Справа № 297/3333/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про продовження строку тримання під вартою

23 червня 2023 року м. Берегове

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000390 від 17.09.2022 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,

ВСТАНОВИВ:

28 жовтня 2022 року до Берегівського районного суду Закарпатської області надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000390 від 17.09.2022 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Згідно обвинувального акту, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного переправлення громадянина України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , через державний кордон в умовах дії правового режиму воєнного стану, за попередньою змовою з невстановленими на час досудового розслідуванням особами, які 17.09.2022 року близько 03 години організували та доставили на невстановленому на даний час автомобілі ОСОБА_6 до автодороги «Мочола-Чома», до заздалегідь обумовленого місця на узбіччі дороги, де очікував ОСОБА_4 , звідки з метою уникнення прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України, переводив ОСОБА_6 до державного кордону України з Угорщиною, однак близько 07 години 30 хвилин на околиці с. Гуняді, Берегівського району, були викриті та затримані прикордонним нарядом ІНФОРМАЦІЯ_3 в напрямку 172 прикордонного знаку.

11 листопада 2022 року ухвалою Берегівського районного суду Закарпатської області в кримінальному провадженні призначено судовий розгляд.

23 червня 2023 року до початку судового засідання прокурор подав до суду письмове клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 на 60 діб із визначенням застави у розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, оскільки строк дії ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою закінчується 30.06.2023 року. Так, на даний час судовий розгляд кримінального провадження не розпочато і не завершено, а строк дії ухвали суду закінчується 30 червня 2023 року, при цьому ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ОСОБА_4 може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Відповідно до ст. 177 КПК України з метою продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою забезпечення виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

Переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Злочин, який інкримінується ОСОБА_4 є тяжким і передбачає можливість призначення покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 9 років, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Вищевказана обставина, а також той факт, що Закарпатська область межує з чотирма країнами (Польща, Румунія, Словаччина та Угорщина) дають підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_4 усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення тяжкого злочину може переховуватись від органів досудового розслідування та має реальні можливості покинути територію України з цією метою, поза межами пункту пропуску державного кордону України, так як останній проживає у прикордонній зоні та вже намагався перетнути державний кордон поза межами пункту пропуску.

Незаконно впливати на свідків та інших учасників у кримінальному провадженні. Обвинувачений ОСОБА_4 з урахуванням відомих йому обставин кримінального правопорушення та матеріалів кримінального провадження може вступати у поза процесуальні відносини із свідками та схиляти їх до зміни даних слідству показів і це створює загрозу тиску та підбурювання вказаних осіб до дачі неправдивих показів або відмови від надання таких.

Перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Знаходячись на волі обвинувачений ОСОБА_4 зможе використовуючи свої зв`язки координувати дії засобами, які мають можливість впливати на викривлення зазначених даних для кримінального провадження шляхом погрози та тиску на учасників/сторін кримінального провадження, з метою уникнення підозрюваним кримінальної відповідальності, що є способом перешкоджання судового розгляду.

Аналогічним чином ОСОБА_4 може незаконно впливати на понятих, які брали участь у слідчих діях.

Крім того, ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим способом, зокрема, підшукуючи осіб, що можуть надати вигідні для нього неправдиві показання.

Підставою про продовження застосування обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають підстави вважати, що підозрюваний матиме можливість переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Ураховуючи викладене, тяжкість та специфіку кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , дані про особу обвинуваченого з метою забезпечення виконання процесуальних обов`язків та запобіганням наведеним у клопотанні ризикам до ОСОБА_4 необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 на 60 діб із визначенням розміру застави, з підстав зазначених у клопотанні. При цьому, уточнив, що в прохальній частині клопотання помилково зазначено п. 8 та п. 9 ч. 5 ст. 194 КПК України.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечила щодо задоволення клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , оскільки ризики, зазначені прокурором в клопотанні нічим не обґрунтовані, обвинувальний акт вже скеровано до суду, досудове розслідування вже закінчене, обвинувачений ОСОБА_4 тривалий час перебуває під вартою, тому ризики впливу на свідків відсутні.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав позицію свого захисника та просив застосувати щодо нього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Заслухавши думку учасників судового засідання, суд дійшов до висновку, що клопотання прокурора про необхідність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Судом встановлено, що ухвалою Берегівського районного суду Закарпатської області від 01.05.2023 року продовжено щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб із визначенням розміру застави у розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 161040 (сто шістдесят одна тисяча сорок) гривень 00 копійок, тобто по 30 червня 2023 року.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до сформованої Європейським судом з прав людини практики, що є частиною національного законодавства України відповідно до Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини», тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, закріплений статтею 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції» (Letellier v France ), 12369/86, 26 червня 1991 року).

