Справа №293/403/23
Провадження №1-кп/293/203/2023
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2023 рокусмт Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт Черняхові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000597 від 21.02.2023 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Велика Горбаша Черняхівського району, Житомирської області з середньою освітою, невійськовозобов`язаного, неодруженого, офіційно непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України ВСТАНОВИВ:

В зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який затверджено Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022, та неодноразово продовжувався, зокрема Указом Президента України №757/2022 від 07.11.2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб.

Так, 06.02.2023 близько 20 год. 00 хв. ОСОБА_4 з метою відвідування свого знайомого ОСОБА_6 , прийшов до його будинку АДРЕСА_1 .

Зайшовши на територію вказаного домоволодіння, побачивши, що ОСОБА_6 немає за місцем проживання, та звернувши увагу, на те, що на гаражному приміщенні наявний навісний замок, який не закритий на ключ.

В цей же день, час, місці та за вказаних обставин перебуваючи на території вказаного домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, з проникненням у приміщення, вчиненого в умовах воєнного стану.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням в приміщення, в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 керуючись корисливим мотивом, пересвідчившись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає та вони залишаються непоміченими, для сторонніх осіб, підійшов до гаражного приміщення вказаного домоволодіння та за допомогою рук зняв навісний замок на вхідних дверях гаражного приміщення, таким чином відкрив вхідні двері.

В подальшому ОСОБА_4 , продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням в приміщення, керуючись корисливим мотивом, в умовах воєнного стану, через вхідні двері проник всередину гаражного приміщення, за адресою: АДРЕСА_1 , звідки таємно викрав майно належне ОСОБА_6 , а саме: подовжувач електричний мережевий загальною довжиною 28,3 м, вартістю 826 гривень 67 копійок.

В подальшому ОСОБА_4 , утримуючи вищевказане майно при собі, місце вчинення злочину залишив та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 майнової шкоди на суму 826 гривень 67 копійок.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

22 березня 2023 року між прокурором Хорошівського відділу Коростишівської окружної прокуратури Житомирської області ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_5 в порядку, передбаченому ст. 468, 469 та 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Потерпілий ОСОБА_6 22.03.2023 надав письмову згоду на укладення цієї угоди.

Згідно даної угоди прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.4 ст.185 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 під час досудового розслідування беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, підтвердив зобов`язання беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри в судовому провадженні; виконувати обов`язки, які будуть покладені на нього судом.

Також сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_4 повинен понести за вчинений злочин. Враховуючи обставини, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданої шкоди, обставини за яких він вчинений та особу обвинуваченого, який визнав свою вину, характеризується позитивно, раніше не судимий, сторонами кримінального провадження погоджено, що виправлення ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства.

За умовами вказаної угоди сторони дійшли згоди щодо правильності правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.4 ст.185 КК України.

Сторони погодились на призначення обвинуваченому ОСОБА_4 за ч.4 ст.185 КК України покарання у виді п`яти років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України дійшли згоди про можливе звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з установленням іспитового строку, тривалість якого визначає суд, та з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`ясненні обвинуваченому.

Розглядаючи питання про можливість затвердження вказаної угоди про визнання винуватості, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

Суд, відповідно до вимог ч.2 ст.473 КПК України, роз`яснив обвинуваченому наслідки укладення та затвердження цієї угоди про визнання винуватості, якими є для прокурора та обвинуваченого обмеження їх права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а для обвинуваченого наслідком укладення та затвердження цієї угоди є також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим пункту 1 частини четвертої статті 474 цього Кодексу.

Обвинуваченому роз`яснено обмеження щодо оскарження вироку суду першої інстанції, ухваленого на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості, визначені ст.394 КПК України.

Відповідно до ч.4 ст.474 КПК України перед ухваленням рішення про затвердження угоди про визнання винуватості суд з`ясував у обвинуваченого, чи цілком він розуміє:

1) що має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має права: мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь;

2) наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу;

3) характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим;

4) вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Прокурор в судовому засіданні вважає, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просить дану угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні визнав свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, погодився на призначення йому узгодженого покарання та просить затвердити укладену з прокурором угоду.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 просив затвердити угоду про визнання винуватості укладену обвинуваченим з прокурором і призначити ОСОБА_4 узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи. Просив встановити обвинуваченому мінімальний іспитовий строк.

Потерпілий в судовому засідання не заперечував щодо затвердження угоду про визнання винуватості, укладену обвинуваченим з прокурором.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 474 КПК України розгляд щодо угоди проводиться судом під час підготовчого судового засідання за обов`язкової участі сторін угоди з повідомленням інших учасників судового провадження. Відсутність інших учасників судового провадження не є перешкодою для розгляду.

Суд, перевіривши угоду на відповідність вимогам КПК України, за наявності сторін угоди та потерпілого, заслухавши їх думки, встановив наступне.

Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим, згідно із ст.12 КК України є тяжким злочином проти власності, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому, судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ст.473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст.476 КПК України.

Враховуючи викладене, зважаючи на те, що умови угоди про визнання винуватості між прокурором Хорошівського відділу Коростишівської окружної прокуратури Житомирської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 відповідають вимогам КПК України та КК України, суд, враховуючи заслухані доводи учасників кримінального провадження, дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження даної угоди.

За таких обставин, суд вважає доведеним в судовому засіданні те, що ОСОБА_7 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену в умовах воєнного стану, а тому такі його дії кваліфікує за ч.4 ст.185 КК України, за якою належить призначити обвинуваченому, узгоджену сторонами угоди про визнання винуватості, міру покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років, що відповідає загальним засадам призначення покарання, передбаченим ст.65 КК України та санкції ч.4 ст.185 КК України.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст.66 КК України, є: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, визнання вини, добровільне відшкодування завданої шкоди.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

Згідно з вимогами ч.1 ст.75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Беручи до уваги вищенаведене, суд вважає можливим прийняття рішення про затвердження угоди про визнання винуватості між сторонами кримінального провадження, призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання, у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України, суд звільняє ОСОБА_4 від відбуття призначеного покарання з випробувальним терміном 1 рік.

Вказане покарання відповідає принципу індивідуалізації покарання та ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, є справедливим та достатнім для виправлення обвинуваченого і для попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень у майбутньому.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Арешт на майно не накладався.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 124 КПК України суд стягує з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта для проведення судової товарознавчої експертизи у розмірі 1132 гривень 68 коп.

Підстави для обрання запобіжного заходу обвинуваченому до набрання вироком законної сили відсутні.

На підставі наведеного, керуючись ст. 314, 373, 374, 394, 474 та 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 27 лютого 2023 року між прокурором Хорошівського відділу Коростишівської окружної прокуратури Житомирської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000597 від 21.02.2023.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 22 березня 2023 року покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Відповідно до ч.1 п.2 ч.3 ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Відповідно до ст.165 КВК України іспитовий строк ОСОБА_4 обчислювати з моменту проголошення вироку, а саме з 01.05.2023.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта для проведення судової товарознавчої експертизи у розмірі 755 (сімсот п`ятдесят п`ять ) гривень 12 копійок.

Речові докази по справі: подовжувач електричний мережевий загальною довжиною 28,3 м, який переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_6 , залишити йому, як власнику.

У разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч.2 ст.395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Черняхівський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до п. 15 ст. 615 КПК України, після складання та підписання повного тексту вироку суд обмежується проголошенням його резолютивної частини.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору в порядку, визначеному ст. 376 КПК України.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуюча суддя Людмила ПРОЦЕНКО