Справа № 201/6816/23
Провадження №1-кс/201/2622/2023
У Х В А Л А

Іменем України

21 червня 2023 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі клопотання адвоката ОСОБА_3 , подане в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні за №0000220 від 22.05.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

УСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до суду із клопотанням про скасування арешту майна у кримінальному провадженні за №0000220 від 22.05.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, у якому просив скасувати арешт, накладений ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29 травня 2023 року, а саме на автомобіль «HONDA Accord» чорного кольору д.н.з. НОМЕР_1 , ключ від автомобіля «HONDA Accord» чорного кольору д.н.з. НОМЕР_1 .

Клопотання мотивоване тим, що ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29 травня 2023 року клопотання слідчого СВ ВП № 5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 про арешт майна в межах кримінального провадження № 0000220 від 22.05.2023 року за ч. 2 ст. 307 КК України - задоволено, та накладено арешт на вилучене 22.05.2025 року, а саме: «HONDA Accord» чорного кольору д.н.з. НОМЕР_1 , ключ від автомобіля «HONDA Accord» чорного кольору д.н.з. НОМЕР_1 . Підставою для задоволення клопотання слідчого слугувало те, що 22 травня 2023 року племінник ОСОБА_4 , яка являється законним володільцем транспортного засобу «HONDA Accord» чорного кольору д.н.з. НОМЕР_1 - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перевозив в вищезазначеному автомобілі 93 розфасованих вакуумних пакета з речовиною рослинного походження, зеленого кольору, схожу на наркотичну. Крім того, адвокат зазначає, що його клієнтка, ОСОБА_4 до вказаних подій жодного відношення не має та надала автомобіль своєму племіннику ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 виключно для того, щоб останній працював у службі таксі та заробляв кошти собі на існування. Дані факти ОСОБА_4 підтвердила слідчому під час допиту, та просить суд повернути належне їй майно оскільки виникла необхідність в продажу даного майна.

Представник заявника у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, відповідно до якої просив розглянути клопотання про скасування арешту без його участі, зазначив, що клопотання підтримує, просить задовольнити.

Слідчий у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, у якій просив розглянути клопотання без його участі та відмовити у його задоволенні.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Відповідно до ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання за відсутності осіб, що не з`явилися.

Дослідивши матеріали клопотання, а також матеріали кримінального провадження за №0000220 від 22.05.2023 року, слідчий суддя встановив таке.

Встановлено, що у провадженні СВ ВП № 5 Дніпровського районного управління поліції Головного управління Національної в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження за №0000220 від 22.05.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29 травня 2023 року накладено арешт, зокрема, на автомобіль «HONDA Accord», чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 VIN: НОМЕР_2 ; ключ від автомобіля «HONDA Accord» з тканевим брелком.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 власником автомобіля «HONDA Accord», чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 є ОСОБА_4 .

При обґрунтуванні поданого старшим слідчим слідчого відділення відділення поліції № 5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000220 від 22.05.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, остання зазначала, що необхідність накладення арешту обґрунтовується, зокрема, потребою у встановленні причетності власника автомобіля та інших осіб до вчинення вказаного вище кримінального правопорушення.

ОСОБА_4 була опитана в якості свідка, про що було складено відповідний протокол від 02.06.2023 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно із ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Статтею 214 КПК України визначено, що досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, а така процесуальна заборона як арешт майна застосовується до вичерпного кола суб`єктів указаного у ст. 170 КПК України.

Відповідно до цієї норми така заборона стосується підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру. Крім того, арешт може бути накладено за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину.

Пунктом 13 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05.04.2013р. № 223-559/0/4-13 «Про деякі питання здійснення слідчим суддею суду першої інстанції судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб під час застосування заходів забезпечення кримінального провадження» встановлено, що розгляд питання щодо скасування заходів забезпечення кримінального провадження здійснюється у порядку, передбаченому статтями 147, 158, 174 КПК. Слідчий суддя скасовує ці заходи забезпечення лише у випадках: визнання доводів особи, яка не була присутня при прийнятті рішення про накладення грошового стягнення, щодо безпідставності застосування такого заходу обґрунтованими. Рішення за результатами розгляду клопотання про скасування ухвали про накладення грошового стягнення оскарженню не підлягає; надходження від підозрюваного/обвинуваченого, його захисника, законного представника, іншого власника чи володільця майна клопотання про скасування повністю або частково арешту майна, якщо зазначені особи: 1) не були присутні при розгляді питання про арешт майна; 2) доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу минула потреба; 3) доведуть, що арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до п. 2.6 Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року при накладенні арешту на майно слід перевіряти наявність - належних підстав для арешту майна; - доказів, що вказують на вчинення особою чи особами, на майно яких слідчий просить накласти арешт, кримінального правопорушення; - встановлення розміру шкоди та питання щодо наявності цивільного позову, та співрозмірність обмеження права власності; - відповідність клопотання слідчого вимогам ст. 171 КПК; - чи накладається арешт на майно особи, яка не є підозрюваним у кримінальному провадженні.

Відповідно до численних рішень Європейського суду з прав людини, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Між тим, статтею 28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч. 3 ст. 28 КПК України, однак він має бути об`єктивно необхідним для прийняття процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти.

Як було зазначено вище, із матеріалів справи вбачається, що автомобіль марки «HONDA Accord», чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 належить ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 ).

Слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні не є підозрюваним або особою, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 КПК України слідчий суддя під час кримінального провадження не може одночасно виконувати функції державного обвинувачення, захисту і судового розгляду. Так, функції з доведення обґрунтованості поданого клопотання, наявності підстав для його задоволення процесуальним законом покладено виключно на ініціатора такого клопотання, в даному випадку - власника майна, разом з тим сторона обвинувачення у випадку не згоди з даним клопотанням зобов`язана належним чином її теж обґрунтувати. Відтак слідчий суддя розглядає клопотання на підставі тих доказів, які слідчому судді і представлені. При цьому, жоден учасник не був позбавлений можливості надати їх безпосередньо в судовому засіданні.

Викладені обставини свідчать, про те, що слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

Таким чином, враховуючи встановлені обставини, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність в даному кримінальному провадженні, в межах якого було накладено арешт, на скасуванні якого наполягають заявник, даних, які б виправдовували подальше втручання держави у право на мирне володіння заявником належним йому майном, а також те, що що всі необхідні дослідження у кримінальному провадженні з вказаним автомобілем проведені та тривале обмеження власника автомобіля у його правах щодо розпорядження власним майном, тому, слідчий суддя приходить до висновку, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба, у зв`язку з чим вважає доцільним скасувати арешт майна, не вбачаючи підстав для подальшого застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до роз`яснень пункту 13 листа ВССУ №223-558/0/4-13 від 05.04.2013 року, рішення за результатами розгляду клопотання про скасування ухвали про арешт майна, на відміну від ухвали слідчого судді про арешт майна або відмову у ньому (п.9 ч.1ст.309 КПК), оскарженню не підлягає.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 170 - 174, 376 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 , подане в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні за №0000220 від 22.05.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України - задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29 травня 2023 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000220 від 22.05.2023 року, а саме на: автомобіль «HONDA Accord», чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 VIN: НОМЕР_2 ; ключ від автомобіля «HONDA Accord» з тканевим брелком.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1