У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 534/1183/23

Провадження № 1-кс/534/275/23

10 червня 2023 року місто Горішні Плавні

Слідчий суддя Комсомольського міського суду Полтавської області ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , слідчого ОСОБА_6 , розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчої про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Комсомольська Полтавської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, не одруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей, не працюючого, не зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 05.06.2002 Комсомольським міським судом Полтавської області за ч. 3 ст. 185, ст. 69 КК України до покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 1 рік; 26.03.2003 Комсомольським міським судом Полтавської області за ч. 5 ст. 185, ст. 69, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України приєднано 1 рік позбавлення волі за вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 05.06.2002. Остаточно вважати засудженим до 3 років 6 місяців позбавлення волі; 06.02.2006 Козельщинським районним судом Полтавської області за ч. 3 ст. 15, ст. 69 КК України до покарання у виді 1 року позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України приєднано 6 місяів позбавлення волі за вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 26.03.2003. Остаточно вважати засудженим до 1 року 6 місяців позбавлення волі; 30.04.2009 Козельщинським районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі терміном на 3 роки 6 місяців;

- 05.06.2002 Комсомольським міським судом Полтавської області за ч. 3 ст. 185, ст. 69 КК України до покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 1 рік;

- 26.03.2003 Комсомольським міським судом Полтавської області за ч. 5 ст. 185, ст. 69, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України приєднано 1 рік позбавлення волі за вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 05.06.2002. Остаточно вважати засудженим до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

- 06.02.2006 Козельщинським районним судом Полтавської області за ч. 3 ст. 15, ст. 69 КК України до покарання у виді 1 року позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України приєднано 6 місяів позбавлення волі за вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 26.03.2003. Остаточно вважати засудженим до 1 року 6 місяців позбавлення волі;

- 30.04.2009 Козельщинським районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців;

- 17.06.2013 Комсомольським міським судом Полтавської області за ч. 3 ст. 185 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців;

- 14.05.2015 Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області за ч. 1 ст. 391 КК України до покарання у виді 1 року 4 місяців позбавлення волі;

- 14.05.2015 Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області за ст. 391 КК України до покарання у виді 1 року 3 місяців позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України приєднано 1 місяць позбавлення волі за вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 17.06.2013. Остаточно вважати засудженим до 1 року 4 місяців позбавлення волі; 13.02.2017 Апеляційним судом Полтавської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі;

- 22.11.2016 Комсомольським міським судом Полтавської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки;

- 15.08.2019 Комсомольським міським судом Полтавської області за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі 3 роки 2 місяці;

- 15.08.2019 Комсомольським міським судом Полтавської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України частково приєднано покарання за вироком Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 18.06.2019 - 3 роки позбавлення волі. Остаточно вважати засудженим до 3 років 2 місяців позбавлення волі;

- 27.04.2020 Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 7 місяців;

- 18.06.2019 Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки;

- 25.04.2023 до Комсомольського міського суду Полтавської області направлено обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0000241 за ч. 4 ст. 185 КК України, рішення по справі не прийнято

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Комсомольського міського суду Полтавської області надійшло клопотання слідчого СВ відділу поліції №2 Кременчуцького районного управління поліції ГУНП в Полтавській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором, в якому просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів.

Обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою вмотивовано слідчим необхідністю забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків, запобіганням ризикам можливого переховування від органів досудового розслідування та суду, а також можливістю вчинити інше кримінальне правопорушення.

Зі змісту внесеного клопотання вбачається, що ОСОБА_5 підозрюється органом досудового розслідування у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України за наступних обставин.

08.05.2023 року близько 14:00 години ОСОБА_5 , перебуваючи в торговому залі магазину «МаркетОпт» (де здійснює свою підприємницьку діяльність «АВГУСТ-ПЛЮС»), розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , вирішив таємно викрасти товари, розміщені на полицях магазину.

Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_5 , діючи в умовах воєнного стану (введеного Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, та відповідно продовжено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 07.02.2023 № 2915-IX строком на 90 діб), усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, вважаючи, що його дії непомітні для оточуючих, керуючись корисливим мотивом та метою, таємно, повторно, шляхом вільного доступу, викрав з полиці магазину 2 пляшки віскі «Johnnie Walker «Red Label», об?ємом 0,7 л, вартістю 330,80 гривень за кожну.

У подальшому ОСОБА_5 , не оплативши товар, покинув приміщення магазину, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив ПП «АВГУСТ-ПЛЮС» матеріальної шкоди на загальну суму 661 гривень 60 коп.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжка) вчиненому повторно, в умовах воєнного стану.

18.05.2023 року близько 15 години 50 хвилин ОСОБА_5 , перебуваючи в торговому залі магазину «Аврора» (де здійснює свою підприємницьку діяльність ТОВ «ВИГІДНА ПОКУПКА»), розташованого за адресою: Полтавська область, Кременчуцький район, м. Горішні Плавні, просп. Героїв Дніпра, буд. 37/2, вирішив таємно викрасти товари, розміщені на полицях магазину.

Реалізуючи свій протиправний умисел ОСОБА_5 , діючи в умовах воєнного стану (введеного Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, та відповідно продовжено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 07.02.2023 № 2915-IX строком на 90 діб), усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, вважаючи, що його дії непомітні для оточуючих, керуючись корисливим мотивом та метою, таємно, повторно, шляхом вільного доступу, викрав з полиці магазину шоколад молочний «Millenium Gold» цілий лісовий горіх, вагою 100 г, в кількості 2 штуки, вартістю 88 гривень, ціною 44 гривні за кожний та набір інструментів «BELT» ручних, вартістю 199 гривень.

У подальшому ОСОБА_5 , не оплативши товар, покинув приміщення магазину, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив ТОВ «ВИГІДНА ПОКУПКА» матеріальної шкоди на загальну суму 287 гривень.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжка) вчиненому повторно, в умовах воєнного стану.

Відомості про вказані кримінальні правопорушення, передбачені ч.4 ст.185 КК України, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань26 березня 2023 року за №0000386.

У судовому засіданні прокурор, підтримуючи клопотання слідчого та зазначаючи про наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 5 частини першої статті 177 КПК України, наполягав на застосуванні відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Прокурор наголосив на тому, що підозрюваний раніше неодноразово судимий за злочини проти власності, не має стійких соціальних зв`язків, неодружений, не працює, не має джерела доходів, під час досудового слідства переховувався від слідства, кримінальні правопорушення вчинено з малим проміжком часу, чим підтверджується небажання стати на шлях виправлення та свідчить про те, що єдиним джерелом доходу підозрюваного є вчинення корисливих кримінальних правопорушень, а отже і надалі, не маючи джерела доходів, ОСОБА_5 може продовжити злочинну діяльність та ухилятись від слідства і суду, тому необхідно обрати винятковий запобіжний захід - у виді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти вищевказаним ризикам.

Підозрюваний ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечував проти обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно нього та просив суд обрати більш м`який запобіжний захід, а саме домашній арешт. Свою позицію мотивував тим, що має стійкі зв`язки з сім`єю свого рідного брата, може проживати у його житлі, якщо до нього буде застосований запобіжний захід у виді домашнього арешту. Заперечував, що переховувався від слідства та запевняв, що не буде вчиняти нових злочинів.

Захисник підозрюваного просила відмовити у задоволенні клопотання у виді тримання під вартою та застосувати більш м`який запобіжний захід до ОСОБА_5 у виді застави або домашнього арешту, обґрунтовуючи свою позицію тим, що її підзахисний співпрацює зі слідством, сприяє проведенню досудового розслідування по кримінальному провадженню, не переховувався від слідства та не має наміру переховуватись у подальшому, має стійкі соціальні зв`язки зі сім`єю свого рідного брата ОСОБА_7 ,тому ризик, передбачений пунктом 1 частини 1 статті 177 КПК України, та зазначений слідчою у клопотанні, відсутній. Застосування до її підзахисного запобіжного заходу у виді домашнього арешту буде дієвим для запобігання ризику, передбаченого пунктом 5 частини 1 статті 177 КПК України.

З`ясувавши думки учасників кримінального провадження, перевіривши надані матеріали досудового розслідування, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

У відповідності до ч.4 ст.176, ст.177 КПК України запобіжні заходи застосовуються під час досудового розслідування слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Як убачається з представлених суду матеріалів, у провадженні ВП №2 Кременчуцького районного управління поліції ГУНП в Полтавській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18 травня 2023 року під №0000386 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

У межах зазначеного кримінального провадження 19 травня 2023 року о 14 год 00 хв ОСОБА_5 було вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України.

Копія клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та копії доданих до нього матеріалів вручена підозрюваному ОСОБА_5 09 червня 2023 року о 12 год 00 хв з дотриманням вимог ч.2 ст.184 КПК України, що підтверджується підписом ОСОБА_5 (а.с.9).

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: витягами з ЄРДР за фактом крадіжок; протоколом про прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію; протоколами огляду місця події; протоколами перегляду відеозапису; рапортами працівників поліції; постановами про визнання речовими доказами; протоколами допиту представника юридичної особи, яка є потерпілою; повідомленнями про вчинення кримінального правопорушення; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 , протоколами допиту свідків, та позицією підозрюваного, висловленої ним у судовому засіданні, який вважає підозру обґрунтованою.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів чи інформації, котрі могли би переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що конкретна особа можливо вчинила злочин (п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України»).

За змістом ст.194 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Проаналізувавши приєднані до клопотання слідчого матеріали досудового розслідування, слідчий суддя доходить висновку, що наведені вище докази, доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, які відносяться до тяжких злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років.

Одночасно, слідчий суддя зазначає, що у відповідності до ст.198 КПК України, висловлені в ухвалі слідчого судді за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінальних проваджень.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; відсутність соціальних зв`язків підозрюваного; відсутність постійного проживання та відсутність утриманців; відсутність у підозрюваного постійного місця роботи; репутацію підозрюваного, його майновий стан; наявність судимостей.

В якості підстави для застосування найсуворішого запобіжного заходу слідчий у внесеному клопотанні посилається на наявність двох ризиків, що передбачені ст.177 КПК України, а саме: можливість переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, а також можливість вчинення інших кримінальних правопорушень. Наявність зазначених ризиків була підтримана прокурором у судовому засіданні.

Відповідно до ч. 3 ст.176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Суд враховує, що пункт 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім випадків, передбачених законом і відповідно до процедури, встановленої законом.

При цьому, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному відправленню судочинства, не може оцінюватись абстрактно, факт такого перешкоджання має бути підтверджено доказами (правова позиція Європейського суду з прав людини у справі «Бекчієв проти Молдови» (пункт 59)).

Європейський суд з прав людини вказує, що небезпеку переховування від правосуддя не можна виміряти тільки залежно від суворості можливого покарання; її треба визначати з врахуванням низки інших релевативних факторів, які можуть або підтвердити наявність небезпеки переховування від правосуддя, або зробити її настільки незначною, що вона не може слугувати виправданням для тримання під вартою («W v.Switzerland», Заява № 14379/88, 26 січня 1993 року).

Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Becciev v.Moldova» (Бекчиєв проти Молдови), пункт 58).

На підтвердження наявності ризику переховування від органів досудового розслідування та суду, слідчим надано копії рапортів дільничного офіцера поліції СП відділу поліції №2 КРУП ГУНП в Полтавській області від 22.05.2023, 24.05.2023, 25.05.2023, 26.05.2023, 29.05.2023, 30.05.2023, 01.06.2023, 03.06.2023 та 06.06.2023.

ОСОБА_5 неодружений, не має місця роботи, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, наявність стійких соціальних зв`язків з його братом ОСОБА_7 під час розгляду клопотання не доведена.

Отже, прокурором та слідчим повністю доведено та підтверджено матеріалами клопотання наявність ризику переховування ОСОБА_5 від органів досудового розслідування та суду.

Наявність ризику, передбаченого пунктом 5 частини 1 статті 177 КПК України підтверджується тим, що ОСОБА_5 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності, останні два злочини вчинив протягом проведення досудового розслідування по кримінальному провадженню, яке на даний час перебуває на розгляді у суді.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до переконливого висновку щодо можливості підозрюваного ОСОБА_5 переховуватись від слідства та суду, а також продовжувати вчиняти інші кримінальні правопорушення, з огляду на що зазначені у клопотанні ризики, передбачені п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, знайшли своє підтвердження під час судового розгляду клопотання.

Відповідно до правової позиції, викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України», при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Під час розгляду клопотань судом вивчалася можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання встановлених судом ризиків. На думку суду жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе їх унеможливити. Застосування домашнього арешту на даній стадії досудового розслідування є недоцільним з огляду на відсутність особливої довіри до обвинуваченого в підтвердження можливості дотримання ним процесуальних обов`язків. Крім того, суду не надано згоди власника житла на перебування у ньому обвинуваченого під домашнім арештом. Застава, на думку суду, з урахуванням особи обвинуваченого, характеру обвинувачення, тяжкості покарання, що йому загрожує, не забезпечить його належної поведінки. Письмових зобов`язань інших осіб про поруку за виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та його доставки до органу досудового розслідування та суду не надходило.

При розгляді даного клопотання слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_5 , раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, підозрюється у скоєнні тяжкого корисливого злочину, не має стійких соціальних зв`язків, офіційного працевлаштування, що, на думку слідчого судді, свідчить про недостатність застосування до останнього запобіжного заходу не пов`язаного з позбавленням волі в межах даного кримінального провадження, оскільки вказаний запобіжний захід не дозволить забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Крім того, настання кожного окремо, та усіх у сукупності ризиків можливе і з урахуванням невідворотності призначення реального покарання особі, оскільки санкція статті передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років позбавлення волі.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26 січня 1993 року Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Також, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Тобто із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване. Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений в ст. 183 КПК України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу.

На підставі вище викладеного, а також враховуючи дані про особу обвинуваченого, відсутність позитивних характеристик, доброї репутації, безробіття, відсутності сім`ї та неповнолітніх дітей, джерел доходів, сталих соціальних зв`язків, суд приходить до переконання про доведеність стороною обвинувачення ризиків, передбачених ст.177 КПК України, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні.

Питання про застосування застави вирішено судом в порядку, визначеному ст.183 КПК України.

З урахування тяжкості інкримінованого злочину, який у відповідності до ст.12 КК України відноситься до тяжкого злочину, відомостей щодо завданої кримінальними правопорушеннями матеріальної шкоди потерпілим, суд вважає заставу у розмірі двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 53 680 грн. достатньою для забезпечення підозрюваним ОСОБА_5 належної процесуальної поведінки, із покладенням на підозрюваного передбачених законом обов`язків.

Керуючись ст. 177, 178, 182, 183, 184, 194 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчої СВ відділу поліції № 2 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів.

Взяти негайно під варту ОСОБА_5 в залі суду.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту затримання.

Датою закінчення дії ухвали є 09 серпня 2023 року включно о 13 годині 30 хвилин.

Визначити підозрюваному ОСОБА_5 заставу у розмірі двадцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 53 680 (п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят) грн, кошти можуть бути внесені на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Полтавській області (отримувач: ТУ ДСА України в Полтавській області; ЗКПО 26304855; р/р UA0015950 в ДКСУ м. Київ; МФО 820172; призначення платежу: ПІБ платника, призначення платежу, суд) підозрюваним, обвинуваченим або заставодавцем, який зобов`язується надати суду документ, що це підтверджує.

У разі внесення застави та звільнення підозрюваного ОСОБА_5 з-під варти, на нього покладаються на час дії ухвали суду наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора або суду за першим викликом;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, перебування та / або місця роботи;

- утримуватися від спілкування з потерпілими, свідками, які мають відношення до кримінального провадження у даному кримінальному провадженні;

- заборонити виїзд з України та виїзд на тимчасово окуповані території України;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Після отримання та перевірки протягом одного дня документу, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа Полтавського слідчого ізолятора негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_5 з-під варти та повідомити про це слідчу СВ відділу поліції №2 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_6 , прокурора Горішньоплавнівського відділу Кременчуцької окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 та суд.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у виді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави ОСОБА_5 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Роз`яснити особі, якою буде внесено заставу, що в разі невиконання підозрюваним перелічених вище обов`язків, заставу буде звернуто в дохід держави.

Копію ухвали вручити підозрюваному ОСОБА_5 негайно після її оголошення.

Копію ухвали вручити прокурору та захиснику підозрюваного.

Ухвала може бути оскаржена протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Повний текст ухвали проголошено в судовому засіданні о 14 год 00 хв 12 червня 2023 року в залі судових засідань Комсомольського міського суду Полтавської області.