Житомирський апеляційний суд
Справа №285/3684/23 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2023 року Житомирський апеляційний суд

в складі: головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 (дистанційно),

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 18 липня 2023 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Звягельської окружної прокуратури ОСОБА_6 та застосовано відносно підозрюваного

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Суховоля, Новоград-Волинського р-ну, Житомирської обл., громадянина України, українця, не працюючого, неодруженого, освіта середня спеціальна, зареєстрованого по АДРЕСА_1 та фактично проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 15 вересня 2023 року та визначено заставу у розмірі 20 (двадцяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 53 680 (п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят) гривень, з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, -

в с т а н о в и в :

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або особистого зобов`язання. Зазначає, що під час розгляду клопотання слідчого підозрюваний був позбавлений права на захист. Вказує, що прокурором не доведено наявності ризиків, передбачених п.1,5 ст.177 КПК України. Вказує, що ОСОБА_8 був затриманий за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, причетність до якого останній заперечує. Вважає, що до підозрюваного можливо застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або особистого зобов`язання, оскільки обраний запобіжний захід є занадто суворим, а розмір застави непомірний для нього.

В ухвалі слідчого судді зазначено, що слідчій звернулась до слідчого судді з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

В обґрунтування клопотання слідча зазначила, що в провадженні Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області перебувають матеріали досудового розслідування, відомості про яке внесені до ЄРДР 09.06.2023 року за № 0000691ЄРДР, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_8 в листопаді 2022 року (точна дата та час в ході досудового розслідування не встановлені) розмістив оголошення в соціальній мережі «Фейсбук» про продаж мотоциклу, в якому вказав свій абонентський номер. 27.11.2022 року ОСОБА_8 під час телефонної розмови з потерпілим ОСОБА_10 , з метою реалізації свого злочинного умислу та заволодіння чужими грошовими коштами, висунув вимогу ОСОБА_10 про перерахування на банківську картку грошових коштів у сумі 1000 у якості передоплати за надання вищевказаного майна. Потерпілий ОСОБА_10 , будучи введеним в оману, здійснив перерахування одним платежем на банківську картку ОСОБА_8 грошових коштів у розмірі 1000 гривень. Отримавши від ОСОБА_10 вказані грошові кошти, ОСОБА_8 будь-яких дій, спрямованих на продаж товару, який зобов`язувався поставити відповідно до розміщеного оголошення не вчинив, таким чином привласнив грошові кошти ОСОБА_10 в сумі 1000 грн. та розпорядився ними на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому майнову шкоду на вказану суму.

Крім цього, в листопаді 2022 року, більш точної дати та часу не встановлено, у ОСОБА_8 , повторно виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужими грошовими коштами для задоволення власних потреб шляхом обману, для чого ОСОБА_8 розмістив оголошення в соціальній мережі «Фейсбук» про продаж мотоциклу марки «Мінськ» як транспортного засобу чи по запчастинах. Зацікавившись даним оголошенням, 22.03.2023 року потерпілий ОСОБА_11 в соціальній мережі «Фейсбук» висловив ОСОБА_8 бажання придбати запчастини до мотоциклу. Під час спілкування ОСОБА_8 висунув вимогу ОСОБА_11 про перерахування на його банківську картку грошових коштів у сумі 500 гривень у якості передоплати за надання вищевказаного майна. Останній здійснив оплату одним платежем на банківську картку ОСОБА_8 грошових коштів у розмірі 500 гривень. Отримавши від ОСОБА_11 вказані грошові кошти, ОСОБА_8 будь-яких дій спрямованих на продаж товару, який зобов`язувався поставити відповідно до розміщеного оголошення не вчинив, таким чином привласнив грошові кошти ОСОБА_11 в сумі 500 грн. та розпорядився ними на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому майнову шкоду на вказану суму.

23.05.2023 року, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_8 зателефонував на абонентській номер для зв`язку НОМЕР_1 , який належить та яким користується ОСОБА_12 , та повідомив останньому завідомо недостовірні відомості, запропонувавши орендувати одну з квартир, що знаходиться в м. Звягель, не маючи при цьому намірів та можливостей вчиняти будь-які дії, спрямованих на надання нерухомості в оренду. Довіряючи ОСОБА_8 , вважаючи його військовим, який має дружину - ріелтора, будучи введеним останнім в оману щодо його дійсного злочинного наміру, погодився на вказану пропозицію. Під час вказаної телефонної розмови ОСОБА_8 висунув вимогу ОСОБА_12 про перерахування на банківську картку грошових коштів у сумі 1500 гривень на покриття витрат на бензин для здійснення поїздки в м. Звягель, без наміру повернути отримані кошти. ОСОБА_12 , перерахував одним платежем зі своєї банківської картки на банківську картку власником якої є ОСОБА_13 , грошові кошти у розмірі 1500 грн, який у свою чергу передав грошові кошти ОСОБА_8 . Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_12 шахрайським способом, ОСОБА_8 , 24.05.2023 року зателефонував ОСОБА_12 та висунув вимогу про необхідність здійснити оплату в сумі 4000 грн. за перший місяць проживання у квартирі, яку напередодні ОСОБА_8 обіцяв надати в оренду, не маючи при цьому намірів та можливостей вчиняти будь-які дії, спрямовані на надання нерухомості в оренду. ОСОБА_12 , будучи введеним в оману перерахував на банківську картку ОСОБА_13 грошові кошти у розмірі 4 000 гривень, який у свою чергу передав грошові кошти ОСОБА_8 . Отримавши від ОСОБА_12 вказані грошові кошти, ОСОБА_8 не виконав своїх зобов`язань щодо надання квартири в оренду, та таким чином привласнив грошові кошти на загальну суму 5 500 грн. та розпорядився ними на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому майнової шкоди на вказану суму.

