Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/1961/23
Провадження №: 1-кп/332/223/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2023 р. м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді: ОСОБА_1 за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника потерпілого - адвоката ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у судовому засіданні у залі Заводського районного суду м. Запоріжжя матерали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000444 від 28.12.2022, у відношенні ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 426-1, ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

20.04.2023 року до Заводського районного суду м. Запоріжжя надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000444 від 28.12.2022, у відношенні ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 426-1, ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

У судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , оскільки термін перебування під вартою обвинуваченого закінчується 23 червня 2023 року, а жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 цього Кодексу.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник - адвокат ОСОБА_6 заперечували проти задоволення клопотання прокурора.

Так, захисник ОСОБА_6 зауважив, що ризики, якими прокурор обґрунтовує клопотання, є недоведеними. Ризик того, що обвинувачений буде ухилятися від суду - є лише припущенням. Ризик впливу на свідків та потерпілого також є необґрунтованим, адже їх свідчення про факти і так не оспорюються обвинуваченим, їх покази ставлять під сумнів правильність кваліфікації. Жоден із свідків не були безпосередніми очевидцями подій, а бачили вже лише результат, тому вплив на таких свідків, є нелогічним. Крім того, у обвинуваченого немає і можливості впливати на цих свідків, адже вони є військовослужбовцями та перебувають на передових позиціях, а потрапити на бойові позиції обвинувачений не має можливості. Так само обвинувачений навіть не має можливості вчинити будь-який злочин, передбачений Розділом ХІХ КК України, тим більше передбачений ст.ст. 407, 408 КК України, оскільки обвинувачений не має можливості потрапити на територію військової частини.

Обвинувачений ОСОБА_5 додатково зазначив, що він має ІІІ групу інвалідності. Того лікування, яке він міг би отримувати вдома, не може отримувати в умовах СІЗО, тому просив обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Вирішуючи клопотання прокурора, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

Положеннями ст. 199 КПК України визначений порядок продовження строку тримання під вартою.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

Частиною 1 ст.183 КПК України встановлено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29.12.2022 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , який неодноразово було продовжено. Так, ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 25.04.2023 року був продовжений запобіжний захід щодо обвинуваченого до 23 червня 2023 року.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд вважає, що прокурор належним чином мотивував своє клопотання, виходячи з наступного.

При вирішенні даного питання судом враховано, що обвинуваченому ОСОБА_5 інкримінується вчинення кримінальних правопорушень, які законодавцем віднесені до категорії особливо тяжких злочинів, санкція статті 115 КК України передбачає покарання від 7 до 15 років позбавлення волі.

Так, очікуване покарання, хоча і не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення та покарання у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі, відповідно, може спонукати обвинуваченого переховуватися від суду.

Крім того, як обвинувачений так і потерпілий та свідки у справі є військовослужбовцями, які проходили службу в одній військовій частині, а отже обвинувачений може перешкодити встановленню істини у справі, узгодивши свої показання з показаннями даних осіб або вчинити тиск з метою спонукання їх змінити показання, що підтверджує наявність ризику, передбаченого п. 3 ч.1 ст. 177 КПК України.

Усі посилання сторони захисту на те, що покази свідків не оспорюються обвинуваченим, більш того ставлять під сумнів правильність кваліфікації, суд не приймає до уваги, у зв`язку із тим, що ані свідки, ані сам обвинувачений ще не були допитані під час судового засідання, а правильність кваліфікації не є предметом розгляду під час вирішення клопотання про продовдення строку тримання під вартою.

Той факт, що ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем, обвинувачується у вчиненні двох кримінальних правопорушеннях у період воєнного стану, підтверджує наявність ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, в тому числі, військового.

Суд вважає, що застосований до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, хоча й обмежує права та свободи останнього, однак відповідає характеру суспільного інтересу, підставам та меті його застосування, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги свободи особистості. Всі ці обставини в своїй сукупності свідчать про наявність ризиків, визначених в ч. 1 ст. 177 КПК України, що у взаємозв`язку з обвинуваченням у вчиненні особливо тяжких злочинів є підставою для продовження дії найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Суд не погоджується із доводами сторони захисту про можливість зміни запобіжного заходу на домашній арешт, з підстави того, що ризики, які існували під час обрання запобіжного заходу, що виправдовують тримання обвинуваченого під вартою не зменшились, та не дозволяють застосувати до обвинуваченого альтернативні види запобіжних заходів, та не здатні забезпечити його належну процесуальну поведінку.

Судом також узято до уваги, що у справі ще не закінчені підготовчі дії та не розпочатий судовий розгляд, а отже не вчинені всі необхідні дії для встановлення об`єктивної істини у справі.

Також у суду відсутні належні та допустимі докази, які б вказували на неможливість перебування обвинуваченого в умовах слідчого ізолятора через стан здоров`я.

Таким чином, з метою виконання процесуальних обов`язків, запобігання спробам переховуватися від суду, перешкоджати розгляду кримінального провадження іншим чином, як то впливу на свідків, потерпілого та вчинення іншого злочину суд вважає, що строк тримання під вартою ОСОБА_5 слід продовжити на шістдесят днів.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 314-316, 372, 376 КПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити терміном на 60 (шістдесят) діб, тобто до 19 серпня 2023 року включно.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня оголошення до Запорізького апеляційного суду через Заводський районний суд Запорізької області, а особою, яка перебуває під вартою - протягом п`яти днів з моменту отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали виготовлено 22.06.2023.

Суддя: ОСОБА_1