Водночас практика Європейського суду з прав людини не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру.

Як свідчить практика Європейського Суду з прав людини, «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину", про яку йдеться у ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, визначає наявність обставин або відомостей, які б переконали неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин (рішення в справі «Нечипорук і Йонкало проти України»).

Між цим, Європейський Суд з прав людини у рішенні в справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» вказав, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.

Частиною 2 статті 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Судом встановлено, що по даному кримінальному провадженню розпочато судовий розгляд, зокрема досліджено письмові докази у справі, однак свідки та поняті ще не допитані, ухвала суду про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 втрачає силу 30.06.2023 року, а ризики, визначені ст. 177 КПК України, продовжують існувати, а саме незаконно впливати на свідків та інших учасників у кримінальному провадженні.

Також, ризик щодо переховування обвинуваченим ОСОБА_4 від суду підтверджується тим, що Закарпатська область межує з чотирма країнами (Польща, Румунія, Словаччина та Угорщина) та це дає реальну можливість покинути територію України поза межами пункту пропуску державного кордону України; за інкриміноване обвинуваченому кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

Крім цього, продовжують існувати ризики незаконного впливу обвинуваченого на свідка у даному кримінальному провадженні з метою дачі, зміни ним показань на його користь, що створює загрозу тиску та підбурювання до дачі неправдивих показань або відмови від надання таких; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, зокрема, використовуючи свої зв`язки координувати дії засобами, які мають можливість впливати на викривлення даних у кримінальному провадженні шляхом погрози та тиску на учасників кримінального провадження.

Також, стан здоров`я, майновий стан, відомості про наявність міцних соціальних зв`язків обвинуваченого ОСОБА_4 не змінилися з часу застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що безумовно свідчить про відсутність зменшення ризиків у цій частині.

Окрім цього, стороною захисту не надано суду жодних доказів, зокрема, висновків лікарів щодо наявності у обвинуваченого будь-яких захворювань, які б унеможливлювали тримання його під вартою.

Вивченням особи обвинуваченого на даний час встановлено, що ОСОБА_4 працездатний, тяжкими захворюваннями, які б перешкоджали його утриманню під вартою, не страждає. Даних, які б вказували на неможливість застосування вказаного запобіжного заходу не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що стороною обвинувачення доведено ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а стороною захисту такі не спростовано.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України,слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:

1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;

2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;

3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею;

4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України;

5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

При обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Розмір застави не визначається під час розгляду питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідно до статей 629-631 цього Кодексу.

В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Тому, суд вбачає за доцільне продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 на термін 60 діб із визначенням розміру застави у розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 161040 (сто шістдесят одна тисяча сорок) гривень 00 копійок, тобто по 22 серпня 2023 року.

При цьому, суд вважає, що в разі внесення обвинуваченим застави, на нього слід покласти обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до слідчого СВ Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області, прокурора та суду за першою вимогою;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- без дозволу слідчого, прокурора чи суду не виїжджати за межі Закарпатської області;

- утримуватись від спілкування зі свідками сторони обвинувачення у даному кримінальному провадженні.

Судом враховано обставини, за яких вчинено кримінальне правопорушення, його тяжкість та інші наведені обставини, у тому числі і дані про особу обвинуваченого, що дає вважати обґрунтованими підстави про те, що такі ризики мають місце і їх запобіганню буде достатнім лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та визначений розмір застави.

Керуючись ч. 1 ст. 177, ст.ст. 182, 183, 331, 371, 372 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Уточнене клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 задовольнити частково.

Продовжити щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб із визначенням розміру застави у розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 161040 (сто шістдесят одна тисяча сорок) гривень 00 копійок, тобто по 22 серпня 2023 року.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у визначеному розмірі. У разі внесення застави у визначеному розмірі ОСОБА_4 повинен бути звільнений з-під варти. З моменту звільнення ОСОБА_4 з-під варти внаслідок внесення застави, він та заставодавець зобов`язані виконувати покладені на них обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

У разі звільнення ОСОБА_4 з-під варти внаслідок внесення застави покласти на нього наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого СВ Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області, прокурора та суду за першою вимогою;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- без дозволу слідчого, прокурора чи суду не виїжджати за межі Закарпатської області;

- утримуватись від спілкування зі свідками сторони обвинувачення у даному кримінальному провадженні.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Берегівський районний суд Закарпатської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя Віталій МИХАЙЛИШИН