Житомирський апеляційний суд
Справа №295/4896/23 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2023 року Житомирський апеляційний суд

в складі: головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 24 квітня 2023 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 та застосовано відносно підозрюваного

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомир, громадянина України, не одруженого, не працюючого, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого;

запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 20.06.2023 року включно, -

в с т а н о в и в :

В апеляційній скарзі захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Зазначає, що слідчий в клопотанні та прокурор в судовому засіданні не довели наявності жодного з ризиків, передбачених статтею 177 КПК України та не довели чому більш м`який запобіжний захід не може бути застосований до підозрюваного ОСОБА_8 .. Вважає, що слідчим суддею не враховано належним чином, що підозрюваний ОСОБА_8 має постійне місце проживання та самостійно повідомив швидку та поліцію про подію, а тому наявні підстави для застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

В ухвалі слідчого судді зазначено, що слідчий СВ Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 звернулась до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_8 , в обгрунтування якого зазначила, що у провадженні СВ Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області знаходиться кримінальне провадження №0001269 від 22.04.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 22.04.2023 року, приблизно о 11 годині 47 хвилин, ОСОБА_8 , перебував у стані алкогольного сп`яніння за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 разом із тіткою ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , де між ними на грунті довготривалих неприязних відносин розпочався словесний конфлікт.

В цей же час, місці та за вказаних обставин, в ході вказаного словесного конфлікту, у ОСОБА_8 виник раптовий злочинний умисел, направлений на вчинення умисного вбивство тітки ОСОБА_10 ..

Реалізуючи свій раптовий злочинний умисел, направлений на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки, взяв із приміщення кухні кухонний ніж та, повернувшись до кімнати, де на ліжку знаходилась ОСОБА_10 , рукою, у якій утримував вказаний кухонний ніж, наніс 3 удари в область тулуба останньої, таким чином умисно її вбив.

22.04.2023 року ОСОБА_8 було затримано в порядку ст.208 КПК України та цього ж дня повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Враховуючи обґрунтованість підозри, тяжкість інкримінованого підозрюваному ОСОБА_8 кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про задоволення клопотання слідчого та застосував відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Заслухавши доповідача, доводи захисника ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_8 в підтримання апеляційної скарги, думку прокурора в заперечення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали клопотання слідчого, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Приймаючи рішення про задоволення клопотання органу досудового розслідування про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_8 слідчим суддею в повній мірі враховані вимоги ст.ст. 177, 178, 183, 194, 197 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як вбачається з матеріалів клопотання, СУ ГУНП в Житомирській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001269 від 22.04.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

22.04.2023 року ОСОБА_8 було затримано в порядку ст.208 КПК України та цього ж дня повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Слідчим суддею було встановлено, що існує обґрунтована підозра у вчиненні підозрюваним ОСОБА_8 кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.115 КК України, вказаний злочин відноситься до категорії особливо тяжких та передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років.

У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Наявність обґрунтованої підозри підтверджується зібраними доказами, які містяться в матеріалах клопотання, зокрема: рапортом по лінії «102» від 22.04.2023 року (а.п.7); протоколом огляду місця подій від 22.04.2023 року (а.п. 9-17); протоколами допиту свідків від 22.04.2023 року (а.п.18-35); протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_8 від 22.04.2023 року (а.п.71-74) та іншими матеріалами кримінального провадження.

Колегія суддів звертає увагу, що у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», Європейський суд з прав людини підкреслив, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

Також, судом враховано особу підозрюваного ОСОБА_8 , який раніше не судимий, має постійне місце проживання, не одружений, малолітніх та неповнолітніх дітей на утриманні не має, а також наявність ризиків, передбачених п.1 ч.1 ст.177 КПК України.

Наявність ризику щодо можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду обґрунтована тим, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких, та за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років.

Інші ризики, зазначені в клопотання слідчого, передбачені п.п.3,5 ч.1 ст.177 КПК України, слідчім суддею не встановлено.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про те, що при наявності обгрунтованої підозри, яка стороною захисту не оспорюється, та з огляду на тяжкість покарання, передбаченого за кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , даних про особу останнього, прокурором доведено наявність ризиків, передбачених п.1 ч.1 ст.177 КПК України. Зокрема, можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Тому доводи захисника щодо недоведеності ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, апеляційний суд вважає безпідставними.

Враховуючи зазначене та доведеність прокурором неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, слідчий суддя дійшов правильного висновку щодо застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення, відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України, розміру застави.

Доводи апелянта про те, що до підозрюваного ОСОБА_8 може бути застосований більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, у виді домашнього арешту, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки слідчим суддею при розгляді клопотання не встановлено достатніх стримуючих факторів від порушень з боку підозрюваного своїх зобов`язань в разі застосування більш м`якого запобіжного заходу. Крім того, колегією суддів враховано, що місцем вчинення злочину є квартира, в який захисник просить визначити перебування підозрюваного на домашньому арешті.

Не наведено доводів, які б вказували на належну процесуальну поведінку підозрюваного в разі обрання йому запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою і в апеляційній скарзі.

Зазначення апелянтом про те, що підозрюваний має постійне місце проживання, та самостійно повідомив швидку та поліцію про подію, не свідчить про відсутність встановлених ризиків.

Твердження апелянта про те, що слідчий суддя не розглянув можливості застосування відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки в ухвалі слідчого судді зазначено, що слідчий суддя дійшов висновку, що жоден більш м`який запобіжний захід не достатній для запобігання встановленим ризикам.

З такими висновками погоджується і апеляційний суд.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Крім того, слід зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не можуть бути визнані колегією суддів достатніми для скасування оскаржуваного судового рішення, яке є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 24 квітня 2023 року, якою застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді у виді тримання під вартою строком до 20.06.2023 року включно без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді :