбаченого Постановою Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» від 17.06.1992 та «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових речовин», затвердженої Наказом Міністерства Внутрішніх Справ України № 622 від 21.08.1998 вищевказані вибухові пристрої переніс до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , де почав незаконно їх зберігати без передбаченого законом дозволу.

Так, 20.01.2023 у період часу з 12.32 по 12.52 год., в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , за місцем мешкання ОСОБА_3 на території домоволодіння працівниками поліції було виявлено та вилучено 26 корпусів гранат РГН, які у окремому стані до категорії вибухових пристроїв не відносяться і є конструктивно оформленими зарядами вибухової речовини промислового способу виготовлення та 8 підривачів до ручних гранат УДЗ, які є вибуховими пристроями і відносяться до категорії засобів ініціювання та які згідно висновку судової вибухо-технічної експертизи при їх штатному з?єднанні утворюють ручну осколкову гранату РГН, яка відноситься до категорії вибухових пристроїв промислового виготовлення військового призначення - боєприпасів, які таким чином ОСОБА_3 незаконно придбав, переніс та зберігав за місцем свого мешкання без передбаченого законом дозволу.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, визнав повністю, та підтвердив обставини вчиненого ним кримінального правопорушення-злочину, як зазначено вище, розкаявся у скоєному.

Суд враховує той факт, що обвинувачений ОСОБА_3 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення-злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті.

Показання обвинуваченого ОСОБА_3 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Слід зазначити, що показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи та ним не оспорюються.

Після роз`яснення учасникам судового розгляду наслідків застосування ч. 3 ст. 349 КПК України, вони підтвердили відсутність оспорюваних ними обставин по справі та погодились, що в такому випадку вони будь позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За згодою учасників судового провадження, суд, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

На підставі викладеного, пред`явлене ОСОБА_3 обвинувачення, визнане судом повністю доведеним, ніким не оспорюється.

Окрім цього, відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод, а також практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року, «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Обвинувачений ОСОБА_3 вірно розуміє зміст обставин справи і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позиції.

З урахуванням викладеного, розглянувши кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення, дотримуючись принципу змагальності сторін та свободі в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_3 «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження. Так, вина ОСОБА_3 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення-злочину в судовому засіданні доведена повністю.

Таким чином, скоєне ОСОБА_3 з 08 до 10 вересня 2022 року кримінальне правопорушення-злочин суд кваліфікує за ч. 1 ст. 263 КК України - як незаконне придбання, носіння та зберігання вибухових пристроїв, без передбаченого законом дозволу.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 згідно зі ст.66 КК України, суд визнає, щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Вивчаючи відомості про особу обвинуваченого, суд встановив, що ОСОБА_3 розлучений, інвалідності не має, не працює, має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та матір пенсійного віку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, раніше судимий 20.04.2021 року Балаклійським районним судом Харківської області за ч. 3 ст. 309 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки, 04.05.2023 року Полтавським апеляційним судом вирок Балаклійського районного суду Харківської області від 20.04.2021 року скасовано в частині призначеного покарання та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, відповідно до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про його особу, обставини, що пом`якшують покарання, та відсутність обтяжуючих обставин.

За таких обставин, для досягнення мети покарання визначеної ст. 50 КК України, беручи до уваги думку прокурора, яка просила призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді 3 років позбавлення волі, за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України, шляхом складання покарань частково приєднати 2 роки 3 місяці позбавлення волі за попереднім вироком, та остаточно призначити 5 років 3 місяці позбавлення волі, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді позбавлення волі, оскільки саме така міра покарання буде необхідною та достатньою для його виправлення, також попередження вчиненню нових злочинів, як обвинуваченим, так і іншими особами.

При призначенні покарання суд враховує, що ОСОБА_3 засуджений 20.04.2021 року Балаклійським районним судом Харківської області за ч. 3 ст. 309 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки, 04.05.2023 року Полтавським апеляційним судом вирок Балаклійського районного суду Харківської області від 20.04.2021 року скасовано в частині призначеного покарання та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Кримінальне правопорушення-злочин, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України, вчинене ОСОБА_3 після постановлення вищевказаного вироку, але до повного відбуття покарання, тому, при призначенні покарання, суд застосовує ч. 1 ст. 71 КК України, призначає остаточне покарання за сукупністю вироків та керується принципом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Процесуальні витрати, пов`язані із проведенням судової вибухо-технічної експертизи в сумі 4530,72грн., відповідно до ст. 124 КПК України, підлягають стягненню зі ОСОБА_3 .

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не застосовувався.

Керуючись ст.ст. 368,370,373,374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Балаклійського районного суду Харківської області від 20.04.2021 року, який 04.05.2023 року змінено Полтавським апеляційним судом в частині призначеного покарання, остаточно ОСОБА_3 призначити покарання у вигляді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту його фактичного затримання в порядку виконання даного вироку.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не застосовувався.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати, пов`язані із проведенням судової вибухо-технічної експертизи в сумі 4530,72 грн.

Речові докази: - 26 гранат РГН з маркуванням «РГН А-ІХ-І 254-51-83», та 8 підривачів типу УДЗ з маркуваннями «УДЗ 335 ОФ-43-87», після набрання вироком законної сили передати на потреби Збройних Сил України.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Комінтернівський районний суд м. Харкова з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя - ОСОБА_1