ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №645/299/23 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/818/598/23 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.5 ст.27, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

- головуючого ОСОБА_2 ,

- суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

- при секретарі ОСОБА_5 ,

- за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м.Харкова кримінальне провадження за апеляційною скаргою заступника керівника Харківської обласної прокуратури на вирок Фрунзенського районного суду м.Харкова від 01 лютого 2023 року щодо ОСОБА_7 , -

УСТАНОВИЛА:

Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, громадянина України, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, із середньою освітою, маючого на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України не маючого судимості,-

засуджено:

-за ч.5 ст.27, ч.1 ст.358 КК України на 1 рік обмеження волі;

-за ч.4 ст.358 КК України на 2 роки обмеження волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_7 визначено остаточне покарання - 2 роки обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік та покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Кримінальне провадження було розглянуто судом у порядку, передбаченому ст.ст.381-382 КПК України.

Як установив суд, ОСОБА_7 , з метою уникнення від встановленої Законом відповідальності за керування транспортним засобом, без передбаченого дозволу (посвідчення водія), в порушення вимог статті 15 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 року, яка визначає основні положення щодо допуску до керування транспортними засобами, а також постанови Кабінету Міністрів України №340 від 8 травня 1993 року «Про затвердження положення про порядок видачі посвідчення водія та допуск громадян до керування транспортним засобом», а саме п. 16, згідно якого посвідчення водія на право керування транспортним засобом однієї з категорій видається особі, яка пройшла медичний огляд у порядку, встановленому МОЗ, а також підготовку або перепідготовку відповідно до встановлених планів і програм та склала теоретичний і практичний іспити в сервісному центрі МВС.

Так, у жовтні 2021 року ОСОБА_7 , діючи умисно, протиправно, з метою подальшого використання підробленого посвідчення водія, вступив у змову з невстановленою під час досудового розслідування особою, матеріали відносно якої виділено у окреме провадження, та усвідомлюючи злочинний характер своїх дій щодо пособництва у вчиненні підроблення офіційного документа (посвідчення водія), надав невстановленій досудовим розслідуванням особі, матеріали відносно якої виділено у окреме провадження, свої анкетні дані, а саме фотозображення паспорту та фотокартку для подальшого їх внесення до підробленого документу, чим створив сприятливі умови для вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.

У подальшому вищевказана невстановлена особа у невстановленому під час досудового розслідування час та місці, виготовила за допомогою струминного знакосинтезуючого друкуючого пристрою, підроблений документ - посвідчення водія, який надає право керувати транспортним засобом та видається в установленому Законом порядку з дотриманням певної процедури, а саме бланк посвідчення водія серії НОМЕР_1 , категорії В, видане 06.10.2021 ТСЦ №5644, в яке внесла анкетні дані та фотографію ОСОБА_7 . Надалі, поштовим відправленням на ім`я ОСОБА_7 було направлено до відділення № 109 «Нова пошта» - підроблене, невстановленою особою, посвідчення водія серії НОМЕР_1 , категорії В, видане 06.10.2021 року ТСЦ №5644 на ім`я ОСОБА_7 .

Далі, продовжуючи реалізацію свого протиправного умислу,

ОСОБА_7 поштовим відправленням отримав у відділенні «Нової пошти» №109 за адресою: м. Харків, вул. Полтавський Шлях, 17, від невстановленої досудовим розслідуванням особи завідомо підроблений документ, а саме посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 06.10.2021 на ім`я останнього, за що заплатив грошові кошти в сумі 7000 гривень, для подальшого використання завідомо підробленого посвідчення водія.

Відповідно до висновку експерта судової технічної експертизи від 16.12.2022 № 34712/36144 - Бланк наданого для дослідження посвідчення водія з серійним номером НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_7 не відповідає вимогам, що пред`являються до документів даного виду, тобто, бланк виконаний не на підприємстві, яке уповноважене на випуск даних документів. У текст наданого для дослідження посвідчення водія з серійним номером № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_7 зміни шляхом підчистки, дописки, травлення тощо не вносились.

Разом з тим, ОСОБА_7 , продовжуючи свій протиправний умисел, будучи обізнаним про те, що відповідно до вимог статті 15 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 року, яка визначає основні положення щодо допуску до керування транспортними засобами, а також п. п. «а» п. 2.1. ч. 2 «Обов`язки і права водіїв механічних транспортних засобів» Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, які наголошують, що водій зобов`язаний мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та необхідності складання відповідних іспитів для його отримання, затверджених наказом МВС України № 515 від 07.12.2009, достовірно знаючи, що він не отримував у встановленому Положенням «Про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 340 від 8 травня 1993 року, порядку посвідчення водія серії НОМЕР_1 , категорії В, видане 06.10.2021 ТСЦ №5644 на ім`я ОСОБА_7 , та маючи умисел на подальше використання завідомо підробленого посвідчення водія, бланк якого відповідно до висновку експерта судової технічної експертизи документів від 16.12.2022 за способом виготовлення та використаними засобами захисту не відповідає бланкам національного посвідчення водія, що випускалися поліграфічним комбінатом України, переслідуючи мету використання вищевказаного підробленого документу, усвідомлюючи, що пред`явлення посвідчення водія дозволить йому керувати транспортним засобом, у період часу з 29.10.2021 по 20.11.2022 почав використовувати завідомо підроблений документ, а саме посвідчення водія серії НОМЕР_1 , виданого 06.10.2021 року ТСЦ № 5644 на своє ім`я.

