ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/291/23 Справа № 692/123/22 Категорія: ч. 1 ст. 125 КК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2023 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю секретарки - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

потерпілої - ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

представника потерпілої - адвоката ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

захисника - ОСОБА_9 (в режимі відеоконференції),

обвинуваченої - ОСОБА_10 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_10 та представника потерпілої ОСОБА_8 на вирок Драбівського райсуду Черкаської обл. від 2.02.2023 р.,

В С Т А Н О В И Л А:

Зазначеним вироком ОСОБА_10 , яка народилась

ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Драбове-Барятинське, Золотоніського району

Черкаської області, українка, громадянка України,

має середню освіту, одружена, раніше не судима,

не працює, проживає

АДРЕСА_1 ,

визнана винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та їй призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 45 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 765 (сімсот шістдесят п`ять) гривень.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 задоволений частково. Стягнуто з обвинуваченої ОСОБА_10 на користь потерпілої ОСОБА_7 матеріальну шкоду в розмірі 271,53 грн., моральну шкоду в розмірі 3000 грн. та витрати за надання професійної правничої допомоги у розмірі 2000,00 грн. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Питання про речовий доказ судом вирішено відповідно до вимог КПК України.

Відповідно до вироку, 24.11.2021 р. приблизно о 17 год., більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_10 , перебуваючи на подвір`ї поблизу будинку за адресом: АДРЕСА_2 , на ґрунті неприязних відносин, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, нанесла ОСОБА_7 в область голови два удари кулаком правої руки та два удари кулаком лівої руки. Після цього, ОСОБА_7 від отриманих ударів стала на коліна. У подальшому ОСОБА_10 нанесла ще два удари правою долонею руки в область обличчя потерпілої, чим спричинила ОСОБА_7 синці та садна обличчя, які згідно висновку судово-медичного експерта № 02-01/781 від 4.11.2022 р. відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Не погоджуючись з вироком суду обвинувачена ОСОБА_10 подала апеляційну скаргу, в якій просить вирок скасувати та постановити виправдувальний вирок.

Апеляційні вимоги мотивує тим, що даний вирок суду є незаконним, не обґрунтованим і невмотивованим у зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження з наступних підстав.

Так, потерпіла ОСОБА_7 двічі зверталася до поліції із заявами: 25.11.2021 р. про конфлікт із сусідкою (т. 1, а. пр. 68-72) та 4.01.2022 р. про кримінальне правопорушення (т. 1, а. пр. 74).

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснила, що у неї з обвинуваченою неприязні стосунки через те, що в минулому обвинувачена пошкодила її майно. А тому, відповідно до ч. 2 ст. 96 КПК України з метою доведення недостовірності показів даного свідка стороною захисту було заявлено клопотання про приєднання до матеріалів справи копії заяви про прийняття і реєстрацію заяви про кримінальне правопорушення гр. ОСОБА_10 від 30.04.2020 р. о 01:09 на лінію «102» про те, що в с. Драбове-Барятинське по вул. Небесної Сотні сусідка ОСОБА_12 вчинила сварку та пошкодила паркан заявниці, перебуває в неадекватному стані.

Показання вказаного свідка про те, що в темну пору доби вона із вікна своєї квартири спостерігала, як обвинувачена, за її версією, наносила тілесні ушкодження ОСОБА_7 не можуть бути визнані достовірними в зв`язку з неприязними відносинами між ними.

А тому висновок суду про те, що показання свідка ОСОБА_11 є правдивими, оскільки будь-які підстави зі сторони цього свідка для обмови обвинуваченої у кримінальному провадженні не встановлені, а тому не викликають у суду сумніву, не відповідають фактичним обставинам справи, покази вказаного свідка не можуть бути визнані правдивими, в тому числі і протокол слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_11 від 26.01.2022 р. (т. 1, а. пр. 85- 92).

Допитаний в якості свідка ОСОБА_13 у судовому засіданні пояснив, що 25.11.2021 р. він приїжджав до ОСОБА_7 у зв`язку з її викликом по лінії 102. Під час спілкування з ОСОБА_7 візуальних слідів тілесних ушкоджень він не спостерігав.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_14 в судовому засіданні пояснив, що за результатами розгляду заяви ОСОБА_7 від 25.11.2021 р. та в її поясненнях від 25.11.2021 р. мова йшла про конфлікт, а не про нанесення їй тілесних ушкоджень, що відображено в довідці про результати розгляду звернення щодо конфлікту від 22.12.2021 р. на ім`я начальника ВПД №1 Золотоніського РВП ГУНП ОСОБА_15 , де вказується, що ОСОБА_7 пояснила, що на протязі тривалого часу між нею та сусідкою ОСОБА_10 на постійній основі виникають непорозуміння з приводу спільного погріба та його благоустрою. Так, 24.11.2021 р. виник конфлікт з приводу вирубки вишень біля погріба, щоб уникнути конфлікту заявниця ОСОБА_7 звернулася до поліції.

Таким чином, при проведенні перевірки по заяві ОСОБА_7 від 25.11.2021 р. було встановлено лише факт конфлікту між обвинуваченою та заявницею 24.11.2021 р., а не нанесення їй тілесних ушкоджень.

Свідок ОСОБА_16 , сімейний лікар Драбове-Барятинської амбулаторії загальної практики сімейної медицини в судовому засіданні показала, що вона фактично внесла завідомо неправдиві відомості в довідку та епікриз на ім`я потерпілої ОСОБА_7 в частині встановлення діагнозу «струс головного мозку І-ІІ ст.», так як в ході судового розгляду даної справи вносила виправлення в амбулаторну картку потерпілої ОСОБА_7 .

Також, в амбулаторній картці потерпілої ОСОБА_7 відсутні дані про надання їй невідкладної медичної допомоги 25.11.2021 р.

Крім того, від направлення на стаціонарне лікування та консультації невропатолога ОСОБА_7 відмовилася.

У подальшому вказані вище обставини змусили прокурора в судовому засіданні заявити клопотання про проведення повторної судово-медичної експертизи та після її проведення 24.01.2023 р. змінити обвинувачення з ч. 2 на ч. 1 ст. 125 КК України.

Таким чином висновок судово-медичного експерта № 02-01/781 від 4.11.2022 р. про виявлені тілесні ушкодження у потерпілої ОСОБА_7 , гематоми (крововиливи), садна обличчя, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, постановлений на підставі епікризу та амбулаторної картки потерпілої ОСОБА_7 , які сфальсифіковані сімейним лікарем ОСОБА_16 ..

Представник потерпілої адвокат ОСОБА_17 , не оспорюючи кваліфікації дій обвинуваченої ОСОБА_10 та призначеного їй покарання, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок в частині вирішення цивільного позову та постановити новий вирок в частині стягнення матеріальної шкоди, яким задовольнити повністю позовні вимоги потерпілої та стягнути з обвинуваченої ОСОБА_10 на користь потерпілої ОСОБА_7 матеріальну шкоду в розмірі 2322,13 грн.

Також, просить стягнути з обвинуваченої ОСОБА_10 на користь потерпілої ОСОБА_7 витрати за надання професійної правничої допомоги у розмірі 5000 грн.

В іншій частині вирок суду просить залишити без змін.

Апеляційні вимоги мотивує тим, що у вироку суд зазначив, що вирішуючи питання, щодо заявленого потерпілою ОСОБА_7 цивільного позову, суд не погоджується з вимогою про стягнення з ОСОБА_10 понесених позивачем витрат на придбання ліків та медикаментів на суму 2050,60 грн. з наданих чеків, оскільки вони підтверджують витрати ОСОБА_7 на лікування, однак не від нанесених їй 24.11.2021 р. тілесних ушкоджень, як вказує позивач у позовній заяві, а від загострення попередніх захворювань після заподіяння тілесного ушкодження, про що зазначено у висновку експерта від 4.11.2022 р. Проте, загострення попередніх захворювань після заподіяння тілесного ушкодження не повинно враховуватися лише при оцінці ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, не звільняє від відповідальності відшкодувати матеріальну шкоду, яку потерпіла понесла в результаті лікування попередніх хвороб, які загострилися після заподіяння їй тілесних ушкоджень.

Крім того, вказані тілесні ушкодження підтверджені показами свідків.

Що стосується витрат на правову допомогу, то в питанні зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу представник потерпілої посилається на висновки Об`єднаної Палати Верховного Суду у справі № 922/445/19, в якому, серед іншого наголошено, що: зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт; суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Подібні висновки можна також зустріти в ряді постанов Верховного Суду, зокрема, у справі № 922/3436/20, у справі № 910/7586/19, у справі .N7 910 16803/19.

У справі № 755/9215/15-ц Велика Палата також вказала, що суд не може за власного ініціативою зменшити витрати на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку іншої, зацікавленої сторони.

Таким чином, суд при вирішенні питання зменшення витрат на професійну правничу допомогу перевіряє чи подавалось від іншої сторони клопотання про зменшення витрат і наскільки таке клопотання є обґрунтованим відносно критерію неспівмірності заявленого розміру витрат.

Клопотань від обвинуваченої ОСОБА_10 чи її захисника ОСОБА_9 про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, не подавалось.

