Провадження № 1-кп/161/315/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 23 червня 2023 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у режимі відеоконференції кримінальне провадження, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000060 від 06.01.2020, про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у с.Новогречанівка Чкаловського району Кокчетавської області Казахстану, зареєстрований у АДРЕСА_1 , проживає у АДРЕСА_2 , громадянин України, освіта середня, не працює, неодружений, несудимий,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.190 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В

Обвинувачений ОСОБА_3 30 грудня 2019 року, близько 19 години, діючи умисно, з корисливих мотивів та керуючись метою таємного викрадення чужого майна, перебуваючи у квартирі АДРЕСА_3 , шляхом вільного доступу, таємно викрав із полиці шафи наручний годинник марки «FESTINA» вартістю 2478 грн. та наручний електронний годинник невідомої марки вартістю 1500 грн., чим спричинив потерпілій ОСОБА_7 майнову шкоду на загальну суму 3978 грн.

Таким чином, ОСОБА_3 інкримінується таємне викрадення чужого майна (крадіжка), тобто вчинення кримінального правопорушення (кримінального проступку), передбаченого ч.1 ст.185 КК України.

Окрім цього, він же, 05 січня 2020 року, близько 12 години 50 хвилин, діючи умисно, керуючись корисливим мотивом та метою незаконного заволодіння чужим майном, перебуваючи в приміщенні закладу "Генератор Сіті", що знаходиться у ТРЦ «Порт Сіті», по вулиці Сухомлиського, 1, у місті Луцьку, повторно, шляхом обману, під приводом здійснення телефонного дзвінка, взяв у потерпілого ОСОБА_5 , мобільний телефон марки «Xiomi Redmi 7», вартістю 4000 гривень, та в подальшому заволодів ним, не повернувши потерпілому вказаний мобільний телефон та пішов із приміщення даного закладу у невідомому напрямку, чим спричинив ОСОБА_5 майнову шкоду на вищевказану суму.

Таким чином, ОСОБА_3 інкримінується заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, тобто вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.190 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.190 КК України, не визнав та показав, що із ОСОБА_8 племінницею потерпілої ОСОБА_7 він зустрічав Новий рік. Вони розпивали алкогольні напої, в ході чого ОСОБА_9 сама віддала йому годинники, і сказала їх продати. Він їх взяв, і в подальшому при затриманні у м.Києві працівники поліції вилучили вказані годинники. Окрім цього зазначив, що 05.01.2020 катався на роликах у ТРЦ «ПортСіті», потерпілого ОСОБА_5 знає, привітався з ним, проте не брав того дня у нього мобільний телефон.

Незважаючи на невизнання вини самим обвинуваченим ОСОБА_3 , його винуватість в інкримінованих кримінальних правопорушеннях повністю доводиться зібраними та дослідженими в ході судового розгляду доказами. Такий висновок ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку і перевірених судом допустимих доказах.

Так допитана у режимі відеоконференції потерпіла ОСОБА_7 в судовому засіданні показала, що 04.01.2020 вона повернулася із відпочинку з Єгипту. Зайшовши до своєї квартири виявила безпорядок та зникнення двох іменних годинників. В подальшому з`ясувала, що її племінниця ОСОБА_10 була у квартирі із обвинуваченим ОСОБА_3 . Племінниця нічого не знала про зникнення речей. Викрадені годинники їй повернуті, претензії матеріального чи морального характеру до обвинуваченого відсутні. Щодо призначення покарання останньому покладалася на розсуд суду.

Допитаний безпосередньо в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті та показав, що обвинувачений ОСОБА_3 був постійним клієнтом ролердрому у ТРЦ «ПортСіті». 05.01.2020 обвинувачений попросив у нього мобільний телефон марки «Xiomi Redmi 7» для здійснення телефонного дзвінка, однак в подальшому його не повернув та зник у невідомому напрямку. Збитки йому не відшкодовані. Щодо призначення покарання останньому поклався на розсуд суду.

Показання вказаних потерпілих є чіткими, послідовними та дають змогу відтворити всі обставини кримінальних правопорушень, які були до, на момент та після їх вчинення. Немає в суду обґрунтованих підстав вважати, що останні оговорюють обвинуваченого, оскільки в суді не було встановлено таких об`єктивних причин, а їхні показання повністю узгоджуються та відповідають і іншим доказам у справі.

Згідно протоколу огляду місця події від 16.01.2020 встановлено, що в процесі слідчої дії ОСОБА_3 добровільно видав наручний годинник із шкіряним ремінцем коричневого кольору, циферблатом білого кольору та гравіюванням «EULifegroup Куц Ольга».

Вилучений годинник оглянуто, визнано речовим доказом у справі згідно постанови слідчого від 16.01.2020, оскільки він відповідає критеріям речового доказу, визначеним ч.1 ст.98 КПК України.

З протоколу пред`явлення особи для впізнання від 16.01.2020 встановлено, що свідок ОСОБА_11 за зовнішніми ознаками впізнала особу чоловічої статі під номером 2 ОСОБА_3 , як особу, яка здійснила крадіжку наручних годинників, які належать її тітці ОСОБА_7 .

Довідкою приватного підприємця ОСОБА_12 стверджується, що вартість бувшого у користуванні мобільного телефону марки «Xiaomi Redmi 7», чорного кольору, станом на 05.01.2020 становить 4000 гривень.

Згідно висновку експерта №23 від 21.01.2020 встановлено, що ринкова вартість наручного годинника марки «FESTINA» модель «F16747» станом на 30.12.2019 могла складати 2478 гривень.

Висновок експертизи є науково-обґрунтованим та піддавати його сумніву в суду підстав немає. Не наведені підстави і обвинуваченим, не ставив останній і під сумнів розміри збитків.

Потерпілий ОСОБА_5 як під час досудового розслідування, зокрема і при пред`явленні особи для впізнання, так і в суді чітко вказав на ОСОБА_3 , як на особу за зовнішніми ознаками впізнав особу чоловічої статі під номером 2 ОСОБА_3 , як на особу, яка 05.01.2020 заволоділа його мобільним телефоном шляхом шахрайства.

Суд критично оцінює показання обвинуваченого ОСОБА_3 в частині того, що ОСОБА_10 добровільно віддала йому годинники для продажу, а також те, що він не брав у потерпілого мобільний телефон, та визнає їх неспроможними, оскільки останній був затриманий працівниками поліції із вказаними годинниками у м.Києві, а не продав їх у м.Луцьк, а потерпілий чітко вказував на ОСОБА_3 , оскільки обвинувачений був постійним клієнтом роллердрому.

Згідно з ст.94 КПК України суд, керуючись законом, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Підстав для визнання недопустимих доказів, які подані стороною обвинувачення, суд не вбачає, оскільки такі докази зібрані та отримані в порядку, передбаченому КПК України, будь-яких істотних порушень прав та свобод людини при цьому не виявлено.

Таким чином, порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінальних правопорушень, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченого та на кваліфікацію дій або перешкодили чи могли б перешкодити суду повно і всебічно розглянути кримінальне провадження та ухвалити законне і обґрунтоване рішення, судом не встановлено.

За таких обставин, суд, оцінивши кожний доказ та сукупність зібраних доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, приходить до висновку, що ОСОБА_3 своїми умисними діями, які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.185 КК України.

Окрім цього, він же, своїми умисними діями, які виразилися у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненими повторно, вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.190 КК України.

Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчинених кримінальних правопорушень, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення кримінальних правопорушень, тяжкості наслідків, що настали.

У відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які, відповідно до вимог ст.12 КК України, відносяться до категорії кримінального проступку та нетяжкого злочину, дані про особу обвинуваченого та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, відсутні.

Обвинувачений ОСОБА_3 несудимий, даних про негативну характеристику немає, на обліку у лікарів психіатра чи нарколога не перебуває.

На підставі викладеного, враховуючи обставини вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого, відсутність обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, з огляду на положення ч.2 ст.50 КК України, обираючи вид та міру покарання, передбачену санкціями закону, за якими визнав ОСОБА_3 винуватим, вважає за необхідне призначити останньому покарання за ч.1 ст.185 КК України у виді арешту на мінімальний строк, а за ч.2 ст.190 КК України у виді позбавлення волі, однак також на мінімальний строк.

Остаточне покарання суд призначає на підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

На глибоке переконання суду, призначене покарання, яке необхідно відбувати реально, є виваженим, справедливим, необхідним і достатнім для виправлення й попередження вчинення як обвинуваченим, так і іншими особами, нових кримінальних правопорушень.

Підстав для призначення покарання у виді штрафу, виправних робіт, суд не вбачає з огляду на те, що обвинувачений не працює, а призначення покарання у виді громадських робіт чи обмеження волі, на думку суду, є недоцільним.

Разом з тим, суд не застосовує положення ст.49 КК України, оскільки згідно із реєстру матеріалів досудового розслідування ОСОБА_3 був оголошений у розшук, тобто ухилявся від органів досудового розслідування, також ухилявся і від суду, у зв`язку із чим оголошувався у розшук.

Строк відбування покарання необхідно рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Процесуальні витрати за проведення експертизи під час досудового розслідування підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави у відповідності до ч.2 ст.124 КПК України.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог ст.ст. 100, 174 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 124, 366-368, 371, 374, 376 Кримінального процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.190 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання:

-за ч.1 ст.185 КК України у виді арешту на строк 1 (один) місяць;

-за ч.2 ст.190 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь держави витрати за проведення експертизи в сумі 785 (сімсот вісімдесят п`ять) гривень 05 копійок.

Речові докази у справі, а саме: наручний годинник марки «FESTINA» із гравіюванням «EULifegroup Куц Ольга», залишити потерпілій ОСОБА_7 за належністю.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений учасниками судового провадження до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, з моменту отримання копії судового рішення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий