ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/439/23 Справа № 712/3912/23 Категорія: ст. 331 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засіданняОСОБА_5
за участі:
прокурораОСОБА_6 ,

в режимі відеоконференції

з ДУ «Черкаський слідчий ізолятор»

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси виділені матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 04 травня 2023 року про продовження обвинуваченим ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 2 місяці, тобто до 04.07.2023, -

в с т а н о в и л а :

В провадженні Соснівського районного суду м. Черкаси перебувають матеріали кримінального провадження щодо ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2,3 ст. 307 КК України, ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2,3 ст. 307 КК України, та кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, ОСОБА_14 , ОСОБА_15 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Прокурор ОСОБА_6 в судовому засіданні заявила клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , із можливістю застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

04.05.2023 ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси клопотання прокурора задоволено частково, та продовжено обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 2 місяці, тобто по 04.07.2023, у разі внесення застави ОСОБА_8 та ОСОБА_7 на них строком на 2 місяці покладено обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України.

Не погоджуючись з ухвалою суду, обвинувачена ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу в якій просила її скасувати та змінити запобіжний захід на особисте зобов`язання, оскільки не доведено наявність ризиків у провадженні та не надано доказів на їх підтвердження. Вона має постійне місце проживання, її батьки є пенсіонерами, потребують її допомоги, вони надають їй матеріальну допомогу та поручаються за неї.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 , вважаючи ухвалу суду незаконною, просив її скасувати та змінити йому запобіжний захід на особисте зобов`язання.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що прокурор зазначив про існування ризиків, передбачених ст.. 177 КПК України, однак доказів на їх підтвердження не надав. Судом не взято до уваги, що в нього є бабуся похилого віку, яка потребує його допомоги, в нього є постійне місце проживання за місцем реєстрації.

Заслухавши доповідь судді, думки обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , їх захисників ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які підтримали апеляційні вимоги та просили їх задовольнити, думку прокурора ОСОБА_6 , яка заперечила проти задоволення апеляційних скарг та просила ухвалу місцевого суду залишити без змін, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Зазначених вимог закону судом першої інстанції дотримано.

Відповідно до положень ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст. 176 цього Кодексу.

При цьому, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з врахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000, рішення «Летельє проти Франції» від 26.06.1991).

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції були дотримані зазначені вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про обрання обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, повно та об`єктивно досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування такого запобіжного заходу, при цьому в ухвалі наведені мотиви, з яких було прийнято відповідне рішення.

Під час розгляду справи суд першої інстанції встановив, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим п.п.1,3,4 ч.1 ст. 177 КПК України, бо є всі підстави вважати, що перебуваючи на волі, обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 можуть переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Так, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 згідно обвинувального акту обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2,3 ст. 307 КК України, які відповідно до ст.. 12 КК України є тяжким та особливо тяжким злочинами, та за які, в разі визнання їх винуватими, можуть бути засудженими до позбавлення волі на тривалий термін.

У рішенні по справі «Wпроти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства.

Доводи апеляційних скарг про недоведеність наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає безпідставними. При апеляційному розгляді встановлено об`єктивне існування обставин, які виправдовують подальше тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та встановлена обґрунтована наявність ризиків, визначених п.1,3,4 ч.1 ст. 177 КПК України.

Судом першої інстанції враховано дані про особу ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , а також перевірена можливість застосування до обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу.

Колегія суддів позбавлена можливості перевіряти фактичні обставини справи та доведеність вини обвинувачених у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень, оскільки це належить до компетенції місцевого суду під час розгляду кримінального провадження по суті, а тому доводи апелянта в цій частині є безпідставними.

Наявність у обвинуваченої ОСОБА_7 постійного місця проживання, батьків пенсійного віку, те, що батьки поручаються за неї, а також наявність у ОСОБА_8 постійного місця проживання за місцем реєстрації, не можуть слугувати підставами для зміни ОСОБА_7 та ОСОБА_8 запобіжного заходу.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано продовжив ОСОБА_7 та ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою на 2 місяці із визначенням застави - 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб , що становить 214720 грн., оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть на даному етапі забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо продовження ОСОБА_7 та ОСОБА_16 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

З врахуванням викладеного, колегія суддів не вбачає підстав для скасування чи зміни ухвали суду першої інстанції, та задоволення апеляційних скарг ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Керуючись ст. 183, 199, 331, 405, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати, -

у х в а л и л а :

Ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 04 травня 2023 року про продовження обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 2 місяці, тобто до 04.07.2023 залишити без змін, а апеляційні скарги ОСОБА_7 та ОСОБА_8 - без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді