УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №:755/18479/18

Провадження №: 1-кс/755/1784/23

"26" липня 2023 р.

м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва (далі - Суд) у складі слідчої судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , та сторін провадження: особи, яка подала заяву про відвід ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_3 про відвід прокурорів групи прокурорів у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР 08 жовтня 2017 року за № 0013810, установив:

І. СУТЬ ЗАЯВИ

ОСОБА_3 , звернувся, у порядку ч. 2 ст. 81 Кримінального процесуального кодексу (далі КПК) України, із заявою про відвід прокурорів групи прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР 08 жовтня 2017 року за № 0013810, з підстав визначених ст. 77 КПК, у відношенні цього прокурора.

Наявність обставин визначених п. 3 ч. 1 ст. 77 КПК автор звернення мотивує неналежним виконанням прокурорами своїх обов`язків щодо нагляду за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні в порядку ст. 36 КПК, зокрема в заяві вказується, що слідчими суддями неодноразово було констатовано порушення вимог ст. 220 КПК, скасовано низку постанов прокурора ОСОБА_4 , котрі він ухвалював у межах цієї справи, як необґрунтованих.

Також, щодо прокурорів ОСОБА_6 та ОСОБА_5 заявник, окрім наведеного, покликався на те, що останні, згідно листа окружної прокуратури від 16 червня 2023 року, жодного разу не витребували матеріали кримінального провадження, а прокурор ОСОБА_4 знайомився з ними в останнє ще 10 вересня 2021 року.

Нині, 19 червня 2023 року, ОСОБА_3 подано дисциплінарну скаргу до КДКП, ОГП щодо прокурорів, що не дозволить їм надалі неупереджено виконувати покладені на них обов`язки процесуального керівництва у цьому кримінальному провадженні.

ІІ. ПОЗИЦІЇ СТОРІН

ОСОБА_3 підтримав заяву про відвід прокурорів.

Прокурор ОСОБА_4 не вбачав підстав для відводу прокурорів групи прокурорів, з огляду на відсутність обставин визначених п. 3 ч. 1 ст. 77 КПК.

Прокурори ОСОБА_6 та ОСОБА_5 в судове засідання не прибули, пояснень не направляли, однак, в силу ст. 22, 26, 81 КПК не перешкоджає розгляду питання їх відводу.

ІІІ. ПРОЦЕДУРА

Заява про відвід прокурорів надійшла до суду 19 червня 2023 року та передана для розгляду 20 червня 2023 року слідчій судді ОСОБА_1 .

Після чого ОСОБА_3 заявив відвід слідчій судді ОСОБА_1 , однак ухвалою судді ОСОБА_7 від 10 липня 2023 року у задоволенні цієї заяви було відмовлено.

18 липня 2023 року до суду надійшло клопотання ОСОБА_3 про заявлення слідчим суддею самовідводу, однак у ході розгляду провадження самовідводи від слідчого судді не надійшли (див. журнал судового засідання за 18 липня 2023 року).

IV. КРИМІНАЛЬНЕ ПРОЦЕСУАЛЬНЕ ЗАКОНОДАВСТВО

Кримінальний процесуальний кодекс України

Стаття 77. Підстави для відводу прокурора, слідчого, дізнавача

1. Прокурор, слідчий, дізнавач не має права брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, членом сім`ї або близьким родичем сторони, заявника, потерпілого, цивільного позивача або цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому ж провадженні як слідчий суддя, суддя, захисник або представник, свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах кримінального провадження або існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості.

Стаття 80. Заява про відвід

1. За наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, […] прокурор, слідчий, дізнавач, […] зобов`язані заявити самовідвід.

2. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.

4. […] Заяви про відвід під час судового провадження подаються до початку судового розгляду. Подання заяви про відвід після початку судового розгляду допускається лише у випадках, якщо підстава для відводу стала відома після початку судового розгляду.

5. Відвід повинен бути вмотивованим.

V. ОЦІНКА СЛІДЧОГО СУДДІ

Слідчий суддя, заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали, як цього судового провадження, так і кримінального провадження, та проаналізувавши доводи ОСОБА_3 на предмет дійсності обставин визначених ст. 77 КПК у відношенні прокурорів, зауважує таке.

Прокурор є одним з учасників кримінального провадження, що належить до сторони обвинувачення і на якого ст. 36 КПК покладено функцію нагляду за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням.

Відвід як окремий правовий інститут, регламентований КПК, є засобом усунення чи самоусунення слідчого судді, судді, присяжного або окремих учасників кримінального провадження від участі в досудовому розслідуванні та судовому провадженні за наявності передбачених обставин, що викликають сумнів у їх об`єктивності та неупередженості (див. постанову Верховного Суду від 17 січня 2022 року у справі № 373/2562/15-к).

Тобто, головна мета відводу - гарантування безсторонності. Правові підстави для відводу прокурора визначені ч. 1 ст. 77 КПК України.

Відвід може бути ініційований особою, яка бере участь у кримінальному провадженні, однак він повинен бути вмотивований (ч. 2, 5 ст. 80 КПК України).

Серед підстав для відводу прокурора, визначених у ст. 77 КПК України, за яких прокурор не має права брати участь у кримінальному провадженні, поміж іншого передбачено, існування інших обставин, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості.

Позаяк, як правило, неупередженість являє собою відсутність упереджень, при цьому її наявність чи відсутність можуть бути перевірені різними способами (див., наприклад, рішення ЄСПЛ, у справах «Kyprianou v. Cyprus» (заява № 73797/01, пункт 118, від 15 грудня 2005 року, https://hudoc.echr.coe.int/ukr?i=001-71671), «Micallef v. Malta» (заява № 17056/06, пункт 93, від 15 жовтня 2009 року, https://hudoc.echr.coe.int/ukr?i=001-95031).

Водночас, слід враховувати, що прокурор, здійснює нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням (ч. 2 ст. 36 КПК України).

Прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові та інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення прокурора (ч. 1 ст. 36 КПК України).

Тобто, діюче кримінальне процесуальне законодавство України передбачає, що прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Зазначена правова норма гарантує незалежність посадової особи органу державного обвинувачення у виборі у визначених законом межах способу здійснення своїх повноважень, в тому числі у прийнятті тих чи інших рішень, що є запорукою їх неупередженості й ефективності.

Процесуальна самостійність прокурора і його свобода нарівні з протилежною стороною у відстоюванні тієї чи іншої правової позиції є чинниками справедливого балансу прав та законних інтересів усіх учасників процесу, а також інших осіб, держави й суспільства.

Відповідно, уважати проявом упередженості реалізацією прокурором своїх повноважень щодо учинення певних дій, або ж навпаки їх не вчинення, трактування норм КПК за своїм внутрішнім переконанням через призму установлених слідством фактичних обставин, на думку слідчого судді, підстав немає.

Більш того, слід зауважити, що з юридичної точки зору іншими обставинами, в розрізі п. 3 ч. 1 ст. 77 КПК, можуть бути: надання особою консультацій чи інших послуг як напередодні, так і в процесі провадження; перебування її в дружніх або неприязних стосунках з будь-ким із учасників провадження, у службовій, матеріальній чи іншій залежності від них, а також в інших відносинах, що викликають сумніви в неупередженості, в тому числі в дружніх або неприязних стосунках з особами, які беруть участь у кримінальному провадженні (див. ухвалу ВП ВС від 23 лютого 2021 року в провадженні №13-66зво20),однак про них в заяві заявника не йдеться.

При цьому, така засада кримінального провадження як змагальність сторін, визначена ст. 22 КПК України, передбачає самостійне обстоювання учасниками кримінального провадження їхніх правових позицій. Таке обстоювання полягає не лише у повідомленні суду своєї позиції та її належній аргументації, а й у доведенні відповідними засобами доказування певних обставин чи фактів, на яких вона ґрунтується, що слідує з положень ч. 5 ст. 80 КПК України.

Кримінальний процесуальний закон зобов`язує слідчого суддю ухвалювати рішення на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими відповідно до ст. 94 КПК України, що є ознакою обґрунтованості судового рішення (ч. 3 ст. 370 КПК України). А тому, при оцінці питання наявності обставин визначених ст. 77 КПК, слідчий суддя не може покладатися виключно на повідомлення учасника кримінального провадження щодо певних обставин, тобто презюмувати їх достовірність.

Проаналізувавши інші доводи заявника, окрім вище досліджених, котрі були наведені ним, як передумова відводу, судом зауважується, що внутрішні емоційно-вольові відчуття заявника з того чи іншого питання без наявності з цього питання певних доказів чи інформації (для прикладу даних про проведення досудового розслідування за описаними у заяві про відвід фактами, повідомлення про підозру тощо) не є достатньою підставою для констатації факту наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості прокурора (-ів).

Сама ж по собі незгода з діями прокурора (-ів) у провадженні, чи визначеним комплексом процесуальних дій та рішень організаційного характеру в кримінальному провадженні не є підставою відводу.

Так, для прикладу, у справі № 826/14033/17 в ухвалі від 03 липня 2019 року ВС сформував позицію про те, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Відповідно, на переконання слідчої судді, аналогічно і незгода сторони з процесуальними рішеннями прокурора щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для його відводу.

В частині подання скарг до КДКП, то слід зауважити, що ВП ВС у справі № 800/466/17 аналізувалася ситуація при якій заявник подав відвід суддям з огляду на подання ними повідомлення до ВРП про його ж втручання в їхню діяльність та ухвалою Великої палати від 24 лютого 2020 року у задоволенні такого відводу було відмовлено, оскільки обставини, наведені на обґрунтування заяви про відвід, не можна вважати об`єктивно обґрунтованими.

Відповідно повертаючись до обставин цієї справи слідча суддя відмічає, що у цій ситуації, наведені на обґрунтування заяви про самовідвід доводи самі по собі, як такі, що слідують з факту самого подання скарг, не можна вважати об`єктивно обґрунтованими та достатніми для відводу, позаяк заявником лише реалізоване наявне у нього право звернення до КДКП та про його (права) наявність зрозуміло усім прокурорам, котрі перебувають на відповідних посадах. Питання про упередженість може виникати лише у разі настання певних наслідків у ході дисциплінарного провадження, однак сама по собі реалізація прямо передбаченого права, а не гаданого, не є тим чинником, котрий свідчить про упередженість.

Щодо висловлювань про цивільно-правові відносини у провадженні, то слідчий суддя зауважує, що за практикою ЄСПЛ питань про недостатню безсторонність суду не виникає і тоді, коли суддя вже постановляв суто формальні і процедурні рішення на інших стадіях провадження; натомість така проблема може виникнути тоді, коли на інших стадіях провадження цей же суддя висловлювався щодо вини обвинуваченого (див. для прикладу, рішення у справі «Gomez de Liano y Botella v. Spain», заява № 21369/04, від 22 липня 2008 року, §§ 67-72, https://hudoc.echr.coe.int/ukr?i=001-87874, та ухвалу ВПВС від 11 липня 2023 року у справі № 1-7/12, https://reestr.court.gov.ua/Review/112175928, щодо умов застосування вказаного рішення ЄСПЛ). В цій ситуації, з заяви про відвід йдеться, що про відносини такого характеру прокурори не заявляли (див. аркуш 9 заяви про відвід), а тому і до оцінки їх наслідку, як і факту перевірки їх дійсності, у межах цієї справи, слідчий суддя не вдається.

У ході цього розгляду, також не установлено з боку прокурора (- ів) умисних або необережних дій чи висловлювань, які б свідчили про пряму чи опосередковану особисту зацікавленість у вирішенні справи або іншим чином давали б підстави сумніватися в неупередженості.

Як і обставин визначених п. 1- 2 ч. 1 ст. 77 КПК України.

Як наслідок, проаналізувавши матеріали судового провадження, у порядку ст. 94 КПК України, не убачається передумов для відводу прокурора (-ів) з підстав наведених у заяві заявника, у порядку ст. 77 указаного Кодексу.

З цих підстав та керуючись ст. 77, 80, 81, 369-372, 376 КПК України, Суд постановив

відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід прокурорів групи прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР 08 жовтня 2017 року за № 0013810.

Ухвала оскарженню не підлягає та є обов`язковою до виконання на всій території України.

Визначити час проголошення повного тексту - 17:45 год. 31 липня 2023 року.

Слідча суддя ОСОБА_1