Справа № 373/748/23
Провадження № 1-кс/373/149/23
УХВАЛА

02 травня 2023 року м. Переяслав

Слідчий суддя Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 розглянув клопотання прокурора Переяславського відділу Бориспільської окружної прокуратури ОСОБА_2 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000123 від 18.03.2023,

ВСТАНОВИВ:

1. Суть питання, яке вирішується слідчим суддею

02.05.2023 до слідчого судді Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання прокурора про арешт майна третьої особи, що направлено засобами поштового зв`язку 01.05.2023. В клопотанні слідчий просить накласти арешт на майно за переліком, вказаним в резолютивній частині клопотання.

Клопотання обґрунтоване тим, що 28.04.2023 проведено огляд місця події за адресою: с. Сошників Бориспілського району Київської області за координатами 50.0621432, 31.120 3990, в ході якого виявлено та вилучено автомобіль «КАМАЗ 53213», номерний знак НОМЕР_1 , на борту кузова якого знаходяться зрізи стовбурів дерева дуб загальною кількістю 10,3 м?, автомобіль «УРАЛ 4320», номерний знак НОМЕР_2 , на борту кузова якого знаходяться зрізи стовбурів дерева дуб діаметром: 1 - 32 см, 2 - 30 см, 3 - 23 см, 4 - 27 см, 5 - 31 см, 6 - 19 см, 7 - 24 см, 8 - 30 см, 9 - 33 см, 10 - 30 см, 11 - 29 см, 12 - 35 см, 13 - 36 см, 14 - 26 см, 15 - 34 см, 16 - 31 см, 17 - 35 см, 18 - 32 см, 19 - 32 см, 20 - 31 см, 21 - 30 см, 22 - 31 см, 23 - 36 см, 24 - 34 см, 25 - 33 см, 26 - 37 см, 28 - 30 см.

В ході огляду місця події вилучено майно третіх осіб, що визнано речовими доказами відповідно до постанови слідчого СВ ВП № 1 Бориспільського РУП ГУНП в Київській області від 01.05.2023.

2. Відповідність клопотання вимогам ст. 171 КПК України

У відповідності до частини 2 ст. 64-2 КПК України третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна.

Відповідно до пункту 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

За правилами частини 3 ст. 132 цього Кодексу застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до частини 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно з частиною 2 ст. 171 КПК України в клопотанні про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Ознайомившись зі змістом клопотання, доданими до нього копіями документів, слідчим суддею встановлено, що клопотання про арешт майна третьої особи не відповідає вимогам закону, виходячи з такого.

Згідно з пунктом 1 ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Крім того, відповідно до частини 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті (збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 ст. 98 цього Кодексу речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Отже, відповідно до матеріалів кримінального провадження мають бути вказані достатні підстави вважати, що в разі ненакладення арешту на майно та повернення його власнику (володільцю), останній може приховати, пошкодити або знищити докази, які свідчать про вчинення кримінального правопорушення та/або з метою уникнення кримінальної відповідальності. При складанні клопотання про арешт майна третьої особи повноважною особою слід дотримуватись вимог кримінального процесуального закону; обґрунтовувати, що у випадку накладення арешту на майно орган досудового розслідування матиме реальну можливість повністю забезпечити збереження речових доказів з певною метою (наприклад: подальшого експертного дослідження слідів злочину та/або з`ясування всіх обставин кримінального правопорушення тощо).

У змісті поданого клопотання про арешт майна не розкрито підстав, передбачених ч. 3 ст. 132 КПК України, для застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження. В клопотанні не називається та не розкрито не лише підстав, а й мети накладення арешту на кожен вид майна, що є недотриманням п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України.

Необхідність арешту на тимчасово вилучене майно третьої особи має ґрунтуватись на положеннях ч. 2 ст. 167 КПК України із зазначенням у клопотанні конкретних відомостей, що свідчать про віднесення тимчасово вилучених речей (документів) до предметів кримінального правопорушення, засобів чи знарядь вчинення кримінального правопорушення; вказання про наявність слідів вчинення кримінального правопорушення; які саме з вилучених речей (документів) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення; які є доходами або перетвореним майном; чи є у вилученому в ході слідчої дії майно, яке може бути вилучено з обігу.