30.06.2023 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України.

Слідчий зазначила, що під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, зокрема, можливість підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Враховуючи обґрунтованість підозри, тяжкість інкримінованого підозрюваному ОСОБА_8 кримінального правопорушення, дані про його особу, а також наявність ризиків, передбачених п.п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про задоволення клопотання слідчого та застосував відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави.

Заслухавши доповідача, доводи захисника ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_8 в підтримання апеляційної скарги, пояснення прокурора в заперечення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали клопотання слідчого, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Приймаючи рішення про задоволення клопотання органу досудового розслідування про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_8 слідчим суддею в повній мірі враховані вимоги ст.ст. 177, 178, 183, 194, 197 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчим суддею було встановлено, що існує обґрунтована підозра у вчиненні підозрюваним ОСОБА_8 нетяжкого злочину.

У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, підтверджується зібраними доказами, копії яких містяться в матеріалах клопотання слідчого, а саме: заявою про вчинене кримінальне правопорушення від 19.06.2023 року від ОСОБА_10 ; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 ; заявою про вчинене кримінальне правопорушення від 20.06.2023 року від ОСОБА_11 ; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_11 ; протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 08.06.2023 року від ОСОБА_12 ; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_12 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 , який підтвердив факт вчинення вказаного кримінального правопорушення; протоколами огляду речей, а саме - інформації, яку вилучено 29 червня 2023 року під час тимчасового доступу до речей і документів у ПрАТ «Київстар».

Крім того, обґрунтованість підозри стороною захисту не оспорюється.

Слідчим суддею враховано особу підозрюваного ОСОБА_8 , який на даний час постійного місця роботи та джерела доходів немає, відсутні міцні соціальні зв`язки, оскільки підозрюваний у шлюбі не перебуває та немає на утриманні неповнолітніх дітей, за місцем реєстрації фактично не проживає, тривалий час ухилявся від прибуття до суду в межах інших кримінальних проваджень, а також доведеність прокурором високого ступеню ризиків, передбачених п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України.

Ризик можливого переховування обґрунтований тим, що ОСОБА_8 , передбачаючи невідворотність покарання за вчинення попередніх кримінальних правопорушень, переховувався від суду, в cyдові засідання не з`являвся, будучи повідомленим про дату, час і місце судового розгляду та про причини неявки суд та прокурора не повідомляв, в зв`язку з чим 06.07.2023 ухвалою Новоград-Волинського міськрайонного суду у кримінальному провадженні №285/7149/22 (№0000592) ОСОБА_8 було оголошено в розшук та 17.07.2023 затримано.

Ризик вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_14 , обґрунтовується тим, що у провадженні Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області крім даного провадження, перебувають на розгляді кримінальні провадження №285/2097/22, №285/7149/22 та №285/1336/23 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.190 КК України та ч.4 ст.185 України, однак будучи обвинуваченим у інших кримінальних провадженнях, ОСОБА_8 знову був повідомлений про підозру у вчиненні аналогічного кримінального правопорушення.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає апеляційні доводи захисника про те, що прокурором не доведено наявність ризиків, передбачених п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України необґрунтованими.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що під час розгляду клопотання слідчого підозрюваний ОСОБА_8 був позбавлений права на захист, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки як видно з журналу судового засідання від 18.07.2023, під час розгляду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , останній повідомив, що йому адвокат не потрібен. Вказані обставини в суді апеляційної інстанції підозрюваний ОСОБА_8 підтвердив.

Крім того, відповідно до вимог ст.52 КПК України, у даному випадку участь захисника не є обов`язковою.

Посилання апелянта на те, що обраний запобіжний захід є занадто суворим а сума застави непомірною для підозрюваного, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки з урахуванням тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , вагомості наявних доказів вчинення ним даного кримінального правопорушення, тяжкості покарання, що загрожує у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого злочину, а також даних про особу підозрюваного ОСОБА_8 та наявності ризиків, передбачених п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України, слідчий суддя обґрунтовано дійшов висновку про неможливість застосування до підозрюваного ОСОБА_8 менш суворого запобіжного заходу та дотримався вимог п.3 ч.2 ст.183 КПК України щодо застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Крім того, розмір застави слідчім суддею визначено в межах, передбачених п.1 ч.5 ст.182 КПК України, а тому підстав для зменшення розміру застави колегія суддів не вбачає.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Крім того, слід зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Таким чином, доводи апеляційної скарги захисника не можуть бути визнані колегією суддів достатніми для скасування оскаржуваного судового рішення, яке є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 18 липня 2023 року, якою застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 15 вересня 2023 року та визначено заставу у розмірі 20 (двадцяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 53 680 (п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят) гривень, з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України - без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді :