Єдиний унікальний номер 757/7214/23-п
Апеляційне провадження № 3-зв/824/16/2023
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2023 року суддя Київського апеляційного суду ОСОБА_5, розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді Київського апеляційного суду ОСОБА_6 від розгляду справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_3 , на постанову Печерського районного суду міста Києва від 20 березня 2023 року, прийняту відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

17 квітня 2023 року до Київського апеляційного суду надійшли матеріали за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_3 , на постанову Печерського районного суду міста Києва від 20 березня 2023 року про закриття провадження у справі відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Київського апеляційного суду від 24 травня 2023 року головуючим суддею визначено суддю ОСОБА_6

27.06.2023 року ОСОБА_1 подав заяву про відвід, в якій просить відвести суддю ОСОБА_6 від розгляду даної справи. В обгрунтування такої заяви ОСОБА_1 зазначав, що 12.06.2023 року у зв`язку з відсутністю у нього юридичної підготовки, недостатнього фінансового стану на придбання послуг адвоката, недовіри до адвокатів з центру безоплатної вторинної правової допомоги, він подав клопотання про залучення до розгляду апеляційної скарги в якості його захичника - фахівця у галузі права ОСОБА_4 . Суддею ОСОБА_6 було відмовлено у задоволені вищевказаної заяви, що викликало у апелянта сумнів у неупередженості судді відносно нього.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав свою заяву про відвід судді ОСОБА_6, ознайомившись з матеріалами справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП щодо ОСОБА_1 , апеляційний суд вважає, що заява про відвід судді ОСОБА_6 не може бути задоволена, виходячи наступного:

Оскільки положення КУпАП не містять процедури вирішення питання про відвід судді, однак таке право особи є важливою складовою права на справедливий суд, гарантованого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, апеляційний суд вважає можливим застосування в даному випадку аналогії закону, а саме застосування відповідних положень КПК України.

Відповідно до положень ст. 75 КПК України суддя не може брати участь у провадженні:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;

5) у випадку порушення встановленого порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Згідно положень ч. 5 ст. 80 КПК України відвід повинен бути вмотивованим.

У своїй заяві про відвід судді заявник, посилаючись на рішення Конституційного Суду України № 13-рп/2000 від 16.11.00 р., №23-рп/2009 від 30.09.2009 р., рішення ЄСПЛ від 24 листопада 2011 р. у справі «Загородній проти України» зазначав про свою незгоду з процесульним рішенням судді щодо недопуску до участі у справі в якості його захисника не адвоката, а фахівця у галузі права. Така відмова з його точки зору свідчить про упередженість судді по відношенню до нього, відтак наявність підстав для її відводу.

З точки зору суду наведені заявником обставини не можуть обумовлювати обгрунтованість сумнівів в безсторонності та неупередженості судді.

Дійсно, рішенням Конституційного Суду України № 13-рп/2000 від 16.11.00 р. було встановлено, що положення ч. 1 ст. 59 Конституції України треба розуміти як конституційне право підозрюваного, обвинуваченого і підсудного при захисті від обвинувачення та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, з метою отримання правової допомоги вибирати захисником своїх прав особу, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи. При цьому було визнано такими, що не відповідають Конституції України положення ч. 1 ст. статті 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за яким обмежується право на вільний вибір особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, як захисника своїх прав, крім адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

Вказане рішення було ухвалене в листопаді 2000 року і відповідало положенням діючої на той час редакції Конституції України. В той же час Законом № 1401-VIII від 02.06.2016 р. Конституцію України було доповнено ст. 1312, відповідно до якої до Основного закону були внесені зміни, за якими виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення. Законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

Цим же Законом розділ XV "Перехідні положення" Конституції було доповноне п. 161, відповідно до якого представництво відповідно до статті 1312 цієї Конституції виключно адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 1 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції - з 1 січня 2018 року; у судах першої інстанції - з 1 січня 2019 року.

З врахуванням вищевикладеного, відповідно до положень ст. 1312 Конституції України, яка є нормрою прясмої дії, з 1 січня 2018 року виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в апеляційному суді.

За таких умов обставини, якими ОСОБА_1 обумовлює свої сумніви в неупередженості судді, не відповідають дійсності.

Окрім зазначеного, суд звертає увагу на те, що само по собі незгода учаснгика справи з процесуальними рішення суду не може обумовлювати обгрунтованості сумнівів в безсторонності та неупередженості судді, відтак слугувати належною підставою для його відводу.

Виходячи з наведеного, суд не вбачає підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про відвід судді Київського апеляційного суду ОСОБА_6 у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_3 , на постанову Печерського районного суду міста Києва від 20 березня 2023 року, прийняту відносно ОСОБА_1 .

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, § 6 глави 3 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Київського апеляційного суду ОСОБА_6 від розгляду справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_3 на постанову Печерського районного суду міста Києва від 20 березня 2023 року про закриття провадження у справі відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Постанова судді апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя ОСОБА_5