Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/4924/22
Номер провадження 1-кп/711/198/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2023 року м.Черкаси

Придніпровський районний суд м.Черкаси в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Придніпровського районного суду м.Черкаси клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001256 від 01.07.2022, за ч.1 ст.122 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В Придніпровському районному суді м.Черкаси перебуває на розгляді кримінальне провадження за № 0001256 від 01.07.2022, у відношенні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України.

До суду надійшло клопотання прокурора ОСОБА_5 про обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком 60 днів. Клопотання мотивував тим, що досудовим розслідуванням та у ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_4 11.02.2022, обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, а саме, середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до трьох років. Причетність ОСОБА_4 до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами, які були досліджені в суді. Метою і підставою обрання запобіжного заходу ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. На даний час існують підстави вважати, що ОСОБА_4 переховується від суду, так як останній не виконуючи покладені на нього, як обвинуваченого, обов`язки, передбачені КПК України, неодноразово не з`являвся до суду, без повідомлення поважності причин неявки, зокрема обвинувачений не з`явився до суду 11.10.2022, 25.10.2022, 02.11.2022, 17.11.2022, 24.11.2022, 12.12.2022, 20.12.2022, 26.12.2022, на що прокурором заявлялися клопотання про примусовий привід. 20.12.2022 та 26.12.2022 ухвали про примусовий привід не були виконані, у зв`язку із неможливістю встановити місцезнаходження обвинуваченого ОСОБА_4 , на що прокурором було заявлено клопотання про оголошення його у розшук. Відповідно до ухвали Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26.12.2022 ОСОБА_4 оголошений у розшук. Відповідно до листа Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області місце знаходження ОСОБА_4 встановлено, та відібрано від нього зобов`язання прибути до Придніпровського районного суду м. Черкаси. Справа призначена до розгляду на 10.07.2023, але обвинувачений ОСОБА_4 , який був належним чином повідомлений про дату та час судового засідання до суду вкотре не з`явився. Враховуючи вищевикладене, є підстави вважати, що ОСОБА_4 ігнорує всі обов`язки, які покладені на нього КПК України, як на обвинуваченого, та не з`являється до суду без поважних причин. Вважає, що в матеріалах судової справи зібрано достатньо даних, які вказують на те, що обвинувачений ОСОБА_4 почав переховуватися від суду, перешкоджає подальшому розгляду справи, що порушує права потерпілого та порушує розумні строки розгляду справи в суді. Крім того вважає, що у зв`язку із тим, що обвинувачений знає потерпілого, йому відомі його анкетні дані, та адреса проживання, існує ризик незаконного впливу на потерпілого, адже враховуючи те, що ОСОБА_4 вживає всіх заходів щоб уникнути кримінальної відповідальності, не з`являючись до суду, вважаю, що ризик впливу на потерпілого чи його залякування є також обґрунтованим. Крім того при вирішенні клопотання просила врахувати, що ОСОБА_4 був неодноразово судимий, має не зняту та не погашену судимість, а також обвинувачується у вчиненні нового умисного злочину проти життя та здоров`я особи. Крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України слід оцінити в сукупності всі обставини, а саме передбачені п.4 ч.1 ст.178 КПК України - міцність соціальних зв`язків обвинуваченого (на даний час ОСОБА_4 не одружений, на утриманні малолітніх дітей не має, не має постійного місця роботи, обвинувачується у вчиненні злочину, який посягає на життя та здоров`я особи, раніше неодноразово судимий, має не зняту та не погашену судимість, на шлях виправлення не стає). Враховуючи те, що ОСОБА_4 неодноразово не з`являвся до суду, був оголошений в розшук, а після встановлення його місця перебування працівниками поліції зобов`язався з`явитися до суду, але не з`явився, враховуючи відсутність офіційного працевлаштування, відсутність міцних соціальних зв`язків, суспільно небезпечний характер інкримінованого діяння, репутацію обвинуваченого, наявність судимостей та з метою забезпечення належної процесуальної поведінки виникла необхідність в обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`якого запобіжного заходу є неспіврозмірною з характером вчинення даною особою кримінального правопорушення. Таким чином, враховуючи вказане вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищезазначеним ризикам, та наявні всі підстави для обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання прокурора ОСОБА_5 про обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ОСОБА_4 неодноразово не з`являвся до суду, був оголошений в розшук та після встановлення його місця перебування працівниками поліції зобов`язався з`явитися до суду, але не з`явився, офіційно не працевлаштований, не має соціальних зв`язків. Тому з метою забезпечення належної процесуальної поведінки вважає необхідним обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Вважає, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить належної поведінки обвинуваченого.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 проти обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечив та просив обрати більш м`який, а саме особисте зобов`язання. Пояснив, що в суд не з`являвся так як не отримував повістки.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України, а згідно до ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими соціальними цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно ч.1 ст.9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. При цьому, відповідно до ч.5 даної статті цього Кодексу, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

За змістом ст.131 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до положень ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно з нормами ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до положень ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Метою і підставою обрання тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється особа, незаконно впливати на потерпілих та свідків або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

Згідно п.1 ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Судом встановлено, ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується в умисному нанесенні середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисному ушкодженні, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я потерпілого, тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КК України, яке відповідно до вимог ст. 12 КК України відноситься до категорії нетяжких кримінальних правопорушень. Санкція ч.1 ст.122 КК України, у разі доведення вини обвинуваченого, передбачає покарання, у виді виправними роботами на строк до двох років або обмеженням волі на строк до трьох років, або позбавленням волі на строк до трьох років.

На даний час існують підстави вважати, що ОСОБА_4 переховується від суду, так як останній не виконуючи покладені на нього, як обвинуваченого, обов`язки, передбачені КПК України, неодноразово не з`являвся до суду, без повідомлення поважності причин неявки, в зв`язку з чим піддавався приводам та був оголошений у розшук. Після встановлення місця знаходження обвинуваченого ОСОБА_4 та відібрання від нього зобов`язання прибути до Придніпровського районного суду м.Черкаси, останній не з`являвся. Викладене свідчить що ОСОБА_4 ігнорує всі обов`язки, які покладені на нього КПК України, як на обвинуваченого, та не з`являється до суду без поважних причин.

Крім того вважає, що у зв`язку із тим, що обвинувачений знає потерпілого, йому відомі його анкетні дані, та адреса проживання, існує ризик незаконного впливу на потерпілого, адже враховуючи те, що ОСОБА_4 вживає всіх заходів щоб уникнути кримінальної відповідальності, не з`являючись до суду, тому ризик впливу на потерпілого чи його залякування є також обґрунтованим.

При вирішенні клопотання суд приймає до уваги доводи прокурора, що ОСОБА_4 був неодноразово судимий, проте вважає необхідним зазначити, що в силу вимог ч.5 ст.89 КК України останній вважається не судимим.

Згідно з вимогами п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, зокрема окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами.

Так, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» вказав, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі (ч.ч.1, 2 ст.181 КПК України).

Крім того, суд приймає до уваги рішення ЄСПЛ «Харченко проти України», «Єлоєв проти України» згідно яких після сплину певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення волі свободи і суд зобов`язаний розглянути можливість обрання іншого запобіжного заходу, альтернативного триманню під вартою. Тривалість тримання під вартою може бути виправдана за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають правило поваги до особистої свободи.

Враховуючи викладене, суд вважає, що наведені прокурором ризики доведені, проте вважає, що наразі обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно обрати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, оскільки на думку суду, саме такий запобіжний захід здатний у повній мірі забезпечити дотримання обвинуваченим покладених на нього обов`язків на даній стадії кримінального провадження, таким чином задовольнивши прокурора частково.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.177-178, 181, 194, 369-372, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити частково.

Обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту без застосування засобу електронного контролю строком на 60 діб, тобто до 22.09.2023 року включно, заборонивши залишати місце проживання, а саме: АДРЕСА_1 , цілодобово без дозволу суду, прокурора.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, та зобов`язати:

- прибувати до прокурора та суду за першим викликом;

- не залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 цілодобовобез дозволу суду, прокурора;

- повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання та/чи роботи;

- утримуватися від спілкування із свідками, потерпілим.

Ухвалу в частині застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту направити для виконання органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на процесуального прокурора.

Ухвала оскарженню не підлягає,заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч.1 ст.392 КПК України.

Головуючий: ОСОБА_1