В порушення пункту 3 ч. 2 ст. 171 КПК до клопотання не додано документів, що могли би підтверджувати право власності на майно у виді будь-яких речей з переліку майна, а також не викладені конкретні факти і докази, що свідчать про володіння цим майном певними особами з зазначенням їхніх даних для виклику до суду.

У цьому аспекті слідчий суддя звертає увагу на те, що в клопотанні, не зазначено а з додатків до нього не вбачається про виконання прокурором положень ч. 3 ст. 168 КПК України, направлення відповідного протоколу особам, у яких вилучено майно, що окрім іншого давало б можливість виконати вимоги закону та повідомити цих осіб (володільців майна) про розгляд клопотання в суді.

3. Висновки слідчого судді

З врахуванням істотних недоліків в клопотанні слідчого про арешт майна третьої особи, суд дійшов таких висновків, а саме:

- відсутність обґрунтування сукупності підстав чи розумних підозр вважати майно (речі та документи тощо), перелік якого наведено в клопотанні, доказом кримінального правопорушення та/або речовим доказом у відповідності до ст. 98, ч. 1 ст. 170 КПК України;

- відсутності посилань на документи, які підтверджують право власності на майно, яке належить арештувати, власників майна (номінальних, законних), їх дані; з обґрунтуванням виклику власників майна у відповідності до ст. 172 КПК України;

- мету накладення арешту на кожен вид майна, в переліку якого не вказано з ймовірної причини пропущення одну річ - зріз стовбура дерева № 27;

- підстави застосування заходу забезпечення кримінального провадження та обґрунтування потреби досудового розслідування, що виправдовували ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого;

- зазначення в клопотанні відомостей, конкретних фактів і доказів, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження будь-якими особами таким майном (наприклад, віднесення військової частини до власника/володільця деревини);

- приведення у відповідність частині 11 ст. 170 КПК України, оскільки загальне формулювання про накладення арешту не узгоджується зі змістом клопотання, в якому наведені ризики знищення, приховування або спотворення речей (документів).

В клопотанні про арешт майна третьої особи повноважному на складання клопотання про арешт майна третьої особи суб`єкту доцільно вказати про необхідність (підстави та мету) накладення арешту на відповідне майно, зазначити власника (володільця) майна із даними для виклику, навести доводи та/або докази наявності ризиків, що повернення майна його власнику може призвести до приховування, пошкодження (спотворення) або знищення доказів, якими визнано кожну з речей (документів) та на які слід накласти арешт.

Відповідно до частини 3 ст. 172 КПК слідчий суддя, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору та встановлює строк в сімдесят дві години.

Окрім того, до матеріалів клопотання слід додати належним чином завірені копії документів з матеріалів кримінального провадження, до яких доцільно долучити копії протоколу тимчасового вилучення майна, з метою встановлення індивідуальних або родових ознак останнього, визначення його статусу (тимчасово вилучене майно, або майно, на яке надано дозвіл на обшук).

Повернення прокурору клопотання про арешт майна третьої особи здійснюється з метою дотримання законності, забезпечення обґрунтованості судових рішень, прийнятих за наслідками розгляду клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, запобігання зловживанням та усунення неоднаковості застосування кримінального процесуального закону.

Виявлені недоліки клопотання про арешт майна не дають слідчому судді належним чином з`ясувати обставини, передбачені ч. 2 ст. 173 КПК України, надати їм належну оцінку при постановлені ухвали за результатами розгляду цього клопотання, а також виконати інші вимоги, передбачені кримінальним процесуальним законом.

Керуючись статтями 7, 9, 132, 171, 309 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Повернути прокурору клопотання прокурора Переяславського відділу Бориспільської окружної прокуратури ОСОБА_2 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000123 від 18.03.2023.

Встановити прокурору строк в сімдесят дві години для усунення недоліків клопотання та звернення протягом цього часу з відповідним клопотанням, яке б відповідало вимогам закону.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ: ОСОБА_3