Справа № 154/2892/22 Провадження №11-кп/802/679/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря - ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 22 серпня 2023 року щодо нього,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 22 серпня 2023 року задоволене клопотання прокурора ОСОБА_8 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів, з 22.08.2023 до 24 год. 20.10.2023 включно щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_7 оскаржує судове рішення з мотивів його незаконності. Вказує, що йому продовжили запобіжний захід у злочині, якого він не вчиняв. А тому просить ухвалу суду скасувати і мобілізувати його до Збройних сил України.

Заслухавши доповідача, який виклав суть судового рішення та доводи апеляційної скарги, захисника, яка підтримала подану апеляцію у повному обсязі та просила змінити запобіжний захід щодо ОСОБА_7 , апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Норми ч.1 ст.194 КПК України регламентують, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У ст.3 Загальної декларації прав людини, ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.176-178 КПК України, п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у виді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» передбачено, що запобіжний захід - тримання під вартою має застосовуватися лише за крайньою необхідністю і, як останній захід, при наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний чи обвинувачуваний буде намагатися ухилятися від слідства й суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджатиме встановленню істини у справі, продовжуватиме злочинну діяльність.

На переконання суду апеляційної інстанції, місцевий суд згідно з положеннями кримінального процесуального законодавства, а також майнового і сімейного стану ОСОБА_7 , міцності його соціальних зв`язків, інших даних про його особу, ризиків, передбачених ст.177 КПК України, практики Європейського суду з прав людини, згідно з якою рішення суду повинно забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, підставно продовжив обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів.

Судом першої інстанції у достатній мірі встановлені підстави для продовження ОСОБА_7 строку тримання під вартою, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Так, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке за ступенем тяжкості належить до категорії особливо тяжких злочинів.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що обвинувачений раніше судимий за вчинення умисного злочину, судимість не знята і не погашена у встановленому законом порядку, не працює, не має постійного джерела доходу, а, отже, міцних соціальних зв`язків.

Таким чином, на думку апеляційного суду, стороною обвинувачення доведено, що раніше заявлені ризики не зменшилися, оскільки враховуючи тяжкість покарання, яке може бути призначене ОСОБА_7 у випадку доведеності винуватості у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, останній може переховуватися від суду і вчинити інше кримінальне правопорушення.

Заявлені прокурором ризики продовжують існувати.

Європейський суд з прав людини неодноразово, в тому числі у рішенні від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», рішенні від 29.09.2011 у справі «Третьяков проти України», рішенні від 06 листопада 2008 року у справі «Єлоєв проти України» зазначав, що тримання особи під вартою у кожному випадку повинно мати безсумнівне обґрунтування, а також, що за будь-яких обставин суд зобов`язаний розглянути можливість застосування менш обтяжливих альтернативних запобіжних заходів.

При продовженні обвинуваченому ОСОБА_7 строку тримання під вартою суд першої інстанції врахував як обставини, передбачені ст.184 КПК України, так і обставини, визначені ст.199 КПК України.

Наведені обвинуваченим апеляційні доводи жодним чином не зменшують доведених прокурором ризиків та не є єдиною і безумовною підставою для скасування рішення місцевого суду та застосування до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу.

Також місцевий суд дійшов вмотивованого висновку про те, що тримання обвинуваченого під вартою у даному випадку є виправданим, так як цього вимагають справжні інтереси суспільства у даному кримінальному провадженні.

Також зі змісту апеляційної скарги убачається, що обвинувачений ОСОБА_7 просить надати йому можливість вступити до лав ЗСУ.

Статтею 616 КПК України регламентовано порядок скасування запобіжного заходу для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період або зміна запобіжного заходу з інших підстав.

Відповідно до приписів ч.1 ст.616 КПК України у разі введення в Україні або окремих її місцевостях воєнного стану, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації та/або інших держав проти України підозрюваний, обвинувачений, який під час досудового розслідування або судового розгляду тримається під вартою, крім тих, які підозрюються у вчиненні злочинів проти основ національної безпеки України, а також злочинів, передбачених статтями 115, 146-147, 152-156, 186, 187, 189, 255, 255-1, 257, 258-262, 305-321, 330, 335-337, 401-414, 426-433, 436, 437-442 Кримінального кодексу України, має право звернутися до прокурора з клопотанням про скасування цього запобіжного заходу для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період.

За результатами розгляду клопотання, передбаченого абзацом першим цієї частини, прокурор має право звернутися до слідчого судді або суду, який розглядає кримінальне провадження, з клопотанням про скасування цій особі запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Отже, обвинуваченому слід звернутися до прокурора із клопотанням про скасування цього запобіжного заходу для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, а не до слідчого судді або суду.

Проте у даному кримінальному провадженні ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, що відповідно позбавляє його згідно з приписами ч.1 ст.616 КПК України звернутися до прокурора із клопотанням про скасування виняткового запобіжного заходу для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Таким чином, такі доводи апеляційної скарги обвинуваченого є безпідставними, оскільки не узгоджуються із положеннями ч.1 ст.616 КПК України.

Істотних порушень норм кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли б перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 422-1 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а ухвалу Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 22 серпня 2023 року щодо нього - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді