Справа № 944/639/23
Провадження №1-кс/944/548/23
УХВАЛА

про скасування арешту майна

14.07.2023 рокум.Яворів

Слідчий суддя Яворівського районного суду Львівської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні, у залі суду, у місті Яворові, клопотання ОСОБА_3 , про скасування арешту майна в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001018 від 22.12.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України,

ВСТАНОВИВ:

06.06.2023 до суду надійшло клопотання про скасування арешту, в обґрунтування якого заявник зазначає, що в провадженні Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області перебуває кримінальне провадження №0001018 від 22.12.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

22.05.2023 ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на транспортний засіб марки «RENAULT LODGE» номерний знак НОМЕР_1 , який на праві власності належить їй, які вилучено під час огляду місця події по матеріалах кримінального провадження, відомості щодо якого внесено 22 грудня 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України. Заявник стверджує, що має на вихованні двоє неповнолітніх дітей, яких потрібно довозити до школи та на навчання до м.Львова. Крім цього, даним автомобілем вона займається волонтерською допомогою для ЗСУ і має намір продовжувати займатись надалі. На теперішній час належний їй транспортний засіб вкрай необхідний для реалізації свого права власності на належний автомобіль. Враховуючи наведене, просить клопотання задовольнити, скасувати арешт майна на транспортний засіб.

В судове засідання заявник ОСОБА_3 не з`явилась, однак подала до суду заяву про розгляд клопотання без її участі, клопотання підтримує, просить скасувати арешт.

Прокурор Яворівської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву, в якому просив відмовити у задоволенні клопотання про скасування арешту на транспортний засіб. Зазначає, що в даному кримінальному провадженні проводяться першочергові слідчі дії, даний транспортний засіб має суттєве значення для досудового розгляду та є знаряддям вчинення злочину.

Згідно ч.1 ст.26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Суд розглядає справу у відсутності власника майна на підставі наявних у справі доказів.

Слідчий в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду клопотання.

З урахуванням заяв відповідно до ч.4 ст.107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Дослідивши клопотання, оцінивши їх у сукупності з іншими доказами, слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання підлягає задоволенню із таких підстав.

Судом встановлено, що під час досудового розслідування в кримінальному провадженні за №0001018 від 22.12.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України. 22.05.2023 ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на транспортний засіб марки «RENAULT LODGE» номерний знак НОМЕР_1 , які вилучено під час огляду місця події по матеріалах кримінального провадження відомості щодо якого внесено 22 грудня 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Обмеження права користування, володіння чи розпорядження власністю може бути лише обмежене Законом і має бути виправданим для кожного випадку окремо. Право власності є непорушним.

Частиною першою статті 316 ЦК України установлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частиною 1 ст.358 КК України передбачено відповідальність за підроблення посвідчення або іншого офіційного документа, який видається чи посвідчується підприємством, установою, організацією, громадянином-підприємцем, нотаріусом, державним реєстратором, суб`єктом державної реєстрації прав, особою, яка уповноважена на виконання функцій держави щодо реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, державним виконавцем, приватним виконавцем, аудитором чи іншою особою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права або звільняє від обов`язків, з метою використання його підроблювачем чи іншою особою або збут такого документа, а також виготовлення підроблених печаток, штампів чи бланків підприємств, установ чи організацій незалежно від форми власності, інших офіційних печаток, штампів чи бланків з тією самою метою або їх збут.

Безпосереднім об`єктом злочину, передбаченого ст.358 КК України є установлений законодавством порядок обігу і використання офіційних та деяких приватних документів, який забезпечує нормальну діяльність підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, а також права і законні інтереси громадян, порядок документального посвідчення фактів, які мають юридичне значення.

Як вбачається із наданих суду матеріалів, у них відсутні відомості про причетність ОСОБА_3 як суб`єкта кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

З свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 30.08.2016 встановлено, що ОСОБА_3 є власником автомобіля марки «RENAULT LODGE» номерний знак НОМЕР_1 .

У відповідності до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Відповідно до ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Виходячи із аналізу викладеного, вказана норма пов`язує право слідчого судді на скасування арешту майна, із можливістю надання учасникам процесу, доказів та відомостей, які вказуватимуть, що арешт накладено необґрунтовано або в його застосуванні відпала потреба та доведеності перед слідчим суддею їх законності та переконливості.

Як вбачається із ухвали слідчого судді від 23.05.2023, при накладенні арешту на вищевказаний транспортний засіб, слідчий суддя виходив з ризиків відчуження та необхідності збереження як речового доказу.

Відповідно до ч.2 ст.174 КПК України, клопотання про скасування арешту майна розглядає слідчий суддя, суд не пізніше трьох днів після його надходження до суду. Про час та місце розгляду повідомляється особа, яка заявила клопотання, та особа, за клопотанням якої було арештовано майно.

Статтею 28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч.3 ст.28 КПК України, однак такий строк має бути об`єктивно необхідним для прийняття процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини продовження заходів забезпечення кримінального провадження як упродовж досудового розслідування, так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження. Відтак, зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються, та їх аналіз як підстави для подальшого втручання у права особи, в тому числі і щодо позбавлення або обмеження права власності.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти України» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересам та правомірною метою, а з іншого боку - вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Поряд з тим, оцінюючи розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, з метою запобігання порушення справедливого балансу між інтересами власника майна, гарантованими йому законом і завданням цього кримінального провадження, зважаючи на обставини справи, тривалість проведення досудового розслідування, що, в свою чергу, призводить до порушення права власника на користування автомобілем, а також відсутність обставин, які б вказували, що у разі передачі вказаного транспортного засобу його власнику, таке майно може бути знищене чи приховане, слідчий суддя вважає, що потреба в застосуванні подальшого арешту майна в частині заборони користування таким його власником відпала.

Відтак, права та законні інтереси законного власника майна підлягають захисту із застосуванням належної правової процедури.

Так, відповідно до п.5 ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Згідно з ч.4 ст.173 КПК України, вирішуючи питання про арешт майна, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна.

Згідно з абз.2 ч.10 ст.170 КПК України, не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Слідчий суддя вважає, що на даний час не змінилися підстави, наведені в ухвалі слідчого судді від 23.05.2023, досудове розслідування в кримінальному провадженні не завершено, обставини, які слугували підставами для застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження не змінилися, арешт на майно накладено обґрунтовано. Однак, слідчий суддя не вбачає підстав для подальшої заборони законному власнику майна користуватися належним йому транспортним засобом.

Крім того, будь-яких доказів, які б вказували слідчому судді на протилежне, а також, що в разі скасування арешту в цій частині існуватимуть будь-які ризики, які б перешкоджали виконанню завдань в даному кримінальному провадженні, передбачених ст.2 КПК України, під час розгляду клопотання, надано не було.

Беручи до уваги, що законний власник транспортного засобу просить повернути такий на відповідальне зберігання з можливістю подальшого його використання, а тому слідчий суддя вважає за можливе повернути транспортний засіб законному власнику з правом користування, без права його розпорядження та відчуження.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. 131, 132, 171, 174, 309 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :

Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001018 від 22.12.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України задовольнити частково.

Скасувати арешт в частині користування автомобілем марки «Renault Lodgy» номерний знак НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_3 , що накладений ухвалою слідчого судді Яворівського районного суду Львівської області від 23.05.2023, справа №944/3282/23, передавши даний автомобіль власнику ОСОБА_3 на відповідальне зберігання, з правом користування вказаним транспортним засобом та без права його розпорядження та відчуження.

Зобов`язати ОСОБА_3 у разі необхідності проведення у кримінальному провадженні №0001018 від 22.12.2022, судових експертиз чи інших процесуальних дій, об`єктом яких є автомобіль марки №0001018 від 22.12.2022 негайно надати зазначений транспортний засіб для проведення вказаних процесуальних дій.

Зобов`язати слідчого, який провадить досудове розслідування кримінального провадження №0001018, негайно, безоплатно та з правом користування, повернути ОСОБА_3 на відповідальне зберігання під розписку транспортний засіб марки «Renault Lodgy» номерний знак НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_3 .

Попередити ОСОБА_3 про необхідність збереження арештованого майна та, що в разі вчинення незаконних дій щодо автомобіля, він може нести кримінальну відповідальність за ст.388 КК України.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1