Справа № 639/1760/23
Провадження № 1-кп/639/343/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2023 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000016 від 26.01.2023, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, офіційно не працевлаштованого, який тяжких захворювань та інвалідності не має, неодруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не має, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 21.02.2017 Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки;

- 02.07.2018 Київським районним судом м. Харкова за ч. 4 ст. 185 КК України, із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців, 10.02.2022 звільнений з ДУ «Холодногірська виправна колонія (№ 18) Харківської області» у зв`язку з відбуттям строку покарання;

- 21.10.2022 Жовтневим районним судом м. Харкова за ст. 128 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік;

у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ст. 126-1 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

І. Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, а також у порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», безпричинно, умисно, систематично вчиняє психологічне насильство по відношенню до свого батька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що призводить до психологічних, фізичних страждань останнього, а також погіршення якості його життя, що виражається у формі втрати енергійності, втомі, фізичному дискомфорті, втраті повноцінного сну та відпочинку.

Так, 19 листопада 2022 року приблизно о 12:00 ОСОБА_3 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив сварку зі своїм батьком ОСОБА_5 , під час якої висловлював погрози та образи, чим вчинив психологічне насильство в сім`ї. За вказані дії постановою Жовтневого районного суду м. Харкова від 16.01.2023 ОСОБА_3 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП за вчинення насильства в сім`ї та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 170 гривень.

Крім цього, 30 грудня 2022 року о 09:30 ОСОБА_3 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив сварку зі своїм батьком ОСОБА_5 , під час якої висловлював погрози та образи, чим вчинив психологічне насильство в сім`ї. За вказані дії постановою Жовтневого районного суду м. Харкова від 18.01.2023 ОСОБА_3 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП за вчинення насильства в сім`ї та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень.

Крім цього, 08 листопада 2022 року, точний час встановити в ході досудового розслідування неможливо, ОСОБА_3 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив сварку зі своїм батьком ОСОБА_5 , під час якої висловлював погрози та образи, чим вчинив психологічне насильство в сім`ї. За вказані дії постановою Жовтневого районного суду м. Харкова від 18.01.2023 ОСОБА_3 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП за вчинення насильства в сім`ї та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 гривень.

Таким чином, ОСОБА_3 , будучи особою, неодноразово притягнутою до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства за ст. 173-2 КУпАП, вчинив умисний злочин проти здоров`я особи за наступних обставин:

Так, 31.12.2022 приблизно о 14 год 00 хв ОСОБА_6 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , умисно вчинив відносно свого батька ОСОБА_5 психологічне насильство, яке до цього носило систематичний характер, а саме: кричав на нього, ображав нецензурною лайкою, принижував людську гідність, погрожував фізичною розправою, що призвело до психологічних страждань потерпілого. Внаслідок таких систематичних дій з боку ОСОБА_3 потерпілий ОСОБА_5 постійно перебуває у стані емоційного пригнічення та у нього спостерігається погіршення психологічного самопочуття, зниження самооцінки, втрата позитивних емоцій та жаги до життя, погіршенні якості життя в цілому.

Крім того, 17.02.2023 приблизно о 16 год 00 хв ОСОБА_3 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , умисно вчинив відносно свого батька ОСОБА_5 психологічне насильство, яке до цього носило систематичний характер, а саме: кричав на нього, ображав нецензурною лайкою, принижував людську гідність, погрожував фізичною розправою, що призвело до психологічних страждань потерпілого. Внаслідок таких систематичних дій з боку ОСОБА_3 потерпілий ОСОБА_5 постійно перебуває у стані емоційного пригнічення та у нього спостерігається погіршення психологічного самопочуття, зниження самооцінки, втрата позитивних емоцій та жаги до життя, погіршенні якості життя в цілому.

Таким чином, ОСОБА_3 у зазначений вище період часу вчинив кримінально-карані дії - умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо батька, з яким він перебуває у сімейних відносинах, що призвело до фізичних та психологічних страждань, основними складовими якого є:

-психологічне насильство у відношенні свого батька ОСОБА_5 в межах їх сумісного місця проживання;

-насильницька агресія, що виразилася у вмотивованій деструктивній поведінці, яка спричинила фізичних та психологічних страждань потерпілому, викликавши у нього психологічний дискомфорт, тобто негативні переживання, стан напруженості, страху та пригніченості.

ІІ. Позиція обвинуваченого ОСОБА_3 щодо пред`явленого обвинувачення та надані обвинуваченим покази

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого статтею 126-1 КК України, визнав частково.

Під час допиту у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 надав показання, що у нього з батьком ОСОБА_5 дійсно відбувались словесні сварки, це було декілька разів, які виникають на побутовому ґрунті. Він всіляким чином намагається уникнути цих конфліктних ситуацій, однак, незважаючи на це, його батько ОСОБА_5 , перебуваючи у стані сп`яніння, після сварок викликає поліцію із незрозумілих для нього причин. З батьком вони дійсно сварилися словесно, фізичного насильства до батька він не застосовував, погроз на його адресу не висловлював. 31 грудня 2022 року та 17 лютого 2023 року сварок не було, фізичного чи психологічного насильства, погроз та образ щодо батька, він не висловлював.

ІІІ. Досліджені докази на підтвердження встановлених судом обставин

Незважаючи на часткове визнання обвинуваченим ОСОБА_3 своєї вини у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, його винуватість підтверджується показаннями потерпілого ОСОБА_5 , показаннями свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які були допитані під час судового розгляду, а також сукупністю досліджених письмових доказів у кримінальному провадженні.

Так, під час допиту у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 надав показання, що в лютому 2022 року з виправної колонії звільнився його син ОСОБА_3 , після чого у їх сім`ї почалися сварки. В лютому 2022 року ОСОБА_3 штовхнув його та з необережності зламав йому ногу, за що він був засуджений за ст. 128 КК України. В їх сім`ї постійно виникають сварки, які провокує син. Так, 08 листопада 2022 року, 19 листопада 2022 року та 30 грудня 2022 року ОСОБА_3 вчинив домашнє насильство щодо нього, за цим фактом було здійснено виклик працівників поліції, поліцейські стосовно сина склали протоколи про адміністративне правопорушення та він був притягнутий до адміністративної відповідальності. В подальшому 31.12.2022 ОСОБА_3 вчинив щодо нього домашнє насильство, кричав на нього, ображав нецензурною лайкою та принижував людську гідність, погрожував йому фізичною розправою. Аналогічні події відбулись 17 лютого 2023 року. Вказані сварки виникають систематично через те, що його син ОСОБА_3 вживає наркотичні речовини, поводить себе агресивно, внаслідок чого потерпілий постійно перебуває у стані страху.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 надала показання, що вона є матір`ю обвинуваченого ОСОБА_3 . У їх сім`ї син постійно провокує скандали, які виникають на побутовому ґрунті, під час яких він поводить себе агресивно, виражається нецензурною лайкою та висловлює погрози застосування фізичного насильства. Внаслідок цього чоловік постійно викликає поліцію, після чого син уходить з будинку або його заспокоюють працівники поліції. За 2022 - 2023 роки чоловік близько 10 разів викликав поліцію через таку поведінку сина.

Під час допиту у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 надав показання, що він працює дільничним офіцером поліції ВП № 1 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області. Йому неодноразово телефонував потерпілий ОСОБА_5 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зі скаргами на сина, який провокує в їх сім`ї сварки та висловлює погрози. При здійсненні їх виїздів за викликами ОСОБА_3 поводився агресивно, перебував у неадекватному стані, потерпілий ОСОБА_5 при цьому був тверезий. Зі слів батька стало відомо, що ОСОБА_3 влаштовує сварки, висловлюється нецензурною лайкою, кричить та висловлює погрози, що негативним чином впливає на психологічний стан потерпілого. Обвинувачений ОСОБА_3 неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства щодо свого батька ОСОБА_5 .

Крім цього, вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, підтверджується сукупністю досліджених письмових доказів (документів) у кримінальному провадженні № 0000016 від 26.01.2023, а саме:

-заявою потерпілого ОСОБА_5 від 24.01.2023, яка подана на адресу ВП № 1 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області, про вжиття заходів щодо його сина ОСОБА_3 , який систематично влаштовує сварки за місцем проживання, в ході якої висловлюється на його адресу нецензурною лайкою та погрожує фізичною розправою. 31.12.2022 він викликав поліцію за фактом конфлікту із сином (матеріали кримінального провадження (далі - к. п.) арк. 11);

-заявою потерпілого ОСОБА_5 від 17.02.2023, яка подана на адресу ВП № 1 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області, про вжиття заходів щодо його сина ОСОБА_3 , який 17.02.2023 о 16:30 за місцем мешкання вчинив з ним сварку, кидався у бійку, висловлювався лайкою (к. п. арк. 61);

-постановою судді Жовтневого районного суду м. Харкова ОСОБА_9 від 16.01.2023 по справі № 639/4174/22 про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 170 грн., за фактом вчинення ним 19.11.2022 о 12:00 домашнього насильства щодо його батька ОСОБА_5 (к. п. арк. 46);

-постановою судді Жовтневого районного суду м. Харкова ОСОБА_10 від 18.01.2023 по справі № 639/246/23 про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 340 грн., за фактом вчинення ним 30.12.2022 о 09:30 домашнього насильства щодо його батька ОСОБА_5 (к. п. арк. 47);

-постановою судді Жовтневого районного суду м. Харкова ОСОБА_11 від 23.01.2023 по справі № 639/325/23 про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 510 грн., за фактом вчинення ним 08.11.2022 домашнього насильства щодо його батька ОСОБА_5 (к. п. арк. 48).

Достовірність та об`єктивність наведених доказів у суду сумніву не викликає, адже вони отримані без порушення закону, узгоджуються один з одним, відносні, допустимі та достатні, у зв`язку з чим суд вважає можливим прийняти вказані докази.

Суд вважає безпосередньо досліджені докази належними, допустимими, достовірними, і в сукупності достатніми для належної правової оцінки дій обвинуваченого та визнання його винуватості.

Оцінюючи відповідно до вимог ст. 94 КПК України вищевказані докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого злочину доведена поза розумним сумнівом, підтверджується показаннями потерпілого ОСОБА_5 , показаннями свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які були допитані під час судового розгляду, а також сукупністю досліджених письмових доказів у кримінальному провадженні.

ІV. Частина статті закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений ОСОБА_3 .

Статтею 126-1 КК України передбачено кримінальну відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне систематичне вчинення фізичного, психологічного або економічного насильства щодо подружжя чи колишнього подружжя або іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах, що призводить до фізичних або психологічних страждань, розладів здоров`я, втрати працездатності, емоційної залежності або погіршення якості життя потерпілої особи.

Психологічне насильство включає словесні та невербальні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, - якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинивши емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

В розумінні ст. 126-1 КК України особами, які перебувають у сімейних відносинах, є не лише подружжя, а й батьки та діти, інші особи, які проживають однією сім`єю.

Згідно з правовим висновком, який викладено в постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 25.02.2021 по справі № 583/3295/19 (провадження № 51-6189км20), об`єктивну сторону зазначеного кримінального правопорушення складають діяння, що виражаються в систематичному насильстві в формах фізичного, психологічного та економічного насильства. Закінченим кримінальне правопорушення вважається з моменту вчинення хоча б однієї із трьох форм насильства (фізичного, психологічного чи економічного) втретє, у результаті чого настав хоча б один із вказаних в законі наслідків. При цьому не має значення, чи було відображено в адміністративному протоколі поліції, в обмежувальному приписі чи в іншому документі факт перших двох актів насильства. Факт документування має значення для доказування систематичності, але не більше ніж інші передбачені законом докази.

Враховуючи встановлені під час судового розгляду кримінального провадження обставини, суд приходить до висновку, що своїми умисними та протиправними діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення - злочин, передбачений ст. 126-1 КК України, а саме: домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо батька, з яким винний перебуває у сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань потерпілої особи.

V. Мотиви суду при призначенні покарання

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до вимог ч. 1 ст. 66 КК України, не встановлено.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до вимог ч. 1 ст. 67 КК України, не встановлено.

Вивченням особи ОСОБА_3 встановлено, що він раніше неодноразово судимий, судимість не знята та не погашена у встановленому законом порядку, на обліку в лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, тяжких захворювань та інвалідності не має, має середньо-спеціальну освіту, офіційно не працевлаштований, неодружений, дітей та непрацездатних осіб на утриманні не має (к. п. арк. 51 - 57).

Відповідно до вимог статей 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а при його призначенні суд повинен ураховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Згідно з принципами співмірності та індивідуалізації покарання за своїм видом та розміром повинно бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій.

Виходячи з указаної мети й вищезазначених принципів, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд виходить із положень ст. ст. 50, 65 КК України, а саме: принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є нетяжким злочином, особу винного, який вину у вчиненому злочині визнав частково, у вчиненому не розкаюється, по справі відсутні обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 , попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень та досягнення цілей покарання йому необхідно призначити покарання за вчинення злочину, передбаченого ст. 126-1 КК України, у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців, яке є необхідним та достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Відповідно до ч. 4 ст. 71 КК України, остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Враховуючи той факт, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив інкриміноване кримінальне правопорушення після винесення вироку Жовтневого районного суду м. Харкова від 21.10.2022, за яким він засуджений за ст. 128 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік, на підставі ч. 1 ст. 71, п. «б» п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України суд призначає остаточне покарання за сукупністю вироків, шляхом повного приєднання до призначеного за цим вироком суду покарання невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

При цьому, враховуючи характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, відсутність пом`якшуючих покарання обставин та відсутність зі сторони обвинуваченого щирого каяття у вчиненому, особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який раніше неодноразово судимий, вчинив новий умисний злочин у період звільнення від відбування покарання з випробуванням, суд приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень неможливо без його ізоляції від суспільства та без реального відбування покарання в місцях позбавлення волі.

На переконання суду, саме таке покарання відповідає загальним засадам його призначення, визначеним у статтях 50, 65 КК України, є справедливим та співмірним протиправному діянню, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення ними нових кримінальних правопорушень.

VI. Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку

Цивільний позов у кримінальному провадженні потерпілим ОСОБА_5 не заявлено.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Оскільки обвинуваченому ОСОБА_3 судом призначено покарання у виді позбавлення волі, яке він повинен відбувати реально, на підставі абз. 12 п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України за клопотанням прокурора суд вважає за необхідне обрати стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили, з метою уникнення спроб обвинуваченого переховуватись від суду чи перешкодити кримінальному провадженню іншим чином.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. ст. 370, 371, 373, 374, 376, 392 - 395 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ст. 126-1 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного за цим вироком покарання повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 21.10.2022, відповідно до п. «б» п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України виходячи із співвідношення, що 1 (одному) року обмеження волі відповідає 6 (шість) місяців позбавлення волі, та призначити ОСОБА_3 до відбування остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

До набрання вироком законної сили обрати стосовнообвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор», взявши його під варту в залі суду негайно.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 відраховувати з дня ухвалення вироку суду, тобто з 22 травня 2023 року.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його оголошення, а для обвинуваченого, який тримається під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення йому копії судового рішення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Роз`яснити обвинуваченому право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Обвинуваченому, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, роз`яснюється право заявляти клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1