Справа № 751/486/22 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/261/23
Категорія - ч. 4 ст. 296 КК України. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

сторін кримінального провадження

обвинуваченого ОСОБА_6

його захисника - адвоката ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003776 від 07 грудня 2021 року, за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 19 грудня 2022 року,

щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Синельникове Дніпропетровської області, громадянина України, працюючого ковалем-штампувальником в ТОВ «Чернігівський ковальський завод», не одруженого, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, останній раз 09 січня 2014 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до 2 років позбавлення волі, який 08 січня 2016 року звільнився по відбуттю строку покарання,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_6 засуджений за ч. 4 ст. 296 КК України до трьох років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 обчислюється з моменту його фактичного затримання, з 07 грудня 2021 року.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави 4 404, 81 грн. процесуальних витрат на залучення експертів.

Питання про долю речових доказів і документів було вирішено у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Як установив суд, 07 грудня 2021 року, близько 17 год. 40 хв., ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись поблизу будинку по вулиці Толстого, 124 в місті Чернігові, діючи з прямим умислом, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, яка проявлялась у безпричинному чіплянні до неповнолітніх осіб та заподіянні тілесних ушкоджень неповнолітній особі, нехтуючи загальноприйнятими нормами моралі, прагнучи показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві під час перебування в громадському місці, протиставляючи себе громадянам, які перебували у той час неподалік місця події, з хуліганських мотивів, за відсутності будь-яких конфліктів та неприязних відносин, діючи безпричинно під малозначним приводом підійшов до неповнолітнього ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та штовхнув його в ділянку грудей, одразу після чого, тримаючи у руці заздалегідь заготовлений для нанесення тілесних ушкоджень ніж, умисно наніс не менше трьох ударів у область лівого стегна неповнолітнього ОСОБА_9 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді різано-колотих ран лівого стегна, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я.

В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_7 просить повторно дослідити обставини провадження, оскільки судом вони були досліджені з порушеннями вимог кримінального процесуального закону, допитати всіх свідків та за результатами апеляційного розгляду змінити вирок суду першої інстанції, перекваліфікувати дії ОСОБА_6 з ч. 4 ст. 296 КК України на ч. 2 ст. 125 КК України та призначити його підзахисному покарання в межах санкції даної статті.

Аргументує тим, що всупереч вимог ст. 370 КПК України, суд не обґрунтував своє рішення належними доказами. Так, суд не надав належної оцінки показанням самого ОСОБА_6 , який вказував, що з компанією підлітків у нього раніше виникали суперечки, адже він неодноразово робив їм зауваження щодо шуму, який вони створювали. Коли він вийшов з під`їзду, то підліток в балаклаві сказав, що йому потрібно їх боятися. Коли він повертався додому з родиною, то підлітки знову вели себе зухвало, а хлопець в балаклаві знову став образливо висловлюватись. Коли він йшов зустрічати дружину з магазину, то взяв із собою ніж, оскільки дійсно побоювався тих підлітків, коли вийшов то звернувся до цього хлопця та сказав, що він злякався і зрозумів, що його зараз почнуть бити, тому взяв ніж та кілька разів вдарив хлопця, з метою припинення агресивних дій.

Ці показання підтвердила і дружина обвинуваченого ОСОБА_10 , вказавши, що дійсно потерпілий висловлював погрози та образи в бік ОСОБА_6 , вказувала, що компанія хлопців постійно перебувають біля їх дому та порушують спокій усього будинку, на її зауваження ОСОБА_9 погрожував спалити її квартиру. Суд ці показання виклав не повно та вибірково, виключивши з них інформацію про погрози з боку неповнолітнього потерпілого не тільки в бік обвинуваченого, а й в бік його дружини.

Фактично, суд першої інстанції в своєму рішенні перерахував докази сторони обвинувачення, як такі, що підтверджують винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, в той же час, суд не надав оцінки іншим доказам.

На переконання сторони захисту, прокурор в судовому засіданні не довів наявність в діях ОСОБА_6 складу інкримінованого йому кримінального правопорушення, а обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах одержаних незаконним шляхом та припущеннях.

Невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотне порушення вимог кримінального та кримінально-процесуального законів вплинуло на вирішення питання про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України. За встановлених обставин та при наявності тих доказів, які містяться у матеріалах провадження, дії ОСОБА_6 підлягають перекваліфікації, як навмисне спричинення легких тілесних ушкоджень з призначенням відповідної міри покарання.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги, прокурора, який не погодився з доводами захисника, вважав вирок законним та обґрунтованим, передопитавши обвинуваченого, дослідивши допит потерпілого в суді першої інстанції, переглянувши матеріали слідчого експерименту з потерпілим, повторно дослідивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу захисника обвинуваченого задовольнити.

Будучи допитаним в апеляційному суду обвинувачений ОСОБА_6 не заперечував, що саме він завдав поранень неповнолітньому потерпілому ОСОБА_9 , на ґрунті особистих неприязних стосунків, а не з хуліганського мотиву.

Компанія, в якій перебував потерпілий, складається з групи підлітків 6 - 7 осіб, які обрали перший поверх гуртожитку, де він проживає з цивільною дружиною та малолітньої дитиною, для місця свого дозвілля. Вони голосно розмовляють, слухають музику, навіть грають у футбол, на зауваження не реагують, посилаючись на те, що вони нічого поганого не роблять.

07 грудня 2021 року він повертався додому з роботи, на першому поверсі гуртожитку, у вестибюлі, побачив компанію неповнолітніх хлопців, серед яких був і потерпілий, вони поводились зухвало, нецензурно висловлювалися в його бік. Потерпілий, який був у балаклаві сказав, що йому треба їх боятися. Пізніше, коли він ішов зустрічати дружину з магазину, то взяв із собою невеликий ніж, бо дійсно побоювався хлопців, оскільки влітку компанія підлітків на зауваження, його побила. Коли він повертався додому, то хлопці вже були біля гуртожитку, обступили його, він злякався, що його будуть бити та наніс тілесні ушкодження потерпілому. Вказував на те, що саме з компанією цих хлопців раніше у нього та його дружини виникали конфлікти, адже вони створювали багато шуму, на зауваження висловлювали погрози.

Показання щодо конфліктів з компанією підлітків, учасником якої був і потерпілий ОСОБА_9 , підтвердила дружина обвинуваченого сідок ОСОБА_10 , яка вказувала, що подіям 07 грудня 2021 року також передував конфлікт з цими підлітками.

Данні слідчого експерименту, проведеного з неповнолітнім потерпілим ОСОБА_9 , в присутності його законного представника, матері та психолога, свідчать про те, що потерпілий прямо не говорить про наявність конфлікту з обвинуваченим, проте у процесі відтворення обставин події, виказує, що вони вийшли з приміщення будинку і чекали обвинуваченого на сходах. Вхід у будинок розташований так, що для відкриття дверей обвинуваченому необхідно було підійти майже в притул до потерпілого, який як показував на слідчому експерименті, стояв першим на сходах, поряд з вхідними дверима, з одягненою на голові балаклавою, яка закривала його обличчя і не дозволяла його ідентифікувати.

Усі свідки обвинувачення ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , є товаришами з компанії потерпілого, будучи допитаними в суді першої інстанції вони пояснювали, що обвинувачений завдав три удари ножем в ліве стегно потерпілого біля приміщення гуртожитку, без видимих на те причин.

У той же час, під час проведення слідчих експериментів, за участі свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , останні не заперечували, що між їх компанією та обвинуваченим того дня виник конфлікт, при цьому неповнолітній потерпілий казав ОСОБА_6 , що він саме його повинен боятися.

Пославшись у вироку на протоколи слідчих експериментів за участі неповнолітніх потерпілого ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , як на доказ хуліганського мотиву заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому, суд першої інстанції залишив поза увагою, що названі свідки та потерпілі, надавали показання, що того вечора підлітки зустрічали обвинуваченого, і не зважаючи на те, що ОСОБА_6 спочатку прихильно до них поставився та запропонував їм поїсти, вони відмовилися та у подальшому стали насміхатись над ним, нецензурно висловились в його бік, після чого, ОСОБА_9 сказав, що обвинувачений повинен його боятися.

Саме така поведінка потерпілого та його товаришів вказує на наявність попереднього конфлікту між ними, а тому версія сторони обвинувачення про те, що тілесні ушкодження ОСОБА_6 наніс безпричинно, з урахуванням показань обвинуваченого та його дружини про погрози спалити квартиру від компанії цих хлопців, яка ніким не спростована, не знайшла свого підтвердження та спростовується встановленими обставинами під час апеляційного розгляду.

Для надання правильної правової оцінки діянням особи в кожному випадку необхідно з`ясовувати, чи посягнула ця особа на правоохоронювані цінності, задля збереження яких підтримується громадський порядок, чи були ці діяння безсумнівно хуліганськими як для винного, так і для інших, чи мало діяння характер грубого порушення громадського порядку. Також необхідно звертати увагу і на обставини вчинення хуліганства, зокрема обстановку, місце та час його вчинення, кількість присутніх при цьому інших осіб, поведінку винного під час хуліганських дій.

Як визначається усталеною судовою практикою, дії, що супроводжувалися погрозами вбивством, завданням побоїв, заподіянням тілесних ушкоджень, вчинені винним щодо членів сім`ї, родичів, знайомих і викликані особистими неприязними стосунками, неправильними діями потерпілих тощо, слід кваліфікувати за статтями КК України, що передбачають відповідальність за кримінальні правопорушення проти особи. Зазначені дії кваліфікують як хуліганство лише в тих випадках, коли вони були поєднані з очевидним для винного грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та супроводжувались особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.

Згідно з матеріалами кримінального провадження подія сталася біля під`їзду будинку АДРЕСА_2 , в вечірній час, 07 грудня 2021 року. Жоден з учасників цих подій не вказував на те, що на вулиці, окрім обвинуваченого та компанії підлітків, було скупчення людей (вказівка свідків на невстановленого чоловіка, з яким начебто був обвинувачений, до уваги не приймається, з тих підстав, що ця особа не встановлена, як не доведено і її присутність на місці вчинення кримінального правопорушення).