19 листопада 2022 року, приблизно о 15 год. 12 хв., здійснив зупинку по Салтівському Шосе, 264А/1 в місті Харкові на автомобілі «ВАЗ 21150», д.н.з. НОМЕР_3 », чим не виконав вимогу д.з. 3.34 «Зупинка заборонена». В наслідок чого був виявлений працівником УПП в Харківській області ДПП в м. Харкові за порушення правил дорожнього руху. Після чого, ОСОБА_7 , достовірно знаючи, що у нього знаходиться при собі підроблений документ - посвідчення водія серії НОМЕР_1 , видане 06.10.2021 року ТСЦ № 5644, яке він не отримував у встановленому порядку Положенням «Про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, на законну вимогу працівників поліції пред`явив останнім, завідомо підроблений документ, а саме посвідчення водія серії НОМЕР_1 , виданого 06.10.2021 ТСЦ № 5644 на своє ім`я.

Тим самим, ОСОБА_7 , використав, завідомо для нього підроблене посвідчення водія серії НОМЕР_1 , категорії В, видане 06.10.2021 ТСЦ №5644 на ім`я ОСОБА_7 .

В апеляційній скарзі заступник керівника Харківської обласної прокуратури ставить питання про зміну вироку в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосуванням кримінального закону, який підлягає застосуванню - ст.69-1 КК України при призначенні покарання за ч.4 ст.358 КК України. Зазначив, що суд першої інстанції визнав обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_7 - щире каяття; обтяжуючих покарання обставин судом не встановлено; вину в інкримінованих злочинах обвинувачений визнав в повному обсязі; матеріальної шкоди злочином, передбаченим ч.4 ст.358 КК України не завдано, і таким чином не має необхідності враховувати таку пом`якшуючу ознаку, як відшкодування завданих збитків, що дає право суду призначити покарання за правилами ст.69-1 КК України, яка вимагає призначити покарання, розмір якого не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті. Просить вважати ОСОБА_7 засудженим:

-за ч.5 ст.27, ч.1 ст.358 КК України 1 рік обмеження волі;

-за ч.4 ст.358 КК України 1 рік 4 місяці обмеження волі.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити остаточне покарання - 1 рік 4 місяці обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 1 рік та відповідно до ст.76 КК України покласти на обвинуваченого обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Доводи апеляційної скарги заступника керівника Харківської обласної прокуратури про неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, є обґрунтованими.

Відповідно до п.п.1, 2ч.1 ст.66 КК України, при призначенні покарання обставинами, які його пом`якшують, визнаються:

1) з`явлення із зізнанням, щире каяття або активне сприяння розкриттю злочину;

2) добровільне відшкодування завданого збитку або усунення заподіяної шкоди;

Згідно вимог ст.69-1 КК України за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 66 КК України, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті Особливою частиною КК України.

Зі змісту цієї норми закону слідує, що за наявності вищевказаних обставин, призначення покарання у розмірі, який не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті Особливої частини КК України - є обов`язковим.

Цих вимог закону судом першої інстанції не дотримано.

Як слідує із матеріалів кримінального провадження ОСОБА_7 свою вину визнав, щиро покаявся, і останню обставину визнано судом пом`якшуючою покарання.

Обтяжуючі покарання обставини - відсутні.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне, на підставі п.4 ч.1 ст.409, п.4 ч.1 ст.408 КПК України, вирок суду першої інстанції змінити та на підставі ст.69-1 КК України зменшити строк призначеного ОСОБА_7 за ч.4 ст.358 КК України покарання.

За санкцією ч.4 ст.358 КК України максимальний строк найбільш суворого виду покарання становить 2 роки обмеження волі.

Дві третини строку покарання за ч.4 ст.358 КК України складає 1 рік 4 місяці обмеження волі.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу заступника керівника Харківської обласної прокуратури задовольнити частково.

Вирок Фрунзенського районного суду м.Харкова від 01 лютого 2023 року щодо ОСОБА_7 змінити.

На підставі ст.69-1 КК України зменшити ОСОБА_7 розмір покарання за ч.4 ст.358 КК України до 1 року 4 місяці обмеження волі.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч.5 ст.27, ч.1 ст.358 КК України на 1 рік обмеження волі.

Згідно ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_7 остаточне покарання - 1 рік 4 місяці обмеження волі.

Звільнити ОСОБА_7 на підставі ст.75 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік та покласти на нього обов`язки, передбачені п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

У решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: