Справа № 405/3624/23
провадження № 1-кс/405/3168/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.09.2023 м. Кропивницький

слідчий суддя Ленінського районного суду м. Кіровограда ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника-адвоката ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому клопотання старшого слідчого в ОВС відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_6 у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 травня 2023 року №0000535, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.255-2, ч.4 ст.189 КК України, про застосування запобіжного заходу тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українцю, громадянину України, уродженцю м. Кіровограда, із повною загальною середньою освітою, неодруженому, немаючому на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей, проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимому,

ВСТАНОВИВ:

старший слідчий в ОВС відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_6 за погодженням з начальником відділу Кіровоградської області ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави, строком на 60 діб, у межах строку досудового розслідування.

В обґрунтування клопотання вказав, що слідчим відділом розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Кіровоградській області проводиться досудове розслідування за матеріалами кримінального провадження № 0000535 від 09.05.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 2552, ч. 4 ст. 189 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 12.05.2022, 13.06.2022 на території установи виконання покарань ДУ «Кропивницька виправна колонія № (6)» за адресою: м. Кропивницький, вул. Яновського, 50 та ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор» за адресою: м. Кропивницький, вул. Куропятникова, 50-б було організовано та проведено злочинне зібрання (сходка) осіб, які здійснюють злочинний вплив,для планування вчинення злочину, розподілу сфер злочинного впливу, у тому числі з використанням засобів зв`язку.

У вказаному злочинному зібранні приймали активну участь особи, які здійснюють злочинний вплив, а саме:

- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на даний час утримується у ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор», на момент 12.05.2022, 13.06.2022 мав статус «смотрящого» за ДУ «Кропивницька виправна колонія №6» та відбував покарання у зазначеній установі, особа, яка здійснює злочинний вплив;

- ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на момент 12.05.2022, 13.06.2022 мав статус «отвєтчіка, смотрящого за ямою (ДПК)» у ДУ «Кропивницька виправна колонія №6» та відбував покарання у заначеній установі, має статус особи, яка здійснює злочинний вплив;

- ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на момент 12.05.2022, 13.06.2022 мав статус «бродяги» у ДУ «Кропивницька виправна колонія №6»та утримувався у зазначеній установі, має статус особи, яка здійснює злочинний вплив;

- ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ,на момент 12.05.2022, 13.06.2022 утримувався у ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор»,має статус колишнього «смотрящого» за ДУ «Кропивницька виправна колонія №6» та особи, яка здійснює злочинний вплив;

- ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на момент 12.05.2022, 13.06.2022 мав статус колишнього «отвєтчіка за бараком» у ДУ «Кропивницька виправна колонія №6» та утримувався у ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор», має статус особи, яка здійснює злочинний вплив.

- інші особи, які здійснють злочинний вплив;

- особи, які не здійснюють злочнний вплив, однак, мають певний кримінальний авторитет у вказаних установах виконання покарань.

Так, злочине зібрання (сходка) було організоване ОСОБА_8 з допомогою засобу зв`язку - мобільного терміналу шляхом підключення інших абонентів до спільної бесіди через конференц - зв`язок, під час якого всі учасники можуть одночасно висловлюватись та чути репліки інших осіб.

Темою зібрання стали негласні грошові боргові зобов`язання ОСОБА_11 , які виникли в результаті, на думку учасників зібрання, нецільового використання та привласнення останнім грошових коштів із загального грошового кримінального фонду, «колхозних грошей», оскільки ув`язнені не отримали матеріальних благ, за надання яких відповідав ОСОБА_11 . У ході спілкування учасники вирішують питання щодо шляхів повернення грошових коштів, строки повернення, шляхи психологічного та фізичного впливу на ОСОБА_11 , покарання останнього, а також розподіл сфер впливу конкретних осіб щодо здійснення такого впливу на відповідних «квадратах» відповідальності, неформально утримуваних ними частинах ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор», де утримується ОСОБА_11 .

Організація та участь у злочинному зібранні (сходці) відповідних учасників виражається у конкретних зафіксованих репліках, які мають змістовне навантаження, зрозумілі всім присутнім особам та зафіксовані під час проведення такого зібрання.

Відповідно до висновка експертів за результатами проведення судової лінгвістичної семантико-тексуальної експертизи №20934/23-36 від 27.07.2023з об`єктивного змісту досліджуваних розмов, упроцесі спілкування їх учасники ( ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ) обговорюютьматеріальне забезпечення засуджених, які перебуваютьвДУ«Кропивницька виправна колонія №6», та діяльність іншихосіб, пов`язану з розповсюдженням на території цієї виправної установицигарок, та надходження грошових коштів, зокрема отриманихвідпроведення турнірів з гри в карти, а також обговорюють їх розподіл, що характеризує їх як осіб, які займають більш високе становищеузлочинній ієрархії цієї установи виконання покарань та маютьвпливна ситуації, які складаються в її злочинному середовищі, щопрямовказує про належність їх до кримінальної еліти ДУ «Кропивницькавиправна колонія №6», яка завдяки своєму авторитетутаможливостям організовує і безпосередньо здійснює контрользарозподілом коштів та іншого майна в цій установі виконання покарань, задіяна у системі вирішення конфліктів та управлінні її злочиннимсередовищем. Вказане вище, а також вживання учасниками зібрання, якевідбулося 12.05.2022 і зафіксоване у файлі «20-03-20.1-232», дляйогоназви кримінального жаргонізму «круг», який, виходячи зсемантичного змісту (круг сходка воровская) та контекстуреалізації,прямо характеризує це зібрання як «сходку» - зустрічосіб, які маютьзлочинний вплив в середовищі ув`язнених ДУ«Кропивницькавиправна колонія №6» і є лідерами (представникамипевнихорганізованих груп) цього середовища, дає підстави стверджуватипронаявність у мовленні ОСОБА_8 , ОСОБА_9 і ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та іншихучасниківспілкування на лінгвістичному рівні ознак, які вказуютьнате, щовонизадіяні в організації і проведенні злочинного зібрання(сходки)длякоординації діяльності з надходження і розподілу коштів, одержанихутому числі незаконним шляхом (у результаті проведеннятурнірівіформування «колхозных денег» («общака»), а такожберутьучастьутакому зібранні з використанням засобів зв`язку.

Крім того, як випливає з об`єктивного змісту усіх проаналізованихрозмов, предметом обговорення цього злочинногозібрання(«круга/сходки») є вирішення конфліктної ситуації щодоповерненняучасником спілкування ОСОБА_11 певної суми грошовихкоштів,які є спільною власністю учасників зафіксованих у наданихнадослідження матеріалах розмов («колхозных денег»), які, наїхдумку,останній привласнив чи розтратив, не врегулювавшинадходженняірозподіл цигарок та іншого майна серед засудженихДУ«Кропивницька виправна колонія №6», що мали бутипридбані зацігрошові кошти. У процесі обговорення вказаного питанняГоцС.Ю., ОСОБА_8 , ОСОБА_10 адресують ОСОБА_11 висловлювання,зміст яких та контекст вживання вказує на надання йомувказівоківимог щодо врегулювання обговорюваного проблемногопитання, щотакож характеризує їх як осіб з більш високимсоціально-рольовимстатусом порівняно з іншими учасниками розмов, а ОСОБА_16 ,відповідаючи на репліки співрозмовників, продукує висловлюваннявиправдовувального характеру, які виражають розумінняадресованихйому вказівок і вимог, і можливості отримання покаранняуразіїхневиконання. Що ж стосується загального змісту досліджуванихрозмов, то, як випливає з викладеного вище, післяприйнятогоучасниками спілкування у ході зібрання («круга/сходки») рішення, у них на вербальному рівні відображені наміри співрозмовниківзвикористанням певних засобів впливу і примусу щодоПриходькаВ.І.(намагання зустрітися і поспілкуватися особисто, передачавимогчерез третіх осіб за умови ізоляції всіх учасників) спонукатийогодоповернення всієї суми грошових коштів, які, на їх думку, останнійпривласнив чи розтратив.

Отже, зміст розмов, які зафіксовані у ході проведення негласнихслідчих (розшукових) дій вказує на організацію та участь ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_14 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та інших осіб у злочинному зібранні (сходці). Предметом обговорення учасниками цього злочинного зібрання (його фактичним змістом) є вирішення конфліктної ситуації щодо повернення ОСОБА_11 певної суми грошових коштів, які є їх спільною власністю («колхозных денег»), що, на їх думку, останній привласнив чи розтратив, не врегулювавши надходження і розподіл цигарок та іншого майна серед засуджених ДУ «Кропивницька виправна колонія №6», які мали бути придбані за ці грошові кошти.

Таким чином, ОСОБА_4 , підозрюється в умисних діях, які виразилися в участі у злочииному зібранні (сходці) особи, яка здійснюють злочинний вплив, для планування вчинення злочину, розподілу сфер злочинного впливу, у тому числі з використанням засобів зв`язку, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 2552 КК України.

Слідчий в клопотанні просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід - тримання під вартою, посилаючись на обґрунтування пред`явленої підозри, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та неможливість їх запобіганню, шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Прокурор у судовому засіданні надала пояснення, згідно з якими клопотання підтримала та просила задовольнити.

Підозрюваний та захисник у судовому засіданні надала пояснення згідно яких заперечували щодо задоволення клопотання.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, заслухавши думку прокурора, захисника та підозрюваної, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступних висновків.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Кіровоградській області проводиться досудове розслідування за матеріалами кримінального провадження № 0000535 від 09.05.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 2552, ч. 4 ст. 189 КК України(а.к. 7 12 витяг з ЄРДР).

В рамках вказаного кримінального провадження 15.09.2023 повідомлено про підозру ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.255-2 КК України ( а.к. 6-11).

Щодо обґрунтованості підозри:

Слідчий суддя приходить до висновку, що органом досудового розслідування ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.255-2 КК України. Його причетність до оголошеної підозри підтверджується зібраними у ході проведення досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, а саме повідомленням про підозру (а.к. 6-11), протоколом допиту свідка (а.к. 28-29), висновком експерта (а.к. 31-53) та іншими матеріалами.

За практикою ЄСПЛ розумна підозра у вчиненні кримінального правопорушення, про яку йдеться у статті 5 (підпункт «с» пункту 1) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Також ЄСПЛ у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення.

Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення, відповідно обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини ( надалі ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 р., означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.

Для цілей повідомлення особі про підозру стандарт «достатніх підстав (доказів)» передбачає наявність доказів, які лише об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним кримінальним правопорушенням (демонструють причетність до його вчинення) і є достатніми, щоб виправдати подальше розслідування для висунення обвинувачення або спростування такої підозри (рішення ЄСПЛ у справах «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994 та «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990).

Рівень обґрунтованості, доведеності підозри (обвинувачення) має корелюватися зі ступенем обмеження прав і свобод підозрюваного, що випливають (можуть бути пов`язані) із прийняття відповідного процесуального рішення (вчинення процесуальної дії): чим більшим є втручання в права, свободи і законні інтереси людини, тим більшою має бути «вага» і «якість» доказів, якими обґрунтовується її причетність до скоєння відповідного кримінального правопорушення. При цьому стандарти доказування (переконання) поступово зростають з перебігом ефективного розслідування та потребують більш глибокого обґрунтування, що повного мірою узгоджується із об`єктивним розширенням можливостей сторони обвинувачення в цьому напрямку.

Слідчий суддя також зазначає, що оскільки чинне законодавство не розкриває поняття обґрунтованості підозри, враховуючи ст. 8, 9 КПК України, слід керуватися позиціями Європейського суду з прав людини. З точки зору практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182). При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи (рішення у справі «Murrаyv. United Kingdom», 14310/88, 28.10.1994, п. 55).

Необхідно зауважити, що на даному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих відомостей повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Відповідно до ч. 4 ст. 193 КПК України за клопотанням сторін або за власною ініціативою слідчий суддя має право дослідити будь-які матеріали, що мають значення для вирішення питання про застосування запобіжного заходу. В світлі конкретних обставин даного клопотання досліджених матеріалів достатньо для того, щоб в рамках судового контролю, який здійснюється слідчим суддею при розгляді питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, дійти висновку про наявність обґрунтованої підозри.

Таким чином, наявні матеріали на думку слідчого судді свідчать, що існують факти та інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що ОСОБА_4 міг вчинити кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 255-2 КК України.

Підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом (ст. 2 КК України).

У відповідності до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з ч. 1 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права; законність; рівність перед законом і судом; повага до людської гідності; презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; безпосередність дослідження показань, речей і документів.

Щодо ризиків передбачених ст. 177 КПК України:

метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року, суд приходить до переконання, що враховуючи: характер кримінального правопорушення, його тяжкість, обізнаність підозрюваного про коло свідків у справі, резонанс справи є всі підстави для висновку, що в даному випадку суспільний інтерес перевалює над презумпцією невинуватості і виправдовує такий спосіб втручання в особисту свободу особи, як застосування тримання під вартою.

