Справа № 676/4291/23
Провадження № 1-кс/676/1034/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2023 року м. Кам`янець-Подільський

Слідчий суддя Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 на постанову дізнавача про відмову у задоволенні клопотання,

ВСТАНОВИВ:

Заявники звернулися зі скаргою, в якій просять скасувати постанову дізнавача СД Кам`янець-Подільського РУП ГУНП в Хмельницькій області від 05.06.2023 в частині відмови у визнанні потерпілими та витребуванні додаткових документів, а також зобов`язати визнати їх потерпілими у кримінальному провадженні №0000179 та зобов`язати надати їм пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілих, а також зобов`язати витребувати в Хмельницькій ОДА належним чином завірені копії документів. Скарга мотивована тим, що СД Кам`янець-Подільського РУП ГУНП в Хмельницькій області розслідується кримінальне провадження №0000179 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 358 КК України. Відомості до ЄРДР внесено на підставі ухвали слідчого судді Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області, яку було постановлено за результатом розгляду їхньої скарги щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення. У подальшому заявники звернулися з клопотанням, в якому просили надати витяг з ЄРДР, визнати їх потерпілими, видати пам`ятки про права і обов`язки потерпілих, а також витребувати копії визначених документів у Хмельницькій ОДА та інформацію з Єдиного реєстру речових прав на нерухоме майно. За результатом розгляду вказаного клопотання заявнику ОСОБА_4 08.06.2023 було надано витяг з ЄРДР та постанову від 05.06.2023 про відмову в задоволенні решти клопотань. Вказану постанову вважають необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_3 підтримала вимоги за скаргою, посилаючись на викладені в ній обставини.

Заявник ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав позицію адвоката, просив скаргу задовольнити.

Дізнавач чи інша уповноважена особа Кам`янець-Подільського РУП ГУНП в Хмельницькі області в судове засідання не з`явився, що відповідно до частини 3 статті 306 КПК України не перешкоджає розгляду скарги.

Слідчий суддя, вислухавши пояснення учасників справи, вивчивши надані матеріали, приходить до наступних висновків.

Відповідно статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно зі статтею 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з пунктом 5 статті 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, прокурора про відмову у визнанні потерпілим особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Встановлено, що в провадженні старшого дізнавача СД Кам`янець-Подільського РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_10 перебуває кримінальне провадження №0000179 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 358 КК України.

Відомості до ЄРДР внесено на підставі ухвали слідчого судді Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області за результатом розгляду скарги ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення.

У даному кримінальному провадженні ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 звернулися до дізнавача із заявою про визнання їх потерпілими та вчинення процесуальних дій.

Положеннями частини 2 статті 55 КПК України визначено, що права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Зі змісту наведеної норми Закону випливає, що особа, якій кримінальним правопорушенням завдана шкода, повинна після початку кримінального провадження звернутися саме з заявою про залучення її до провадження як потерпілого, про що зазначити у відповідній заяві та обґрунтувати завдану їй шкоду.

Необхідно звернути увагу, що в основі набуття фізичною чи юридичною особою статусу потерпілого у кримінальному провадженні лежить одночасна сукупність таких умов: фактична (завдання кримінальним правопорушенням відповідної шкоди) та формальна (подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого).

Згідно з положеннями частини 5 статті 55 КПК України, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

У пункті 4 Узагальнення про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування, які містяться у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №9-49/0/4-17 від 12.01.2017 також зазначається, що процесуальною підставою прийняття рішення про відмову у визнанні потерпілим відповідно до статті 55 КПК України є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява подана особою, якій не завдано шкоди.

Таким чином, правовою підставою для винесення слідчим постанови про відмову у визнанні потерпілим є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій статті 55 КПК України. При цьому відповідні підстави згідно із зазначеною статтею мають бути належним чином мотивовані.

У відповідності до вимог статті 110 КПК України, постанова слідчого має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

В оскаржуваній постанові дізнавач посилається на те, що на час винесення постанови не встановлено завдання майнової шкоди вказаним особам.

Одночасно, необхідно звернути увагу, що у поданому клопотанні відсутні обґрунтування щодо завданої ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 кримінальним правопорушенням моральної, фізичної чи майнової шкоди. Такі відомості відсутні і у заяві про вчинення кримінального правопорушення, що міститься в матеріалах кримінального провадження.

Враховуючи викладене, вимоги скарги про скасування постанови дізнавача в частині відмови у визнанні потерпілими задоволенню не підлягають.

Вирішуючи питання про зобов`язання дізнавача визнати заявників потерпілими та видати їм пам`ятки про права та обов`язки потерпілого, слідчий суддя виходить з наступного.

Згідно з частиною 3 статті 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відповідно до положень статті 40-1 КПК України дізнавач при здійсненні дізнання наділяється повноваженнями слідчого. В свою чергу, стаття 40 КПК України визначає, що слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

Питання зобов`язання дізнавача визнати заявників потерпілими відноситься до дискреційних повноважень слідчого, дізнавача, прокурора. Стаття 307 КПК України не надає слідчому судді повноваження своєю ухвалою зобов`язувати слідчого, дізнавача чи прокурора прийняти певне рішення під час досудового розслідування, і рішення зобов`язати дізнавача визнати заявників потерпілими не входить до кола повноважень слідчого судді. Слідчий суддя не може підміняти і приймати рішення, які віднесені до компетенції органу досудового розслідування або прокурора, тобто перебирати на себе функції інших учасників кримінального провадження, оскільки таким чином суддя втрутиться в сферу повноважень цих осіб і фактично прийме участь у діяльності сторони обвинувачення. Слідчий суддя не здійснює функцію процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється прокурором, а лише контролює дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Вирішуючи питання за вимогою про зобов`язання дізнавача витребувати вказані заявниками документи та відомості, слідчий суддя виходить з наступного.

З оскаржуваної постанови від 05.06.2023 про часткове задоволення клопотання вбачається, що підставою для відмови у задоволенні клопотання заявників про вчинення процесуальних дій стала відсутність у них права звертатися з відповідним клопотанням, оскільки таким правом наділений потерпілий, а не заявник, що визначено положеннями відповідно статей 55 та 60 КПК України.

Слідчий суддя звертає увагу, що КПК України не передбачає обов`язку органу досудового розслідування вчиняти абсолютно всі процесуальні дії, які ініціюються іншими учасниками кримінального провадження, оскільки такі дії в певних випадках можуть бути недоцільними, неможливими, або передчасними чи взагалі перешкоджати досягненню завдань кримінального провадження.

Тому орган досудового розслідування в залежності від фактичних обставин провадження, самостійно, за внутрішнім переконанням, визначає які саме процесуальні дії та коли належить здійснити для встановлення обставин, які підлягають доказуванню у певному кримінальному провадженні, та відмовляє в задоволенні відповідних клопотань у разі відсутності належного обґрунтування необхідності їх проведення.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що постанова дізнавача від 05.06.2023 про часткове задоволення клопотання відповідає вимогам статей 40-1, 55, 110, 220 КПК України. Висновки дізнавача, викладені в оскаржуваній постанові, відповідають вимогам закону та ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження №0000179, тому на даній стадії досудового розслідування скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 55, 110, 220, 303, 305, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 на постанову дізнавача про відмову у задоволенні клопотання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1