Справа № 167/335/23
Номер провадження 1-кп/167/41/23
У Х В А Л А

26 травня 2023 року м. Рожище

Рожищенський районний суд Волинської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Рожищенського районного суду Волинської області клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000015, щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не одруженого, не працюючого, із середньою освітою, раніше судимого вироком Ківерцівського районного суду Волинської області від 8 лютого 2021 року за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289 Кримінального кодексу України (далі КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років зі звільненням від відбування покарання з дворічним іспитовим строком, проживає у АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень злочинів, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 186 КК,

в с т а н о в и в :

У провадженні суду перебуває дане кримінальне провадження.

Від прокурора надійшло клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 . Метою застосування до обвинуваченого даного запобіжного заходу прокурор зазначає забезпечення виконання ОСОБА_3 покладених на нього процесуальних обов`язків і запобігання спробам: 1) переховуватися від суду 2) незаконного впливу на свідків; 3) вчинити інше кримінальне правопорушення.

Прокурор ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримав клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 та зазначив, що ризики, які стали підставами для застосування цього запобіжного заходу, на даний час продовжують існувати. Крім того з його пояснень слідує, що під час досудового розслідування до обвинуваченого застосовувався запобіжний захід у виді домашнього арешту, однак, через порушення ОСОБА_3 умов запобіжного заходу та неналежну процесуальну поведінку, запобіжний захід йому змінено на тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_4 заперечували проти продовження строку тримання під вартою, зазначивши про можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Потерпілі ОСОБА_6 і ОСОБА_7 підтримували клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 строку тримання під вартою.

Суд, заслухавши пояснення прокурора, обвинуваченого та його захисника, думку потерпілих, дослідивши зміст клопотання, дійшов таких висновків.

Нормою ч. 3 ст. 331 КПК передбачено, що за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Виходячи із змісту ч. 1 ст. 177 КПК метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинення підозрюваним, обвинуваченим дій, передбачених пунктами 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду. Спроби ж протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови достатньої вірогідності їх здійснення.

Рожищенським районний судом Волинської області проводиться судовий розгляд даного кримінального провадження, на даний час допитано частину потерпілих, однак не досліджено письмових доказів, не заслухано показань обвинуваченого та свідків. Тобто в суді на даний час не досліджено обставин обвинувачення настільки, що можна було б судити про істотне зменшення ризиків, які стали підставою для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вирішуючи питання щодо доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, суд погоджується з доводами прокурора про існування ризику переховування обвинуваченого від суду. Такий висновок грунтується на тому, що ОСОБА_3 непрацевлаштований, міцних соціальних зв`язків не має, і обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 186 КК, які, відповідно до ч. 5 ст. 12 КК, відносяться до категорії тяжких злочинів, а тому, в разі визнання його винуватим, може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до

10 років. Така обставина, як усвідомлення тяжкості покарання, може спонукати обвинуваченого ОСОБА_3 переховуватися від суду та планувати втечу. Суд також враховує, що обвинувачений ОСОБА_3 , перебуваючи під домашнім арештом, в ході досудового розслідування допускав порушення встановлених обмежень, і 11 лютого

2023 року йому було змінено запобіжний захід у виді домашнього арешту на тримання під вартою.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків суд враховує встановлену кримінальним процесуальним законом процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК). При цьому, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК).

Наведене свідчить, що ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом від них показань та дослідження їх судом.

Тому, зважаючи, що на момент вирішення питання про продовження застосування запобіжного заходу судом не заслухано показань свідків, відтак є необхідність врахування й ризику незаконного впливу з боку обвинуваченого на свідків та потерпілого у даному кримінальному провадженні, показання яких є необхідними для його розгляду в суді.

Суд також визнає, що прокурором доведено наявність істотного ризику вчинення обвинуваченим інших кримінальних правопорушень. Цей висновок суду ґрунтується на тому, що ОСОБА_3 під час звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі за вироком суду за корисливі злочини, знову обвинувачується у вчиненні нових корисливих злочинів. Така обставина, в сукупності із відсутністю в обвинуваченого легальних джерел доходу, свідчить про обґрунтованість ризику можливості вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень.

Під час розгляду клопотання прокурор довів, що застосування інших більш м`яких запобіжних заходів (домашній арешт, застава, особиста порука та особисте зобов`язання) не буде дієвим для запобігання вищезазначених ризиків та не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого. Застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою викликане інтересами дієвості кримінального провадження, з метою забезпечення виконання обвинуваченим процесуального обов`язку явки до суду за судовим викликом та запобігання можливостям обвинуваченого переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

На цих підставах суд відхиляє доводи сторони захисту про можливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 більш м`якого запобіжного заходу.

Отже, враховуючи окрім наведеного, дані щодо особи обвинуваченого, ступінь тяжкості злочинів, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_3 , відповідно до норми

п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК є підстави для продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою на шестидесятиденний строк.

При цьому, беручи до уваги п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК, оскільки ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину за ч. 4 ст. 186 КК із застосуванням насильства, тому суд, враховуючи встановлені підстави та обставини, передбачені статтями 177, 178 КПК, одночасно із продовженням запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не визначає розмір застави.

Керуючись статтями 110, 177, 178, ч. 3 ст. 315, ч. 2 ст. 369 КПК, суд, -

у х в а л и в:

Клопотання прокурора ОСОБА_5 задовольнити.

Застосований відносно обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою продовжити на строк

60 (шістдесят) днів до 24 липня 2023 року включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1