У запереченні начальника Драбівського відділу Золотоніської окружної прокуратури черкаської обл. Т. Бобко на апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_10 та представника потерпілої ОСОБА_8 висловлена її думка з приводу необхідності залишення без зміни оскаржуваного вироку, оскільки він ґрунтується на вимогах Закону, а в задоволенні вимог апеляційних скарг необхідно відмовити.

Заслухавши доповідь судді, обвинувачену ОСОБА_10 та її захисника ОСОБА_9 , які просили задовольнити апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_10 із вказаних у ній підстав та заперечували проти задоволення апеляційної скарги представника потерпілої ОСОБА_8 , уточнили апеляційні вимоги та просили скасувати обвинувальний вирок та закрити провадження, потерпілої ОСОБА_7 та її представника адвоката ОСОБА_8 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченої ОСОБА_10 , натомість просили задовольнити апеляційну скаргу представника потерпілої із вказаних у ній підстав, думку прокурора ОСОБА_6 , яка просила залишити оскаржуваний вирок без змін, а апеляційні скарги без задоволення, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга обвинуваченої ОСОБА_10 не підлягає задоволенню, а апеляційна скарга представника потерпілої - адвоката ОСОБА_8 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Так, висновки суду про винуватість обвинуваченої ОСОБА_10 у вчиненні умисного легкого тілесного ушкодження та кваліфікація її дій за ч. 1 ст. 125 КК України відповідають фактичним обставинам справи, які встановлені з урахуванням дійсних обставин події та ґрунтуються на зібраних у справі доказах, які детально досліджені в судовому засіданні і в їх сукупності та взаємозв`язку дана правильна юридична оцінка.

Висновки суду про винуватість обвинуваченої ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, ґрунтуються на доказах досліджених і належним чином оцінених судом.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно кваліфікував дії ОСОБА_10 за ч. 1 ст. 125 КК України, виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння.

Обвинувачена ОСОБА_10 в суді першої інстанції свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України не визнала та надала покази про те, що у неї з потерпілою раніше були сварки, у зв`язку з чим потерпіла викликала працівників поліції. 24.11.2021 р. вона поверталась з дитиною додому з дитячого садочка та зустрілась з потерпілою, яка заявила, що ОСОБА_10 була у неї у дворі. Виникла сварка з приводу дерев вишні, що ростуть на загальній території і які вирубала ОСОБА_10 .. Зазначила, що 24.11.2021 р. вишні не рубала, це було 23.11.2021 р. вдень, оскільки о 17:00 год. вже темно. Під час конфлікту вона відкрила хвіртку і стояла на хвіртці свого домоволодіння. Фізичне насильство відносно ОСОБА_7 вона не застосовувала. Після сварки, яка тривала близько 1 хв., обвинувачена пішла з дитиною в хату та з потерпілою більше не зустрічалась. На наступний день близько 14-15 год. прибули працівники поліції та відібрали в обвинуваченої письмові пояснення. Зазначила, що потерпіла не мала ушкоджень, вказала, що це бачили інші люди, оскільки потерпіла ходила до крамниці. Повідомила про наявність неприязних відносин зі свідком ОСОБА_11 , тому її покази вважає недостовірними. Також, ставить під сумнів покази свідка ОСОБА_16 , з якою у неї також був конфлікт. Заявлений цивільний позов у справі не визнала.

Проте, апеляційний суд, незважаючи на позицію обвинуваченої ОСОБА_10 про невизнання своєї вини в інкримінованому їй діянні, вважає, що вина обвинуваченої ОСОБА_10 доведена та підтверджується:

- даними показань потерпілої ОСОБА_7 про те, що 24.11.2021 р. вона зустрілась з ОСОБА_10 на вулиці біля її домоволодіння. Між ними виник конфлікт з приводу спиляних дерев вишень, під час якого ОСОБА_10 почала бити потерпілу у голову з усіх боків кулаками разів до 6. Після ударів ОСОБА_7 впала на коліна, не могла підвестись, бо ОСОБА_10 продовжувала наносити їй удари і не давала встати. У подальшому ОСОБА_10 самостійно припинила побиття та пішла додому, звідки через вікно кричала до сусідки, повідомивши про побиття ОСОБА_7 . Після побиття потерпіла зайшла до себе у двір. Оскільки вона самотня жінка, то пішла до сусідки та розповіла про подію, потім повернулася до себе додому, прийняла ліки та заснула. На наступний день зателефонувала до поліції, повідомила про подію. Оскільки ніхто не прибув, то у зв`язку з поганим самопочуттям звернулась до лікарні, де їй призначили лікування на денному стаціонарі. Потім вона знову зателефонувала до поліції та написала заяву, яка місяць була без руху. Внаслідок побиття великих гематом не мала, оскільки удари наносились в основному у волосяну частину голови. Подія відбувалась навпроти вікон сусідів Дробних. ОСОБА_10 до цього часу не вибачилась. Після цих подій у неї було погане самопочуття, вона змушена була лікуватися. Діями ОСОБА_10 їй завдана матеріальна і моральна шкода, яку вона оцінює: матеріальну 2322,13 грн. за придбання медикаментів та отримання медичних послуг та моральну 3000 грн., яка полягає у перенесенні фізичного болю та стражданнях від отриманих тілесних ушкоджень, додаткових зусиллях для відновлення порушених життєвих зв`язків, пов`язаних з необхідністю амбулаторного лікування в медичному закладі, яку вона просила стягнути з обвинуваченої, а також витрати на правову допомогу в розмірі 5000, 00 грн.

- даними показань свідка ОСОБА_11 про те, що 24.11.2021 р. приблизно о 17:00 год., перебуваючи вдома, вона почула за вікном будинку лайку, а саме ОСОБА_10 ображала ОСОБА_7 , коли виглянула з вікна, побачила як ОСОБА_10 штовхнула ОСОБА_7 у груди, від чого та впала на коліна, а потім ОСОБА_10 почала наносити удари кулаками по голові. Била збоку і прямо, було більше 6 ударів. Стверджувала, що побиття потерпілої відбулося на проїжджій частині дороги, навпроти вікон її квартири, його здійснювала саме ОСОБА_10 . Подія відбулася дуже швидко, тому свідок не встигла вийти і захистити потерпілу, інших осіб під час цього конфлікту не було. Зазначила, що хоча на вулиці було темно, однак було вуличне освітлення та за рахунок світла з вікон будинку. Зазначила, що з ОСОБА_10 вона не спілкується, у них неприязні відносини через наявність давніх конфліктів;

- даними показань свідка ОСОБА_13 про те, що 25.11.2021 р. він приїжджав до ОСОБА_7 у зв`язку з її викликом по лінії «102». Після приїзду у потерпілої було відібрано заяву та пояснення. Під час спілкування з ОСОБА_7 , візуальних слідів тілесних ушкоджень він не спостерігав. Точно не пам`ятає чи були у потерпілої тілесні ушкодження, оскільки пройшов тривалий період часу. Від потерпілої була якась заява довільної форми щодо триваючого конфлікту з сусідкою. Зазначив, що зібрані за результатами виїзду документи було передано до чергової частини, на реєстрацію, що відбувається в той же день;

- даними показань свідка ОСОБА_14 , який в судовому засіданні пояснив, що ним за результатами розгляду заяви ОСОБА_7 на підставі пояснень сторін було складено довідку від 22.12.2021 р. У поясненнях ОСОБА_7 від 25.11.2021 р. мова йшла про конфлікт. У подальшому потерпіла отримала довідки та ОСОБА_14 їй було роз`яснено порядок дій для отримання довідки про тілесні ушкодження. Повторно потерпіла звернулась із заявою 4.01.2022 р.

- даними показань свідка ОСОБА_16 , яка пояснила у судовому засіданні, що вона працює сімейним лікарем. 25.11.2021 р. до неї звернулась ОСОБА_7 зі скаргами на головний біль, нудоту, блювання, що виникло внаслідок побиття сусідкою. При огляді мала сліди насильницьких дій: садна, синці (на правій щоці і над правою бровою), крім того, був підвищений тиск, тому нею був поставлений діагноз: забій і струс головного мозку. ОСОБА_7 перебувала на лікуванні з 25.11.2021 р. по 6.12.2021 р. у Драбове-Барятинській амбулаторії загальної практики сімейної медицини. Лікування проводилось на денному стаціонарі із застосуванням крапельниць та ін`єкцій, оскільки ОСОБА_7 так було зручно лікуватись. ОСОБА_7 відмовилась від лікування у райцентрі, тому свідок поставила діагноз під знаком питання і лікувала її як від струсу головного мозку. Невідкладна допомога була надана за рахунок лікувального закладу, а у подальшому ліки придбавались пацієнткою. У медичну систему «Хелсі» дані про відвідування та лікування ОСОБА_7 не вносились, оскільки вони не встигали та в той період не було запису в електронну чергу. Діагноз було встановлено на підставі слів пацієнтки та на основі візуального огляду. Додаткові обстеження такі як КТ потрібно було проводити, але це не дуже доступно, а ОСОБА_7 себе погано почувала. ОСОБА_7 було також рекомендовано звернутись за консультацією до невропатолога, однак та рекомендацією не скористалась. В електронну систему направлення на консультацію до невропатолога не заносилось. Не було проведено обстеження МРТ і консультації невропатолога, тому після лікування діагноз залишився під питанням. Зазначила, що ОСОБА_7 систематично лікується в амбулаторії від гіпертонії, клінічні ознаки якої подібні до струсу головного мозку, а сімейний лікар за бажанням хворого може проводити лікування ургентних хворих замість вузького спеціаліста. Однак у той день у неї не було сумнівів, що тиск у ОСОБА_7 був підвищений саме внаслідок побиття та отриманих тілесних ушкоджень. На її думку, немає обмежень щодо можливості ставить діагноз в амбулаторії за іншого спеціаліста. Від направлення на лікування на стаціонарі потерпіла відмовилась. Після завершення лікування вона видала потерпілій епікриз. В епікризі вона зазначила діагноз без знака питання, бо в амбулаторній картці ОСОБА_7 вона знак питання в діагнозі поставила пізніше, перед засіданням суду. Епікриз видається на основі медичної картки, однак вона внесла виправлення в медичну картку. Вважає діагноз, що вказаний нею в епікризі правильним, діагноз в амбулаторній картці теж правдивий, просто в картці під сумнівом. Амбулаторна картка ОСОБА_7 була в амбулаторії і на момент її звернення 25.11.2021 р. і коли картку витребував суд. Щодо відсутності відомостей у медичній картці про розмір наявних у потерпілої ушкоджень вказала, що такі дані вносить судмедексперт;

- даними показань експерта ОСОБА_18 про те, що вона складала висновок спеціаліста та висновок експерта щодо наявності у потерпілої тілесних ушкоджень та їх ступеня. Підтвердила вказане нею у висновках. Зазначила, що на момент огляду ОСОБА_7 вона ушкоджень не мала, відомості про ушкодження вносились на підставі медичної документації та зі слів потерпілої. Зазначила, що ступінь тяжкості тілесних ушкоджень визначила по епікризу, оригінал якого надала ОСОБА_7 , у якому був наявний встановлений діагноз. Амбулаторна картка ОСОБА_7 на судово-медичне освідування надана не була. На експертизу слідчий надав лише постанову. Для її проведення достатньо висновку спеціаліста, не було необхідності витребовувати якусь документацію.

Крім того, суд першої інстанції дослідив письмові докази у даному кримінальному провадженні, на які сторона обвинувачення посилалась в якості доказів вини ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованого їй діяння, а саме:

- дані матеріалів перевірки за заявою ОСОБА_7 , зареєстрованою в журналі ЄО за № 3237 від 25.11.2021 р., з якого встановив, що ВПД № 1 Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській обл. у період з 25.11.2021 р. по 22.12.2021 р. проводилася перевірка з приводу конфлікту з сусідкою, с. Драбове-Барятинське, вул. Небесної Сотні, на зворотному боці якого наявний опис матеріалів, що складаються з довідки 3237 ЄО; рапорту поліцейського СРПП ВПД № 1 Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській обл. ОСОБА_19 від 25.11.2021 р., про надходження до чергової частини по телефону повідомлення від ОСОБА_7 про конфлікт з сусідкою; заява ОСОБА_7 на аркуші (т. 1, а. пр. 68-72);

- дані протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 4.01.2022 р., відповідно до якого помічник чергового СРПП ВПД №1 ОСОБА_20 прийняв усну заяву від ОСОБА_7 про спричинення їй ОСОБА_10 тілесних ушкоджень 24.11.2021 р. приблизно о 17:00 год. в с. Драбове-Барятинське по вул. Небесної Сотні (т. 1, а. пр. 73);

- даними заяви ОСОБА_7 від 4.01.2022 р., в якій вона просить дізнавача СД Золотоніського РВП ОСОБА_21 долучити до матеріалів кримінального провадження висновок спеціаліста в галузі судово-медичної експертизи № 05-8-01/338 від 21.12.2021 р. та епікриз (т. 1, а. пр. 74);

- даними висновку спеціаліста в галузі судово-медичної експертизи № 05-8-01/338 від 21.12.2021 р., яким на основі проведеного судово-медичного освідування гр. ОСОБА_7 , з урахуванням наданої медичної документації, лікар судово-медичний експерт прийшов до заключення: на момент огляду у гр. ОСОБА_7 тілесних ушкоджень не виявлено. Згідно наданої медичної документації гр. ОСОБА_7 встановлено діагноз: Струс мозку. Гематома та садна обличчя. Крововилив у склеру лівого ока. Вказані тілесні ушкодження виникли від дії тупого твердого предмета чи предметів та носять ознаки легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (т. 1, а. пр. 75);

- даними епікризу хворої ОСОБА_7 , 1950 р. н., про те, що вона лікувалась в денному стаціонарі Драбове-Барятинської амбулаторії ЗПСМ з 25.11.2021 р. по 5.12.2021 р. з діагнозом: Забій голови. Струс мозку ІІ ст. Гіперт. хв. ІІ ст. ризику. ІХС: атеросклеротичний кардіосклероз (т. 1, а. пр. 76);

- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 26.01.2022 р. за участю потерпілої ОСОБА_7 , яка розповіла про подію 24.11.2021 р. та показала, як ОСОБА_10 наносила їй тілесні ушкодження (т. 1, а. пр. 77-84);

- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 26.01.2022 р. за участю свідка ОСОБА_11 , яка показала, як 24.11.2021 р. ОСОБА_10 наносила тілесні ушкодження ОСОБА_7 (т. 1, а. пр. 85-92);

- даними постанови про призначення судово-медичної експертизи від 26.01.2022 р. (т. 1, а. пр. 93-94);

- даними висновку експерта № 05-8-01/338/27 від 28.01.2022 р., згідно якого, на основі проведеної судово-медичної експертизи з приводу спричинення тілесних ушкоджень гр. ОСОБА_7 лікар судово-медичний експерт прийшов до підсумків: Згідно наданої медичної документації у гр. ОСОБА_7 виявлено тілесні ушкодження: струс головного мозку, синці та садна обличчя, крововилив у склеру лівого ока. Вказані тілесні ушкодження виникли від дії тупого твердого предмета чи предметів, не виключено в час, вказаний потерпілою, та носять ознаки легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (т. 1, а. пр. 96);

- даними постанови про призначення судово-медичної експертизи від 26.01.2022 р. (т. 1, а. пр. 97-98);

- даними висновку експерта № 05-8-01/338/27/29 від 27.01.2022 р., згідно якого, на основі проведеної судово-медичної експертизи з приводу спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 лікар судово-медичний експерт: вважає, не виключеною ймовірність виникнення тілесних ушкоджень у потерпілої ОСОБА_7 при обставинах, зафіксованих під час проведення слідчого експерименту за її участю (т. 1, а. пр. 100-101);

- даними постанови про призначення судово-медичної експертизи від 26.01.2022 р. (т. 1, а. пр. 102-103);

- даними висновку експерта № 05-8-01/338/27/31 від 28.01.2022 р., згідно якого, на основі проведеної судово-медичної експертизи з приводу спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 лікар судово-медичний експерт вважає, не виключеною ймовірність виникнення тілесних ушкоджень у потерпілої ОСОБА_7 при обставинах, зафіксованих під час проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_11 (т. 1, а. пр. 105-106);

- даними висновку експерта № 02-01/781 від 4.11.2022 р., який на підставі вивчення наданих медичних документів на ім`я ОСОБА_7 , матеріалів кримінального провадження № 0000005 прийшов до наступних висновків: 1-4. Згідно даних огляду ОСОБА_7 лікарем 25.11.2021 р. в неї було виявлено ушкодження: гематоми (крововиливи), садна обличчя. Відмічені вище ушкодження у ОСОБА_7 , а саме: гематоми (крововиливи), садна обличчя, виникли від дії тупих предметів, по давності виникнення можуть відповідати часу вказаному в наданих медичних документах та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Тілесні ушкодження виявлені у ОСОБА_7 , а саме: гематоми (крововиливи), садна обличчя, могли виникнути, як за обставин на які вона вказала в протоколі проведення слідчого експерименту від 26.01.2022 р., так і за обставин на які вказала свідок ОСОБА_11 в протоколі проведення слідчого експерименту від 26.01.2022 р. Також, при огляді ОСОБА_7 лікарем 25.11.2021 р. їй також був виставлений діагноз: струс мозку 2 ст.? Відповідно до наданої медичної карти амбулаторного хворого у ОСОБА_7 мають місце хронічні захворювання: остеохондроз шийного відділу хребта, гіпертонічна хвороба ІІ ст. Дані захворювання можуть давати симптоми струсу головного мозку і згідно п. 4. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995 р., загострення попередніх захворювань після заподіяння тілесного ушкодження не повинно враховуватися при оцінці ступеня тяжкості тілесних ушкоджень (т. 1, а. пр. 237-240).

Апеляційний суд погоджується з оцінкою доказів місцевого суду щодо того, що дані показань свідка ОСОБА_22 , дані нею в судовому засіданні є правдивими, оскільки будь-яких обґрунтованих даних вважати, що вказаний свідок обмовив обвинувачену ОСОБА_10 ані місцевим, ані апеляційним судом не встановлено.

Окрім цього, дані показань свідка ОСОБА_22 стосовно того, що 24.11.2021 р. приблизно о 17:00 год. вона, перебуваючи вдома, почула за вікном будинку лайку, а саме ОСОБА_10 ображала ОСОБА_7 , а коли виглянула з вікна, побачила як ОСОБА_10 штовхнула ОСОБА_7 у груди, від чого та впала на коліна, а потім ОСОБА_10 нанесла потерпілій більше 6 ударів збоку і прямо кулаками по голові, ці аокази узгоджуються з даними показань потерпілої ОСОБА_7 та даними письмових доказів, а саме висновками експертиз.

Апеляційний суд вважає, що дані протоколу проведення слідчого експерименту від 26.01.2022 р. за участю свідка ОСОБА_11 (т. 1, а. пр. 85-92) є правдивими, незважаючи на твердження сторони захисту, що сама подія відбулась 24 листопада приблизно о 17 год. і з врахуванням часу та пори року ставиться під сумнів те, що свідок могла щось бачити у темну пору доби, тому що конфлікт із нанесенням ударів відбувся поруч із вікнами будинку свідка ОСОБА_11 . Тому, зважаючи не незначну відстань від будинку свідка до місця події та наявність штучного вуличного освітлення і наявність світла, яке падало з вікон будинку свідка, апеляційний суд вважає, що вказаний свідок, будучи попередженою про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань, надала правдиві та достовірні показання, які поряд з іншими доказами у їхній сукупності доводять вину обвинуваченої ОСОБА_10 .

Крім того, дані протоколу проведення слідчого експерименту від 26.01.2022 р. за участю свідка ОСОБА_11 співпадають з даними протоколу проведення слідчого експерименту від 26.01.2022 р. за участю потерпілої ОСОБА_7 та з якого також вбачається, що ці події відбулися поруч із вікнами будинку та за наявності вуличного освітлення.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого суду з приводу того, що допитані в судовому засіданні в якості свідків лікар ОСОБА_16 , поліцейські ОСОБА_14 та ОСОБА_13 , не були прямими учасниками події та їх показання не підтверджують та і не спростовують винуватість обвинуваченої, а стосуються встановлення загальних фактичних обставин справи.

Також, апеляційний суд погоджується з висновком місцевого суду з приводу критичного ставлення до показань обвинуваченої про те, що фізичне насильство відносно ОСОБА_7 вона не застосовувала, а після сварки, яка тривала приблизно 1 хв., вона пішла з дитиною у хату та з потерпілою більше не зустрічалась, оскільки вони не відповідають встановленим у вироку обставинам справи та не узгоджуються з іншими зібраними у даному кримінальному провадженні доказами, зокрема, даними показань потерпілої ОСОБА_7 , даними показань свідка ОСОБА_11 , даними показань свідка ОСОБА_16 в частині встановлення загальних фактичних обставин справи, зокрема: щодо звернення за медичною допомогою (скарги на головний біль, нудоту, блювання, що зі слів потерпілої виникли внаслідок побиття сусідкою та наявності тілесних ушкоджень, при огляді мала сліди насильницьких дій: садна, синці (на правій щоці і над правою бровою)), даними висновку експерта № 05-8-01/338/27/31 від 28.01.2022 р., згідно з яким на основі проведеної судово-медичної експертизи з приводу спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 судово-медичний експерт вважає, не виключеною ймовірність, виникнення тілесних ушкоджень у потерпілої ОСОБА_7 при обставинах, зафіксованих під час проведення слідчого експерименту за участю свідка, даними висновку експерта № 02-01/781 від 4.11.2022 р., який на підставі вивчення наданих медичних документів на ім`я ОСОБА_7 , матеріалів кримінального провадження № 0000005 прийшов до висновків про те, що згідно даних огляду ОСОБА_7 лікарем 25.11.2021 р. в неї було виявлено ушкодження: гематоми (крововиливи), садна обличчя. Відмічені ушкодження у ОСОБА_7 , а саме: гематоми (крововиливи), садна обличчя, виникли від дії тупих предметів, по давності виникнення можуть відповідати часу вказаному в наданих медичних документах та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Тілесні ушкодження виявлені у ОСОБА_7 , а саме: гематоми (крововиливи), садна обличчя, могли виникнути, як за обставин на які вона вказала в протоколі проведення слідчого експерименту від 26.01.2022 р., так і за обставин на які вказала свідок ОСОБА_11 в протоколі проведення слідчого експерименту від 26.01.2022 р.

Апеляційний суд вважає обґрунтованим і вірним висновок місцевого суду про те, що достовірність та об`єктивність наведених доказів не викликала у суду сумніву, як не викликає сумніву і у суду апеляційної інстанції, адже вони отримані без порушення закону, узгоджуються один з одним, є допустимими та достатніми і органічно поєднуються між собою, у зв`язку з чим суд їх прийняв.

Таким чином, оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності та особливо їхньому взаємозв`язку, апеляційний суд дійшов висновку про те, що вина обвинуваченої ОСОБА_10 у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України доведене та, що вона обґрунтовано засуджена за цим законом України.

На переконання апеляційного суду, зазначені та проаналізовані місцевим судом письмові докази у справі зібрані відповідно до вимог кримінально процесуального закону, є допустимими і належними та такими, що безпосередньо вказують на вчинення обвинуваченою ОСОБА_10 діяння, за яке вона засуджена, відповідають показанням потерпілої, свідків та частково обвинуваченої ОСОБА_10 .

Таким чином, оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності та взаємозв`язку, апеляційний суд дійшов висновку про те, що письмові докази у кримінальному провадженні разом з показами потерпілої та свідків свідчать про неможливість формування штучних доказів, однобічність проведення досудового розслідування та судового розгляду.

Тобто, сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, на думку суду апеляційної інстанції, свідчить про достатність законних підстав для прийняття відповідного процесуального рішення про те, що вина обвинуваченої ОСОБА_10 у вчиненні нею діяння, за яке вона засуджена, повністю доведена.

Висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Фактичні обставини справи встановлено повно та правильно оцінено докази. Окрім того, у судовому рішенні наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За таких обставин вимоги апеляційної скарги обвинуваченої ОСОБА_10 про те, що вирок необхідно скасувати та закрити провадження, оскільки даний вирок суду є незаконним, не обґрунтованим і невмотивованим у зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження не підлягають до задоволення та спростовуються сукупністю доказів у своєму взаємозв`язку, наведеною у вироку суду першої інстанції з якими також погоджується і апеляційний суд.

Що стосується вимог апеляційної скарги представника потерпілої - адвоката ОСОБА_8 про необхідність стягнення матеріальної шкоди з обвинуваченої ОСОБА_10 на користь потерпілої ОСОБА_7 в розмірі 2322,13 грн., то апеляційний суд вважає такі доводи безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення, оскільки згідно наданих чеків, вони підтверджують витрати потерпілої ОСОБА_7 на лікування, однак не від безпосередньо нанесених їй 24.11.2021 р. тілесних ушкоджень, а від загострення попередніх захворювань після заподіяння тілесного ушкодження, про що зазначено у висновку експерта від 4.11.2022 р. Апеляційний суд не має законних підстав для протилежних висновків, тому що належних медичних документів щодо чіткого розмежування лікування потерпілої конкретно від отриманих тілесних ушкоджень та від загострення попередніх хронічних хвороб (гіпертонія і т. інше) потерпіла до цивільного позову не долучила, такі належні докази не були предметом розгляду суду першої інстанції, не були вони надані і під час апеляційного розгляду.

Стосовно вимог апеляційної скарги представника потерпілої - адвоката ОСОБА_8 про необхідність стягнення з обвинуваченої на користь потерпілої витрат за надання правової допомоги в розмірі 5000 грн., то ці вимоги підлягають задоволенню, тому що відповідно до ч. 1 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченої на користь потерпілої всі здійснені нею документально підтверджені процесуальні витрати, до яких ст. 118 КПК України відносить і витрати на правову допомогу. На переконання апеляційного суду, місцевий суд сам, за власною ініціативою не міг зменшити розмір судових витрат на правову допомогу, які підлягають стягненню з обвинуваченої, тому що це можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт; суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають стягненню, з власної ініціативи (Постанова Верховного Суду від 3.10.2019 р., справа № 922/445/19).

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серія ЧК № 117 від 17.11.2016 р. та ордеру на надання правничої (правової) допомоги адвокат ОСОБА_17 надавав правову допомогу потерпілій ОСОБА_7 , гонорар сторони визначили в розмірі 5000 грн., який потерпіла сплатила ( т. 1, а. пр. 233, 234-235, т. 2, а. пр. 19, 20). Сторона захисту не зверталась до суду із клопотанням про зменшення суми витрат на правову допомогу, а тому доводи апеляційної скарги представника потерпілої ОСОБА_8 про те, що суд першої інстанції за власною ініціативою, без такого клопотання, не міг зменшити суму судових витрат на правову допомогу, яка підлягає стягненню, оскільки це можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із витраченим ним часом на виконання робіт, є слушними та підлягають задоволенню в цій частині в повному обсязі.

Керуючись, ст. ст. 405, 407, 410 та 419 КПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Вирок Драбівського райсуду Черкаської обл. від 2.02.2023 р. стосовно ОСОБА_10 - змінити в частині стягнення витрат за надання правової допомоги.

Стягнути з ОСОБА_10 на користь потерпілої ОСОБА_7 витрати за надання професійної правової допомоги в розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн.

В решті вирок залишити без змін.

Апеляційну скаргу представника потерпілої - адвоката ОСОБА_8 - задовольнити частково.

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_10 - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали буде проголошено 23.05.2023 р. о 15 год. 30 хв.

Головуючий

Судді