ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1084/23 Справа № 202/716/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисниці ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі апеляційну скаргу із доповненнями захисниці ОСОБА_8 , поданої на вирок Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 01.12.2022 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м.Дніпрі, громадянина України, маючого вищу освіту, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, на утриманні неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб не маючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України та призначено йому покарання у вигляді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням та встановлено іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Згідно ст.76 КК України покладено на ОСОБА_7 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації,

встановила:

Вироком суду встановлено, що 09 грудня 2021 року, приблизно о 09 годині 00 хвилин, ОСОБА_7 перебував у кабінеті №201 лікаря-невропатолога, який розташований на 2 поверсі КНП «МКЛ №6» ДМР, що розташований за адресою: м.Дніпро, вул.Батумська, 13, де у нього на грунті раптово виниклих неприязних відносив, виник словесний конфлікт із лікарем ОСОБА_9 , в ході якого ОСОБА_7 виражався нецензурною лайкою.

Для припинення вказаного конфлікту, медична сестра ОСОБА_10 , яка в той же день та час знаходилась в кабінеті, зробила зауваження ОСОБА_7 та підійшовши до вхідних дверей кабінету, відкрила їх та запропонувала ОСОБА_7 почекати в коридорі. Після цього ОСОБА_7 , використовуючи свою фізичну силу, штовхнув ОСОБА_10 , в результаті чого остання вдарилась спиною об двері.

Побачивши це, ОСОБА_9 , для припинення неправомірних дій ОСОБА_7 , намагався взяти останнього за руки. В цей час ОСОБА_7 діючи умисно, на ґрунті раптово виниклих хуліганських спонукань, безпричинно, грубо порушуючи громадський порядок, ігноруючи існуючі в суспільстві елементарні правила поведінки, моральності та добропристойності, виражаючи явну неповагу до суспільства та конкретно його оточуючих осіб, діючи з особливою зухвалістю, прагнучи показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, наніс ОСОБА_9 один удар правою рукою стиснутою в кулак в область обличчя, а саме в лобну область, при цьому завдавши ОСОБА_9 фізичного болю. Після цього ОСОБА_7 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел на вчинення хуліганських дій, не реагуючи на зауваження співробітників КНП «МКЛ №6» ДМР припинити свої хуліганські дії, діючи умисно наніс ОСОБА_9 , який повернувся до нього спиною, один удар правою ногою у підколінну ямку лівого коліна останнього, в результаті чого ОСОБА_9 втративши рівновагу впав та під час падіння головою вдарився об кут стіни, спричинивши собі тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку та параорбітальної гематоми лівого ока, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі, що спричиняють короткочасний розклад здоров`я, тривалістю понад 6 діб, але не більше, як три тижні (21 день). Після цього, ОСОБА_7 , припинивши свої хуліганські дії, з місця вчинення кримінального правопорушення зник.

Внаслідок хуліганських дій ОСОБА_7 було порушено режим роботи в КНП «МКЛ №6» ДМР, так як лікар-невропатолог ОСОБА_9 в цей день більше не зміг приймати пацієнтів, які були записані до нього на прийом за допомогою електронного додатку.

У поданій апеляційній скарзі із доповненнями захисниця ОСОБА_8 просить скасувати вирок суду першої інстанції та закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України.

Захисниця вважає, що сукупність зібраних по справі доказів не доводить наявність у діях її підзахисного ОСОБА_7 складу хуліганства, оскільки, він не мав наміру порушувати громадський порядок у лікарні, прийшов туди із метою звернутись до лікаря за допомогою. Тілесних ушкоджень нікому не наносив, а підставою для виникнення конфліктної ситуації стала поведінка потерпілого ОСОБА_9 , який відмовився прийняти ОСОБА_7 .

Суд належним чином не дослідив усі обставини справи та дійшов помилкового висновку про правову кваліфікацію дій ОСОБА_7 за ч.1 ст.296 КК України.

Під час апеляційного перегляду:

- захисниця ОСОБА_8 та обвинувачений ОСОБА_7 підтримали доповнену апеляційну скаргу сторони захисту;

- прокурор відділу Дніпровської обласної прокуратури ОСОБА_6 заперечувала проти доводів захисниця та просила залишити вирок без змін.

До початку апеляційного розгляду справи обвинувачений ОСОБА_7 подав письмову заяву про відмову від раніше поданої ним апеляційної скарги і така відмова, з урахуванням думки сторін, була прийнята колегією суддів.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали кримінального провадження у межах поданих апеляційних скарг та обговоривши наведені у них доводи, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд переглядає судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року: «Кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

Однією із загальних засад кримінального провадження, передбачених п.10 ч.1 ст.7 та ст.17 КПК України, є презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, яка визначає, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Апеляційний суд вважає, що висновки місцевого суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, встановлених вироком суду, а також правова кваліфікація його дій за ч.1 ст.296 КК, ґрунтуються на зібраних по справі та перевіреними судом доказах, є обґрунтованими та належним чином умотивованими.

Незважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_7 під час судового розгляду у суді першої інстанції не визнавав свою вину у вчиненні хуліганських дій у приміщенні КНП МКЛ №6 та спричинення під час таких дій тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_9 , його вина у вчиненому повністю підтверджується:

- поясненнями безпосередньо допитаного судом потерпілого ОСОБА_9 , який пояснив, що приблизно о 08 год. 30 хв. до кабінету зайшов обвинувачений ОСОБА_7 із проханням підписати йому довідку. Враховуючи, що на 08 год. 30 хв. вже була записана хвора, а обвинувачений мав направлення на іншу дату, він відмовив, зазначивши, що прийме його якщо хвора не прийде. Після вищезазначених слів, ОСОБА_7 залишився чекати його прийому у кабінеті. Він попрохав ОСОБА_7 залишити кабінет та почекати вільного часу у коридорі, на що останній не відреагував, почавши сперечатись та погрожувати. Медсестра ОСОБА_10 , яка в той час знаходилась разом із ним в кабінеті, підійшла до дверей та відчинила їх для того, щоб ОСОБА_7 покинув кабінет. В цей час обвинувачений або штовхнув, або вдарив ОСОБА_10 . Він підбіг до обвинуваченого та намагався його заспокоїти, однак останній махав руками та вже у коридорі вдарив його кулаком правої руки у лоб. Після чого він повідомив, що було викликано поліцію, щоб розібратися в даній ситуації повернувшись до обвинуваченого спиною, ОСОБА_7 вдарив його під коліно. Падаючи, після вищезазначеного удару, ОСОБА_7 штовхнув його у спину, внаслідок чого він впав, вдарившись головою та втратив свідомість. Коли прийшов до тями, обвинуваченого на місці вже не було. Внаслідок дій потерпілого у нього був струс головно мозку, у зв`язку із чим прийом хворих він в цей день не проводив;

- поясненнями у судовому засіданні свідка ОСОБА_10 , яка пояснила, що 09 грудня 2021 року, маючи направлення на іншу дату, обвинувачений прийшов на прийом до ОСОБА_9 із проханням пройти огляд. Потерпілий попрохав його почекати декілька хвилин, поки вони закінчать свої справи, а потім вони вирішать його питання. Коли обвинувачений підійнявся, почав нецензурно лаятися та погрожувати. Вона встала та відчинила двері та попрохала його вийти із кабінету, на що обвинувачений вдарив її у грудну клітину. ОСОБА_9 підійшов його заспокоїти, однак обвинувачений вдарив потерпілого по голові. Потім до них прибіг інший персонал та лікарні, які намагалися затримати обвинуваченого, однак їм це не вдалося і він втік. Бачила, як лікар падав та вдарився головою. Після вищезазначених подій робочий день ОСОБА_9 був зірваний, оскільки останній прийом пацієнтів не проводив;

- поясненнями, наданими суду першої інстанції свідком ОСОБА_11 , яка пояснила, що працює медсестрою у КНП «МКЛ №6». Кабінет, в якому вона працює, знаходиться напроти кабінету лікаря ОСОБА_9 . Приблизно з 08 год. 30 хв. по 09 год. 00 хв., знаходячись у своєму кабінеті, вона почула шум у коридорі. Вийшовши у коридор, побачила як зав`язалася бійка між лікарем ОСОБА_9 та обвинуваченим ОСОБА_7 . Обвинувачений правою рукою вдарив потерпілого у надбрівну область, після чого наніс йому удар по нозі, від чого ОСОБА_9 впав. Обвинуваченого намагалися затримати, але останній втік. Після цього інциденту лікар ОСОБА_9 в цей день пацієнтів не приймав;

- дослідженими судом даними протоколу слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_9 від 06.01.2022 року, під час якого потерпілий вказав на обставини вчинення ОСОБА_7 хуліганських дій у його кабінеті та механізм спричинення йому тілесних ушкоджень;

- дослідженим судом першої інстанції висновком судово-медичної експертизи № 154е, відповідно до якого за даними медичної документації у ОСОБА_9 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, параорбітальної гематоми лівого ока. Виявлені тілесні ушкодження не відображають на собі характерологічні особливості травмуючого предмету, можливо лише вказати, що вони могли утворитися від дії тупого твердого предмету (предметів), можливо при ударі об такий (такі). Враховуючи характер та локалізацію виявлених у нього тілесних ушкоджень, дані медичної документації, можливо вказати, що ушкодження утворилися незадовго до звернення за медичною допомогою у КНП «МКЛ №6» ДМР» тобто можливо і в термін на який вказує обстежений та дізнавач у постанові. Виявлені тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 днів, але не більше, як три тижні (21 день). Виявлені тілесні ушкодження не відображають на собі характерологічні особливості травмуючого предмету, можливо лише вказати, що вони могли утворитися від дії тупого твердого предмету (предметів), можливо при ударі об такий (такі). Враховуючи характер та локалізацію виявлених у нього тілесних ушкоджень, можливо вказати, що вони могли утворитися і від однієї механічної дії тупого твердого предмету, можливо при ударі об такий. Враховуючи характер та локалізацію (тілесні ушкодження лише на обличчі) виявлених у нього тілесних ушкоджень, а також відсутність останніх на інших виступаючих частинах тіла, можливо вказати, що вони є не характерними для спричинення їх при падінні з висоти власного зросту. Локалізація та характер виявлених тілесних ушкоджень у ОСОБА_9 в області голови та лівої половини обличчя не суперечить механізму їх утворення, на який вказує ОСОБА_9 в ході проведення слідчого експерименту за його участю;

- даними дослідженого судом першої інстанції слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_11 від 13.01.2022 року, під час проведення якого свідок вказала на обставини скоєння ОСОБА_7 проти ОСОБА_9 кримінального правопорушення та механізм нанесення обвинуваченим тілесних ушкоджень потерпілому.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що досліджена судом сукупність доказів доводить про те, що 09.12.2021 року ОСОБА_7 вчинив на другому поверсі КНП МКЛ №6 ДМР саме хуліганські дії, оскільки вони грубо порушили громадський порядок у лікувальному закладі, були вчинені у присутності працівників лікарні, які виконували свої професійні обов`язки, вирізнялись особливою зухвалістю та неповагою до оточуючих та супроводжувались спричиненням тілесних ушкоджень лікарю ОСОБА_9 , внаслідок яких був припинений прийом записаних хворих і порушено нормальну роботу установи.

Правова кваліфікація дій ОСОБА_7 також визначена правильно - за ч.1 ст.296 КК України.

Суд призначив ОСОБА_7 покарання з урахуванням положень ст.65 КК України, ступіню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеристики особи обвинуваченого, відсутності у нього судимостей та постійного місця роботи, утриманців; обвинувачений не перебуває на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра, а за місцем проживання характеризується негативно.

Крім того, суд обґрунтував належним чином і можливість звільнення ОСОБА_7 від призначеного покарання, відповідно до положень ст.75 КК України.

Підстав для скасування вироку, у тому числі і за наведеними у апеляційній скарзі захисниці доводами, колегія суддів не убачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.405, 407, 418 та 419 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Вирок Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 01 грудня 2022 року щодо ОСОБА_7 за ч.1 ст.296 КК України - залишити без змін, а апеляційну скаргу із доповненнями захисниці ОСОБА_8 - без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції може бути оскаржена учасниками кримінального провадження у касаційному порядку, безпосередньо до Верховного Суду, протягом трьох місяців з дня проголошення ухвали апеляційного суду.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4