Рішенням ЄСПЛ у справі «Воляник проти України» від 02 жовтня 2014 року зазначено, що допустимими для взяття й утримання особи під вартою є наявність таких загроз як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину.

Перевіряючи доводи прокурора та слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав вважати, що з огляду на обставини кримінального провадження та тяжкість інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, на даний час існують ризики того, що підозрюваний може ухилятись від кримінальної відповідальності шляхом переховування від органів досудового розслідування та/або суду шляхом залишення, маючи при цьому всі можливості та засоби, немає стійких соціальних зв`язків у вигляді постійного місця роботи, та постійного місця проживання, тому в будь-який час має можливість залишити межі території України. Усвідомлюючи тяжкість кримінального правопорушення та розуміючи міру покарання, яка може бути до нього застосована, у разі ухвалення обвинувального вироку, ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Так, ОСОБА_10 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 255-2 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, покарання за вчинення якого передбачено у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Зазначені обставини самі по собі можуть бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду, що узгоджується із позицією ЄСПЛ у справі "Ілійков проти Болгарії", в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Так, у рішенні ЄСПЛ по справі "Бессієв проти Молдови" суд вказав, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що наведені у клопотанні слідчого обставини у сукупності дають достатні підстави вважати наявним та обґрунтованим ризик переховування з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Також, підозрюваний може незаконно впливати на свідків, експертів, у цьому ж кримінальному провадженні.

Оцінюючи обґрунтованість даного ризику, слідчий суддя виходить із передбаченої кримінальним процесуальним законом процедури отримання свідчень від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК), оскільки жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Так, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

За таких обставин, оскільки допит свідків на стадії судового розгляду у цьому кримінальному провадженні ще не здійснено, то слідчий суддя погоджується з тим, що доведеним є ризик незаконного впливу підозрюваного ОСОБА_4 на свідків, експертів в даному кримінальному провадженні, з метою зміни чи відмови від раніше наданих ними показань.

Також підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме укривати від слідства дійсні обставини скоєння підготовки до злочину та обставини необхідні для встановлення істини у провадженні в т.ч. інформацію щодо своєї ролі та конкретних дій, а також про інші факти чи об`єкти, що мають значення та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Так, неодноразово засуджений, на даний час до суду направлено два обвинувальних акта щодо ОСОБА_4 у скоєнні особливо тяжких злочинів, що свідчить про те, що останнійна шлях виправлення не став, продовжив злочинну діяльність.

Отже, під час розгляду клопотання, слідчий суддя встановив наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст. 177 КК України.

Таким чином, під час розгляду клопотання прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри пред`явленої ОСОБА_4 та ризики, передбачені п.п.1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також те, що більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст.176 КПК України, не зможуть забезпечити належне виконання підозрюваною процесуальних обов`язків та запобігти встановленим ризикам, а тому не буде забезпечено виконання завдань кримінального судочинства.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 25.04.2003 року «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання та досудового слідства» запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обирається за наявності підстав вважати, що інші запобіжні заходи не можуть забезпечити виконання підозрюваним, обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч.5 ст.194 КПК України і його належної поведінки.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

У рішенні по справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 Європейський суд з прав людини вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою. У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

При цьому слідчий суддя, оцінює суворість можливого покарання ОСОБА_17 та визнає за реальну небезпеку можливість її ухилення від правосуддя та неможливість запобігання наявному ризику шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Таким чином, застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою за вказаних обставин справи, серйозністю висунутої проти нього підозри, з урахуванням встановлених ризиків, характеризуючих даних на підозрюваного, на думку слідчого судді, не є надмірним та таким, що принижує його гідність у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому усі наведені обставини у їх сукупності, не дають достатніх підстав застосувати відносно нього більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування, тобто до 21.10.2023 року.

Щодо визначення розміру застави, слідчим суддею також окремо відзначається, що відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України.

Отже, враховуючи зазначене, слідчим суддею вбачаються всі законні підстави для часткового задоволення даного клопотання.

Керуючись ст.ст.176-197, 369-372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

клопотання слідчого задовольнити частково.

Застосувати підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування, тобто з 15 год. 35 хв. 22.09.2023 до 15 год. 35 хв. 21.10.2023.

Строк дії ухвали визначити до 15 год. 35 хв. 21.10.2023.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_18