Справа № 510/507/23
Провадження № 1-кп/510/252/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.08.23 року Ренійський районний суд Одеської області

у складі: головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю: прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченої - ОСОБА_4

захисника обвинуваченої - адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду у місті Рені Одеської області кримінальне провадження № 0000002 від 18.01.2023 р. за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Мирне Новоаненського району, Республіки Молдова, громадянки України, вдові, офіційно не працевлаштованій, працюючій за наймом, із середньою освітою, зареєстрованій та проживаючій за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимій.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-1 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

24 жовтня 1945 року набув чинності Статут Організації Об`єднаних Націй, підписаний 26 червня 1945 року, яким створено Організацію Об`єднаних Націй (далі - ООН).

До складу ООН входять Україна, Російська Федерація та ще 49 країн- засновниць, а також інші країни світу.

Відповідно до частини 4 статті 2 Статуту ООН, всі Члени вказаної організації утримуються в їхніх міжнародних відносинах від загрози силою або її застосування як проти територіальної недоторканності або політичної незалежності будь-якої держави, так і будь-яким іншим чином, несумісним з Цілями Об`єднаних Націй.

Декларацією Генеральної Асамблеї ООН від 9 грудня 1981 року № 36/103 про недопустимість інтервенції та втручання у внутрішні справи держав та резолюціями Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1965 року № 2131 (XX), що містить Декларацію про неприпустимість втручання у внутрішні справи держав, про огородження їх незалежності і суверенітету; від 24 жовтня 1970 року № 2625 (XXV), що містить Декларацію про принципи міжнародного права, що стосуються дружніх відносин і співробітництва між державами у відповідності до Статуту ООН; від 16 грудня 1970 року № 2734 (XXV), що містить Декларацію про зміцнення міжнародної безпеки, та від 14 грудня 1974 року № 3314 (XXIX), що містить визначення агресії, установлено, що жодна з держав не має права здійснювати інтервенцію чи втручання у будь-якій формі або з будь-якої причини у внутрішні та зовнішні справи інших держав. Цими ж міжнародними документами закріплено обов`язок держав: утримуватися від озброєної інтервенції, підривної діяльності, військової окупації, здійснення сприяння, заохочення чи підтримки сепаратистської діяльності; не допускати на власній території навчання, фінансування та вербування найманців чи засилання таких найманців на територію іншої держави.

Так, згідно зі статтею 1 резолюції Генеральної Асамблеї ООН від 14 грудня 1974 року № 3314 (XXIX), що містить визначення агресії, агресією є застосування збройної сили державою проти суверенітету, територіальної недоторканності або політичної незалежності іншої держави, або будь-яким іншим способом, несумісним зі Статутом ООН, як це установлено в даному визначенні.

Відповідно до статті 3 вказаної резолюції, будь-яка з наступних дій, незалежно від оголошення війни, з врахуванням і у відповідності до положень статті 2, буде кваліфікуватися як акт агресії:

a)вторгнення або напад збройних сил держави на територію іншої держави або будь-яка військова окупація, який би тимчасовий характер вона не мала, яка є результатом такого вторгнення або нападу, або будь-яка анексія із застосуванням сили території іншої держави або її частини;

b)бомбардування збройними силами держави території іншої держави або застосування будь-якої зброї державою проти території іншої держави;

c)блокада портів або берегів держави збройними силами іншої держави;

d) напад збройними силами держави на сухопутні, морські або повітряні

сили, або морські і повітряні флоти іншої держави;

е) застосування збройних сил однієї держави, які знаходяться на території іншої держави за узгодженням з державою, яка приймає, на порушення умов, передбачених в угоді, або будь-яке продовження їх перебування на такій території після закінчення дії угоди;

f) дія держави, яка дозволяє, щоб її територія, яку вона надала в розпорядження іншої держави, використовувалась цією іншою державою для здійснення акта агресії проти третьої держави;

g) засилання державою або від імені держави озброєних банд, груп, іррегулярних сил або найманців, які здійснюють акти застосування збройної сили проти іншої держави, які мають настільки серйозний характер, що це рівноцінно переліченим вище актам, або її значна участь в них.

Згідно зі статтею вказаної резолюції, ніякі міркування будь-якого характеру, чи-то політичного, економічного, військового або іншого характеру, не можуть служити виправданням агресії. Агресивна війна є злочином проти міжнародного миру. Агресія тягне за собою міжнародну відповідальність. Ніяке територіальне придбання або особлива вигода, одержані в результаті агресії, не є і не можуть бути визнані законними.

Крім того, принципи суверенної рівності, поваги прав, притаманних суверенітету, незастосування сили чи погрози силою, непорушності кордонів, територіальної цілісності держав, мирного врегулювання спорів та невтручання у внутрішні справи держав були закріплені також в Заключному Акті наради з безпеки і співробітництва в Європі від 1 серпня 1975 року, який підписаний СРСР, правонаступником якого є Російська Федерація.

У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16 липня 1990 року (далі - Декларація) вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах.

Відповідно до розділу V Декларації, територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди.

Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки 24 серпня 1991 року схвалено Акт проголошення незалежності України, яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави - України. Згідно з указаним документом, територія України є неподільною та недоторканною.

Незалежність України визнали держави світу, серед яких і Російська Федерація.

В розумінні положень ст. 2 Женевських конвенцій від 12.08.1949, ратифікованих Указом Президії Верховної Ради Української Радянської Соціалістичної Республіки від 03.07.1954, між Російською Федерацією та Україною з 20.02.2014 триває збройний конфлікт міжнародного характеру.

За наказом президента Російської Федерації ОСОБА_6 , 24.02.2022 року о 05:00 год. збройні сили Російської Федерації незаконно, віроломно вторглись на територію Україну, здійснили широкомасштабну неспровоковану військову агресію і збройний напад, застосовуючи всі види стрілецької, артилерійської, ракетної, іншої зброї, в тому числі засоби ведення війни, заборонені міжнародним правом, спричиняючи ураження і руйнування об`єктів військової і цивільної, в тому числі критичної, інфраструктури, ураження і вбивства особового складу підрозділів Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів, мирного населення, масово порушуючи при цьому закони та звичаї війни, передбачені міжнародними договорами, і масово вчиняючи на території України злочини проти основ національної безпеки України, проти життя та здоров`я особи, проти волі, честі та гідності особи, проти статевої свободи та статевої недоторканності особи, проти виборчих, трудових та інших особистих прав і свобод людини і громадянина, проти власності, проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку.

Встановлено, що ОСОБА_4 , діючи умисно, маючи умисел на публічне заперечення здійснення збройної агресії проти України, встановлення та утвердження тимчасової окупації частини території України, публічні заклики до підтримки рішень та дій держави - агресора, усвідомлюючи злочинність своїх дій, а також те, що зі змістом матеріалів, які вона розповсюджує у загальнодоступній соціальній Інтернет-мережі «Одноклассники», може ознайомитися необмежена кількість осіб, бажаючи настання шкідливих наслідків у вигляді публічного заперечення здійснення збройної агресії проти України, встановлення та утвердження тимчасової окупації частини території України, публічних закликів до підтримки рішень та дій держави - агресора, знаходячись за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , використовуючи власний мобільний телефон з вбудованим VPN, який дозволяє здійснити вхід та перегляд інформації, що міститься на заблокованих Інтернет сайтах, у тому числі доступ до яких заблоковано Інтернет провайдерами на підставі указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 28 квітня 2017 року «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)» №133/2017 від 15.05.2017, авторизувавшись у соціальній Інтернет-мережі «Одноклассники» як користувач « ОСОБА_7 )» (web-адреса облікового запиcy :ІНФОРМАЦІЯ_3 ), за допомогою відмітки «класс» одночасно зробила репост, тобто розмістила на так званій «Ленте» (публічній дошці оголошень, вільно доступній необмеженому колу користувачів) створеної нею сторінки (аккаунта) « ОСОБА_7» у соціальній Інтернет-мережі «Одноклассники», наступні публікації:

-групи « Территория взрослых » соціальної мережі «Одноклассники», яка опублікована 29 квітня 2022 року (web-адреса публікації: ІНФОРМАЦІЯ_6 наступним змістом: «На одном из блокпостов Мариуполя задержали ОСОБА_22 (ОСОБА_22) - бойцессу полка Азов . Она хотіла сбежать под видом гражданской. В ЛДНР ей грозит высшая мера. Отдать в руки матерей, чьи детки лежат на ОСОБА_11 ».

-групи « ТОП КЛИПОВ » соціальної мережі «Одноклассники», яка

опублікована 17 квітня 2022 року ( web-адреса

публікації: ІНФОРМАЦІЯ_8 на якій міститься зображення з Йосипом Сталіним та радянською символікою, із підписом: «При Сталине никакие санкции стране не были страшны, потому что у чиновников не было денег в западных банках, а их дети учились дома».

-групи «Территория взрослых» соціальної мережі «Одноклассники», яка

опублікована 25 травня 2022 року (web-адреса публікації: ІНФОРМАЦІЯ_4) на якій міститься зображення з ОСОБА_13 , із підписом: «Источник в Минобороны сообщил, что нашим разведчикам дан особый приказ: постараться по возможностивоспрепятствовать бегству ОСОБА_14 . «Кровавого пастора» будут показательно судить за развязывание войны на востоке Украины и военные преступления. Братья, не подведите! Поймайте эту тварь!».

-користувача « ОСОБА_15 » ( web -адреса облікового запису: ІНФОРМАЦІЯ_12 » соціальної мережі «Одноклассники», яка опублікована 26 травня 2022 року (web-адреса публікації: ІНФОРМАЦІЯ_13 ) з наступним змістом: «Чтоб на Донбассе мир сберечь. Построить нужно доменную печь. Закинуть в топку ОСОБА_16 , а следом суку ОСОБА_17 . ОСОБА_14 с ОСОБА_8 подкинуть, для жара ОСОБА_9 кинуть. Военных, что Донбасс бомбили, народа тысячи убили. ОСОБА_10 с ОСОБА_12 туда же, через трубу летят пусть сажей. Закинуть лживую их прессу, пусть правду знают за Одессу. Весь «Правый сектор» и «Азов», камаза три подкинуть дров. Угля подкинуть три вагона и Коломойского гандона. Закинуть в топку пол Европы, дырявые горят пусть жопы. Бандеру с гробом откопать, закинуть в печку эту блядь. Горит пусть в топке этой Рада, добавить вслід туда им града. Спалить фашистскую заразу, и вот он Мир наступит сразу».

- групи « Территория взрослых » соціальної мережі «Одноклассники», яка опублікована 29.05.2022 р. web -адреса публікації: ІНФОРМАЦІЯ_14 ) на якій міститься зображення з наступним змістом: «ОСОБА_19 : «Почему мы должны каким-то бандерам отдавать землю, за которую погибали наши деды?» Вечная память герою Донбасса!».

Зазначені публікації були доступні для загального ознайомлення всіх користувачів соціальної Інтернет-мережі «Одноклассники», які відвідували сторінку користувача « ОСОБА_7» web -адреса облікового запису: ІНФОРМАЦІЯ_3 ) та автоматично надійшли як сповіщення всім користувачам соціальної мережі «Одноклассники», які були додані до розділу «Друзі» вказаного аккаунта.

Станом на 18.01.2023 , в розділі «Друзі» сторінки (аккаунта) « ОСОБА_7» ( web -адреса облікового запису ІНФОРМАЦІЯ_3 ) у соціальній Інтернет-мережі «Одноклассники» були наявні 30 користувачів соціальної Інтернет-мережі «Одноклассники».

У вищезазначених публікаціях, поширених ОСОБА_4 , міститься публічне заперечення здійснення збройної агресії проти України, встановлення та утвердження тимчасової окупації частини території України, публічні заклики до підтримки рішень та дій держави - агресора.

Дії ОСОБА_4 , органами дізнання, кваліфіковані за ч. 1 ст. 111-1 КК України за ознаками: публічне заперечення громадянином України здійснення збройної агресії проти України, встановлення та утвердження тимчасової окупації частини території України, публічних закликах громадянина України до підтримки рішень та дій держави - агресора.

29.03.2023 року між ОСОБА_4 її захисником ОСОБА_5 з одного боку та прокурором Ізмаїльської окружної прокуратури ОСОБА_21 , з іншого боку, на підставі ст.ст. 468, 469, 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з даною угодою обвинувачена ОСОБА_4 та прокурор Ізмаїльської окружної прокуратури ОСОБА_21 , дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч.1 ст. 111-1 КК України, при цьому ОСОБА_4 в повному обсязі та беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованого їй стороною обвинувачення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 111-1 КК України, щиро розкаялась, вперше притягується до кримінальної відповідальності. Також, сторонами угоди визначене узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_4 повинна понести за вчинений нею кримінальний проступок у вигляді позбавлення права обіймати посади в органах державної влади, місцевого самоврядування та в органах, що надають публічні послуги на строк 10 (десять) років.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 , її захисник адвокат ОСОБА_5 та прокурор, в ході підготовчого судового розгляду, підтвердили умови досягнутої угоди про визнання винуватості, на досудовому слідстві підписали її, причому ОСОБА_4 беззаперечно, беззастережно визнала свою винуватість у вчиненні кримінального проступку за вказаних обставин та між сторонами досягнута домовленість про призначення обвинуваченій покарання - суд розглядає кримінальне провадження з обвинувальним актом відповідно до положень ст.ст. 468-475 КПК України, та розглядаючи питання про затвердження угоди про винуватість, виходить з наступного.

Згідно п.1 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні, суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

Відповідно п.2 ч.1 ст.468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч.ч..4,5 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Відповідно до ч.2 ст.474 КПК України, розгляд щодо угоди проводиться судом під час підготовчого судового засідання за обов`язкової участі сторін угоди з повідомленням інших учасників судового провадження. Відсутність інших учасників судового провадження не є перешкодою для розгляду.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 111-1 КК України, яке згідно ст.12 КК України, є кримінальним проступком.

ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні підтвердила суду і заявила, що їй цілком зрозумілі наслідки укладення угоди про визнання винуватості.

У підготовчому судовому засіданні суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що обвинуваченаОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винною, також встановлено що, ОСОБА_4 цілком розуміє свої права, визначені в п.1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст.476 КПК України.

Узгоджені сторонами (обвинуваченим, її захисником) вид та міра покарання є такими, що відповідають особі обвинуваченої, та заявлені в межах санкції ч.1 ст. 111-1 КК України, тобто, умови даної угоди про визнання винуватості між прокурором, обвинуваченою та її захисником, відповідають вимогам діючого кримінально-процесуального та матеріального законодавства.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що угоду про визнання винуватості, укладену між обвинуваченою ОСОБА_4 , у присутності захисника адвоката ОСОБА_5 з одного боку та прокурором Ізмаїльської окружної прокуратури ОСОБА_21 , з іншого боку, слід затвердити, а ОСОБА_4 визнати винною у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч.1ст. 111-1 КК України, з призначенням останньої узгодженої сторонами міри покарання.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Прокурором цивільний позов під час досудового розслідування не заявлено.

Речові доказу у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст. 314,374,468,469,471,474,475 КПК України, ст.12, ч. 1 ст. 369 КК України, суд, -

З А С У Д И В:

Угоду про визнання винуватості, укладену 29.03.2023 року, між ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у присутності захисника адвоката ОСОБА_5 , з одного боку та прокурором Ізмаїльської окружної прокуратури ОСОБА_21 , з іншого боку, у кримінальному провадженні зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000002 від 18.01.2023 р. року - затвердити.

ОСОБА_4 визнати винною у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-1 КК України та призначити покарання у вигляді позбавлення права обіймати посади в органах державної влади, місцевого самоврядування та в органах, що надають публічні послуги на строк 10 (десять) років.

На вирок може бути подано апеляцію до Одеського апеляційного суду з підстав, передбачених ч.3ст.394 КПК України, протягом 30 діб з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення

Роз`яснити учасникам провадження, що згідно ст. 476 КПК України, у разі невиконання угоди про примирення або про визнання винуватості потерпілий чи прокурор відповідно мають право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності заст.389-1 КК України.

Суддя ОСОБА_1