Крім того, під час судового розгляду не було встановлено, які конкретні дії ОСОБА_6 грубо порушували громадський порядок, були поєднані з особливою зухвалістю, вчинені з мотивів явної неповаги до суспільства, вчинялися у присутності великої кількості людей та привернули їхню увагу. Не встановлено, чи мало місце порушення громадського порядку, чи мало таке порушення тривалий характер та конфлікт прогресував саме через активні дії обвинуваченого.

Для юридичної оцінки діяння за ст. 296 КК України обов`язковим є поєднання ознак об`єктивної сторони цього кримінального правопорушення у виді грубого порушення громадського порядку, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, і суб`єктивної сторони, зокрема, мотиву явної неповаги до суспільства.

За відсутності відповідного мотиву, коли застосування насильства зумовлене неприязними стосунками з потерпілим і прагненням завдати шкоди конкретній особі з особистих спонукань, сам собою факт вчинення протиправних дій у громадському місці в присутності сторонніх осіб не дає достатніх підстав для кваліфікації вчинених дій як хуліганства.

Відповідно до встановлених у кримінальному провадженні обставин, ОСОБА_6 завдав удари ножем саме потерпілому ОСОБА_9 , який поміж усіх підлітків поводився найбільш зухвало та саме він виказував обвинуваченому, що той повинен його боятись (ця обставина підтверджується протоколами слідчих експериментів за участі неповнолітніх потерпілого та свідків). Саме таке висловлювання обвинувачений розцінив як загрозу його здоров`ю та безпеці його родині, з урахуванням тих погроз, які він та його дружина отримували від компанії підлітків раніше.

Відповідно до висновку судового медичного експерта № 9 від 13.01.2022, у ОСОБА_9 , 2006 року народження, були виявлені тілесні ушкодження у вигляді різано-колотих ран лівого стегна, які виникли від дії гострого предмету, що має різально-колючі властивості і, як усі в сукупності, так і кожне окремо відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я та могли утворитися не менше ніж від 3 (трьох) травмуючи дій в ділянку лівого стегна, виникли від дії гострого предмету, що має різально-колючі властивості, яким, в тому числі, міг бути ніж

Факт нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 знайшов своє підтвердження під час досудового слідства та судового розгляду, не заперечується жодною зі сторін кримінального провадження, саме у вчиненні цього кримінального правопорушення визнає себе винним ОСОБА_6 , розуміючи протиправність своїх дій.

Дії обвинуваченого були направлені з мотивів помсти лише проти потерпілого ОСОБА_9 , у нього не було умислу та ним не вчинено дій, які б утворювали об`єктивну сторону хуліганства, громадський порядок не був порушений, на вулиці біля під`їзду сторонніх громадян не було, неправомірні дії в часі були динамічними і нетривалими та не мали хуліганського мотиву, у судовому засіданні не встановлено достатніх доказів про наявність в діях ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, тому його дії мають бути перекваліфіковані за тими наслідками, що наступили від його дій, а саме за ч. 2 ст. 125 КК України, тобто за умисні легкі тілесні ушкодження, які спричинили короткочасний розлад здоров`я.

На час затримання обвинувачений ОСОБА_6 перебував у стані алкогольного сп`яніння (гостра інтоксикація неускладнена), що підтверджується медичним висновком № 185 від 07.12.2021 року, що обтяжує покарання, проте не свідчить про хуліганський мотив кримінального правопорушення.

Санкція кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, передбачає найсуворіше покарання у виді обмеження волі на строк до 2 років.

Обвинувачений ОСОБА_6 перебуває під вартою з 7 грудня 2021 року по день розгляду даного кримінального провадження, більше 1 року і п`яти місяців.

За правилами складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення, визначеними у ст. 72 КК України, одному дню тримання під вартою відповідають два дні обмеження волі.

Виходячи зі змісту вимог ст. 65 КК України та загальних засад призначення покарання, колегія суддів вважає за необхідне призначити ОСОБА_6 максимальне покарання, передбачене санкцією ч. 2 ст. 125 КК України у виді двох років обмеження волі, які він повністю відбув з урахуванням терміну попереднього ув`язнення та підлягає звільненню з під варти в залі суду.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 408, 532 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 19 грудня 2022 року щодо ОСОБА_6 змінити.

Перекваліфікувати дії ОСОБА_6 з ч. 4 ст. 296 КК України на ч. 2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді двох років обмеження волі.

Зарахувати ОСОБА_6 у строк відбуття покарання термін його тримання під вартою з 07 грудня 2021 року по день апеляційного розгляду справи, з урахуванням вимог п. б ч. 1 ст. 72 КК України.

Звільнити ОСОБА_6 з-під варти в залі суду, як такого, що відбув строк призначеного покарання.

У решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала набуває законної сили негайно після її проголошення і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4