Житомирський апеляційний суд
Справа №295/8791/23 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2023 року Житомирський апеляційний суд

в складі: головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у приміщенні апеляційного суду в м. Житомирі контрольне провадження № 295/8791/23 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 10 липня 2023 року, якою продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 08.09.2023 року включно з визначенням застави у розмірі 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 201300 (двісті одну тисячу триста) гривень, -

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_5 просить ухвалу суду скасувати, постановити нову ухвалу, якою застосувати до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту або зменшити розмір застави. Вважає ухвалу суду постановлену з порушенням вимог КПК України. Зазначає, що прокурором не доведено, а судом не встановлено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

В ухвалі суду зазначено, що у провадженні Богунського районного суду м. Житомира перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1,2 ст.306, ч.2,3 ст.307, ч.2,3 ст.311, ч.1 ст.317 КК України, та інших.

Під час судового розгляду прокурор звернувся з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 на 60 днів, посилаючись на те, що судовий розгляд триває, а ризики, які були підставою для застосування такого запобіжного заходу не зменшилися, що свідчить про неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу до обвинуваченого ніж тримання під вартою.

Враховуючи, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні ряду нетяжких, тяжких та особливо тяжких кримінальних правопорушень під час іспитового строку, а також доведеність ризиків, передбачених п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, які не зменшилися, що свідчить про неможливість їх запобіганню застосуванням більш м`якого запобіжного заходу до обвинуваченого, ніж тримання під вартою, суд дійшов висновку про задоволення клопотання прокурора та продовжив обвинуваченому ОСОБА_6 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави.

Сторони провадження належним чином повідомлені про час та місце апеляційного розгляду. Клопотань про участь в апеляційному розгляді не подавали.

Відповідно до ч.4 ст.422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали контрольного провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з виділених матеріалів судового провадження, в провадженні Богунського районного суду м. Житомира на розгляді перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1,2 ст.306, ч.2,3 ст.307, ч.2,3 ст.311, ч.1 ст.317 КК України.

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 14.06.2023 обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 18.07.2023 року включно з визначенням розміру застави.

07.07.2023 року прокурор подав письмове клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , посилаючись на те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень під час іспитового строку за попереднім вироком, а також на наявність ризиків, передбачених п.1,3,4,5 ст.177 КПК України, враховуючи, що судовий розгляд триває, вказані ризики не зменшилися, а тому іншій більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки останнього.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Частиною 2 ст.331 КПК України встановлено, що вирішення питань судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 Кодексу. Зокрема, у ст. 199 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про можливість продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, судом має бути перевірено, чи наявні обставини, які свідчать про те, що заявлений при обранні такого запобіжного заходу ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Приймаючи рішення про задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , на думку апеляційного суду, судом першої інстанції дотримано вимоги ст.ст. 176-178 183, 196, 199, 331 КПК України.

Так, відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином та вчинення іншого кримінального правопорушення або продовження правопорушення, в якому підозрюється.

Відповідно до вимог ст.178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується зокрема тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди.

Так, судом першої інстанції враховано, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні ряду нетяжких, тяжких та особливо тяжких кримінальних правопорушень в період іспитового строку в якості їх організатора, а тому під тяжкістю можливого покарання може переховуватися від суду, незаконно впливати на інших обвинувачених та свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки він має високий авторитет, а також продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення, оскільки він обвинувачуються у вчиненні злочинів в період іспитового строку.

За таких обставин, суд вважав доведеними ризики, передбачені п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, та недоведеним ризик, передбачений п.4 ст.177 КПК України.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів, та вважає неможливим застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Крім того, слід зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Доводи апеляційної скарги захисника про недоведеність наявності ризиків, передбачених п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки обвинувачений є раніше судимою особою та під загрозою можливого покарання може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення та незаконно впливати на інших обвинувачених і свідків у цьому провадженні.

Також, апелянтом не наведено доказів щодо зменшення ризиків, які існували під час постановлення слідчим суддею та судом ухвал про обрання та продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 . Колегія суддів вважає, що вказані ризики не зменшилися.

Зазначення апелянтом про те, що до обвинуваченого можливо застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або зменшити розмір застави, колегія суддів вважає непереконливими, оскільки апелянтом не наведено наявність достатніх стримуючих факторів від порушень з боку обвинуваченого своїх зобов`язань в разі застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Таким чином, під час апеляційного розгляду встановлено, що доводи апеляційної скарги не можуть слугувати підставою для скасування ухвали суду, яка відповідає вимогам кримінального процесуального закону. Підстав для зменшення розміру застави, колегія суддів також не вбачає.

На підставі викладеного, ухвала суду є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування немає.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 422-1 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 10 липня 2023 року, якою продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 08.09.2023 року включно з визначенням застави у розмірі 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 201300 (двісті одну тисячу триста) гривень, - без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді :