Справа № 487/3853/23
Провадження № 1-кс/487/3426/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.09.2023 м.Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , особи, яка вважає себе власником майна - ОСОБА_3 , її представника адвоката ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000249 від 21.06.2023,-

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_3 звернувся з клопотанням про скасування арешту майна, в якому просив скасувати арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Заводського районного суду міста Миколаєва від 19.07.2023 у кримінальному провадженні №0000249 від 21.06.2023, а саме на грошові кошти в сумі 500 000 грн купюрами по 500 гривень; грошові кошти в сумі 250 000 грн купюрами по 500 гривень; грошові кошти в сумі 51 000 доларів США; грошові кошти в сумі 15 000 доларів США; зобов`язати слідчого (слідчих), у провадженні яких перебуває кримінальне провадження №0000249 від 21.06.2023, повернути грошові кошти в сумі 500 000 грн купюрами по 500 гривень, грошові кошти в сумі 250 000 грн купюрами по 500 гривень, грошові кошти в сумі 51000 доларів США, грошові кошти в сумі 15 000 доларів США ОСОБА_3 .

У клопотанні зазначив, що арешт на зазначені грошові кошти накладений необґрунтовано, оскільки вони належать ОСОБА_3 та ОСОБА_7 , що підтверджується відповідними податковими деклараціями платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 та деклараціями особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування ОСОБА_7 , є спільною сумісною власністю подружжя, вилучені за місцем їхнього проживання, в квартирі, що належить на праві приватної власності їхньому неповнолітньому сину ОСОБА_8 , та не мають жодного відношення до даного кримінального провадження.

Крім того, органом досудового розслідування ні на час розгляду клопотання про арешт майна, ні в подальшому, не здобуто та не надано жодного доказу, що вищезазначені грошові кошти є предметом злочину, або належать підозрюваному ОСОБА_9 .

В судовому засіданні ОСОБА_3 та її представник адвокат ОСОБА_4 підтримали клопотання про скасування арешту майна, накладеного на грошові кошти, наполягали на його задоволенні.

Старший слідчий третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Херсоні) ТУ ДБР у м. Мелітополі ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись на те, що зазначені грошові кошти були виявлені під час обшуку, який проводився на підставі ухвали слідчого судді, за місцем мешкання ОСОБА_9 , в коридорі, серед особистих речей підозрюваного, та здобуті останнім внаслідок вчинення кримінального проавопорушення.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступного.

Відповідно до ст. 131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Статтею 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна, накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК України); можливість спеціальної конфіскації (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 КПК України); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 КПК України); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Арешт може бути накладений на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, визначено необхідність арешту майна.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, у випадку, передбаченому вказаною нормою закону арешт може бути накладений на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст.174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчим суддею встановлено, що Третім слідчим відділом (з дислокацією у м. Херсоні) ТУ ДБР у м. Мелітополі здійснюється досудове розслідування у кримінальном упровадженні №0000249 від 21.06.2023, в якому ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 365 КК України, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 289 КК України, ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 186 КК України, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 433 КК України.

11.07.2023 на підставі ухвали слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 30.06.2023 було проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_9 , за адресою: АДРЕСА_1 , де виявлено та вилучено, серед іншого майна, зазначені вище грошові кошти, які постановою слідчого від 11.07.2023 визнано речовими доказами.

На підставі ухвали слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 19.07.2017 року було накладено арешт на майно, зокрема, на грошові кошти в сумі 500 000 грн купюрами по 500 гривень; грошові кошти в сумі 250 000 грн купюрами по 500 гривень; грошові кошти в сумі 51 000 доларів США; грошові кошти в сумі 15 000 доларів США, з метою їх збереження. Слідчим суддею під час вирішення питання про накладення арешту встановлено, що грошові кошти відповідають критеріям, визначеним у ст. 98 КПК, можуть бути отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення проти власності.

На даному етапі кримінального провадження не доведено, що в подальшому застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна відпала потреба або його накладено необґрунтовано.

Надані податкові декларації платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця ОСОБА_10 за 2020, 2021 рр., щорічна декларація особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2018 на ім`я ОСОБА_7 вказують лише на суми доходу цих осіб, але жодним чином не підтверджують належність їм грошових коштів, вилучених під час обшуку 11.07.2023.

Крім того, як вбачається з протоколу обшуку від 11.07.2023, проведеного за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем мешкання підозрюваного ОСОБА_9 , останній повідомив, що грошові кошти в сумі 750 000 грн є його особистими коштами, 15000 доларів США є заощадженнями його матері, що зберігаються у нього, грошові кошти в сумі 51000 доларів США були передані йому Головою СБУ ОСОБА_11 для подальшої передачі представникам групи опору в якості винагороди, та не зазначив, що вони належать ОСОБА_3 або ОСОБА_7 .

На підставі наведеного, клопотання адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_3 про скасування арешту майна задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 170, 174, 376 КПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000249 від 21.06.2023 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголошений 21.09.2023.

Слідчий суддя ОСОБА_1