КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

з участю прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження № 0002864 стосовно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, за апеляційною скаргою захисників ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 02 серпня 2022 року,

в с т а н о в и л а:

Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 02 серпня 2022 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та йому призначено покарання у виді 10 років позбавлення волі.

Також цим вироком вирішено питання арешту майна, речових доказів та витрат, пов`язаних із залученням експерта.

Суд визнав доведеним, що03.10.2021 року приблизно о 18:00 ОСОБА_8 разом з ОСОБА_11 перебували у житловій кімнаті свого помешкання за адресою: АДРЕСА_1 .

_________________________________________________________________

Справа №11-кп/824/1026/2023 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_12

Категорія: ч. 1 ст. 115 КК України Доповідач ОСОБА_1

У ході спілкування між ними розпочався словесний конфлікт на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, під час якого у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, направлений на спричинення смерті ОСОБА_11 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх наслідки у виді настання смерті ОСОБА_11 , ОСОБА_8 взяв до своїх рук кухонний ніж та, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на умисне вбивство ОСОБА_11 , наблизився до останнього спереду та наніс йому два колото-різаних поранення передньої поверхні лівої половини грудної клітини, одне колото-різане поранення бічної поверхні грудної клітини справа, одне колото-різане поранення передньої поверхні правої половини грудної клітини, після чого наніс ще одне колото-різане поранення в область задньої поверхні правої половини грудної клітини.

Після отримання вказаних поранень, ОСОБА_11 перемістився до приміщення загального коридору, де через короткий проміжок часу помер.

Згідно висновку експерта від 16.11.2021 року № 022-112-2793-2021, смерть ОСОБА_11 настала від множинних проникаючих поранень грудної клітини з ушкодженням серця, діафрагми, печінки та правої нирки, що призвело до крововтрати.

В апеляційній скарзі захисники ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , вважаючи вирок суду в частині кваліфікації дій ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 115 КК України, а також призначення йому покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років необґрунтованим та занадто суворим, просять його скасувати в цій частині та ухвалити новий вирок, яким дії ОСОБА_8 перекваліфікувати з ч. 1 ст. 115 КК України на ч. 2 ст. 121 КК України та призначити йому більш м`яке покарання із застосуванням ст. 69 КК України.

В обґрунтування своїх вимог зазначають, що дії ОСОБА_8 помилково кваліфіковано за ч. 1 ст. 115 КК, оскільки умислу на вбивство потерпілого у ОСОБА_8 не було.

Крім того, суд першої інстанції вказує, що ОСОБА_8 визнає тільки два удари ножем, але це не відповідає дійсності, оскільки обвинувачений вказав, що він пам`ятає тільки два удари ножем, так як знаходився в шоковому стані, та в стані сильного душевного хвилювання. При цьому вказав, що свою вину визнає повністю.

Також суд першої інстанції не взяв до уваги те, що ОСОБА_8 систематично потерпав від побоїв сина, який зловживав алкоголем, вживав наркотичні речовини, поводив себе неадекватно, не працював, систематично притягувався до адміністративної відповідальності за домашнє насильство відносно ОСОБА_8 , а також син був судимий за вбивство, тому ОСОБА_8 постійно знаходився в страху та боявся за своє життя. Всі ці події та обставини в свою чергу негативно впливали на психіку обвинуваченого ОСОБА_8 , тривалий час викликали страждання.

Крім того, при призначенні ОСОБА_8 покарання, судом першої інстанції не були враховані обставини, які пом`якшують покарання, обставини, які характеризують особу підсудного, а також інші обставини, які впливають на призначення покарання, а саме, що ОСОБА_8 , як на досудовому розслідуванні, так і під час судового провадження у першій інстанції, під час допиту його в якості підозрюваного, обвинуваченого, визнавав вину у скоєному ним злочині в повному обсязі, підтвердив усі ті обставини, які були встановлені досудовим слідством, пов`язані із скоєним ним злочином, щиро розкаявся у скоєному злочині та неодноразово наголошував на тому, що дуже жалкує та винить себе в тому, що ним було вчинено вбивство свого сина. При цьому активно сприяв розкриттю злочину на досудовому розслідуванні.

Разом з тим, суд першої інстанції вказав, що ОСОБА_8 вину свою визнав частково, мотивувавши це тим, що в своєму допиті обвинувачений пояснив, що не хотів вбивати сина, а лише захищався.

Проте ОСОБА_8 перебував у стані сильної емоційної напруги, у стані сильного душевного хвилювання, викликаного систематичним протизаконним насильством з боку ОСОБА_11 , і хоча такий стан не був підтверджений експертизою, проте врахувати вказані обставини під час призначення судом першої інстанції покарання підсудному необхідно.

Також суддя вказала, що у судовому засіданні не було встановлено такого ступеня протизаконного насильства з боку потерпілого ОСОБА_11 відносно обвинуваченого, які б могли викликати у ОСОБА_8 стан необхідної оборони, а також відсутні докази того, що з боку потерпілого мало місце суспільно-небезпечне посягання.

Однак, хоча тілесні ушкодження, які отримав під час нападу потерпілого на обвинуваченого у день події, згідно проведеної експертизи, відносяться до легких тілесних ушкоджень та не мають ознак небезпеки для життя, але це підтверджує той факт, що потерпілий накинувся на ОСОБА_8 , який в свою чергу мусив захищатися.

Крім того, у судовому засіданні ОСОБА_8 пояснив, що в той момент він реально сприйняв погрозу вбивством від потерпілого, оскільки ОСОБА_11 неодноразово притягався до адміністративної відповідальності за насильницькі дії, а також був засуджений за вчинення тяжких тілесних ушкоджень, які спричинили смерть потерпілого та відбував покарання в місцях позбавлення волі.

Також обвинувачений ОСОБА_8 на слідчому експерименті та при допиті у судовому засіданні пояснював, що його син вже кидався на нього з ножем, коли він сидів на стільці за комп`ютером, де в стільці на пластику навіть залишились сліди - порізи.

Тому сторона захисту вважає, що основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого злочину. А, як вбачається, обвинувачений ОСОБА_8 з самого початку активно сприяв розкриттю злочину, а саме добровільно допомагав слідству будь-яким чином. Повідомляв правоохоронним органам, суду всі факти у справі, надавав докази, видав одразу знаряддя злочину - ніж працівникам поліції, та хоча відносно ОСОБА_8 була обрана міра запобіжного заходу - домашній арешт, він постійно з`являвся на першу ж вимогу слідчого та суду, правдиво розповідав про всі обставини вчиненого ним злочину, щиро розкаявся та висловив свій жаль з приводу вчиненого, та повідомив, що це також його особиста трагедія, оскільки він втратив свого єдиного сина, якого дуже любив та опікувався ним все життя.

Крім того, у вироку зазначено, що рідна сестра ОСОБА_8 , яка була визнана потерпілою, надала негативну характеристику обвинуваченому, але це не відповідає дійсності, оскільки у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 охарактеризувала брата та племінника як неврівноважених осіб, які мають запальний характер, та вказала, що племінник інколи вживав алкогольні напої, та, що брат був турботливим батьком, водив сина до лікарів, і після звільнення сина з в`язниці, намагався йому допомогти чим міг, та просила суворо не карати брата.

Також суддя першої інстанції взяла до уваги допит двох свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , та вказує, що вони надали ОСОБА_8 негативну характеристику, при цьому не взяла до уваги допит інших свідків, які надали йому позитивну характеристику та вказували, що ОСОБА_8 скаржився на свого сина ОСОБА_11 , який не працював, застосовував до свого батька фізичне насильство, влаштовував бійки, вчиняв дрібні крадіжки, вживав спиртні напої та наркотичні засоби, погрожував, що вб`є свого батька, в той час як обвинуваченого ОСОБА_8 характеризували як гарного друга, сусіда та трудолюбиву людину, який завжди прийде на допомогу.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_8 раніше не судимий та ним не було вчинено іншого суспільно небезпечного діяння, а тому обставин, що обтяжують покарання, згідно ст. 67 КК України, не виявлено.

Також ОСОБА_8 за місцем проживання та за місцем роботи характеризується позитивно, жодних компрометуючих дій з боку ОСОБА_8 невідомо та не було встановлено.

При цьому суд не врахував те, що потерпілий ОСОБА_11 , відповідно висновку судово-медичного дослідження, знаходився в стані алкогольного сп`яніння, а також те, що в матеріалах справи містяться дані, що ОСОБА_15 відразу викликав швидку допомогу з мобільного, щоб допомогти своєму сину, що свідчить про те, що умислу на вбивство потерпілого у ОСОБА_8 не було.

Крім того, суд першої інстанції не взяв до уваги те, що ОСОБА_8 систематично потерпав від побоїв сина, який зловживав алкоголем, вживав наркотичні речовини, поводив себе неадекватно, не працював, постійно вимагав у свого батька кошти, також у 2008 році був судимий за тяжкі тілесні ушкодження, які спричинили смерть потерпілого, вів аморальний спосіб життя, знущався над домашніми тваринами, наносив неодноразово тілесні ушкодження ОСОБА_8 , систематично притягувався до адміністративної відповідальності за статтею «Вчинення домашнього насильства», про що є в матеріалах справи відповідні документи, а тому ОСОБА_8 постійно боявся за своє життя, і всі ці події та обставини в свою чергу негативно впливали на психіку обвинуваченого ОСОБА_8 тривалий час та викликали страждання.

Таким чином, вважають, що оскільки обвинувачений ОСОБА_8 дійсно має достатні пом`якшуючи покарання обставини, позитивні характеристики та не є суспільно небезпечним, крім того, потерпіла в судових дебатах просила суворо його не карати, а прокурор просив в судових дебатах - 8 років позбавлення волі, то оскаржуваний вирок суду в частині призначення покарання є необґрунтованим та занадто жорстким.

Інші учасники судового провадження даний вирок не оскаржують.

Прокурор у провадженні - ОСОБА_16 подав заперечення на апеляційну скаргу захисників ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , в яких, вважаючи апеляційну скаргу безпідставною, просить залишити її без задоволення, а вирок суду першої інстанції, як законний та обґрунтований, - без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_7 , який частково підтримав подану апеляційну скаргу, вказуючи, що дії ОСОБА_8 слід перекваліфікувати на ст. 118 КК України, та обвинуваченого ОСОБА_8 , який підтримав подану апеляційну скаргу з урахуванням позиції захисника ОСОБА_7 , а також заперечення прокурора проти задоволення апеляційної скарги, та потерпілої ОСОБА_6 , які поклалася на розсуд суду у вирішенні апеляційної скарги сторони захисту, частково дослідивши за клопотанням сторони захисту зібрані у провадженні докази, зокрема дані щодо виявлених у ОСОБА_8 тілесних ушкоджень та характеризуючі матеріали на обвинуваченого і померлого ОСОБА_11 , провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті ОСОБА_11 , є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і підтверджені дослідженими в судовому засіданні та наведеними у вироку доказами в їх сукупності, які оцінені судом першої інстанції відповідно до положень ст. 94 КПК України.

При цьому повно та всебічно у судовому засіданні були перевірені доводи сторони захисту щодо наявності в діях обвинуваченого ОСОБА_8 умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, внаслідок того, що умислу на позбавлення життя ОСОБА_11 він не мав.

Проте, ці доводи судом першої інстанції обґрунтовано визнані такими, що не відповідають дійсності, оскільки спростовуються об`єктивними доказами у провадженні, які змістовно наведені у вироку та яким суд першої інстанції дав належну оцінку, обґрунтовано визнавши їх належними, допустимими та достовірними.

Так, обвинувачений ОСОБА_8 не заперечує час та місце вчинення злочину, спосіб заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_11 та свою причетність до їх заподіяння, але, як в суді першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду, вказав на такі обставини, за яких ним було спричинено тілесні ушкодження ОСОБА_11 , що він з дитинства пілкувався про свого сина ОСОБА_11 , водив його по поліклініках, у дитячий садочок, учив його писати, читати, тощо. Останні 10 років у нього з сином були погані відносини, оскільки син бив свою цивільну дружину, матір та і його самого. Тож цивільна дружина від нього пішла. Зранку 03 жовтня 2021 року, що було після Дня народження сина, останній попросив у нього гроші на сигарети, на що він повідомив йому, що має тільки 100 грн., і дав їх йому. Потім він пішов гуляти з собакою і повернувся через 3 години, в цей час також повернувся ОСОБА_11 і почав кричати, що хоче їсти. Це було десь біля 11 години дня. Син пішов на кухню і почав все бити, ламати, а він взяв собаку і пішов з нею гуляти, як зазвичай це робить в такій ситуації. На першому поверсі він зустрів сусідку, яка повідомила, що в їх квартирі все тріщить, квартира ходором ходить, син там все ламає. З собакою він гуляв приблизно 2-3 години, а коли повернувся, то побачив, що у його кімнаті все розкидано, ліжко зламане. Син спав у своїй кімнаті, в якій дверей не було. На кухні були побиті стіл і стільці, крупа валялася на підлозі. Він повернувся до своєї кімнати, де його зустріла кішка, у неї були пошкоджені задні лапи, та він відніс її до води. Після цього він хотів піти з квартири, але син його зустрів перед виходом з кімнати, вдарив у груди та заштовхав у кімнату. При цьому у сина в руках була полиця, він погрожував вбити кішку, але її не знайшов, а побачив собаку та почав кричати, що вб`є її і почав бити собаку полицею. Він просив не вбивати собаку, тоді син сказав, що вб`є його і замахнувся полицею, однак він відійшов у бік. Син знову замахнувся полицею, але він підставив руку, та син ударив його по лівій руці і від удару він упав на стіл, а на столі був посуд та ніж, бо він зазвичай там їв. Він взяв ніж зі столу і вдарив потерпілого в живіт, думаючи, що це його зупинить, проте син не звернув на це уваги, повалив його на підлогу і почав душити. Коли йому стало погано, у нього потемніло в очах, він перекинув ніж в ліву руку і вдарив сина в поясницю. ОСОБА_11 ослабив руку і він виліз з-під нього та хотів втекти з квартири. Поки приходив до тями, син знову напав на нього і почав душити. Він відбивався, тільки не пам`ятає як і чим, а потім син ослаб та сказав, що помирає. Він же вибіг з квартири, бо боявся, що син знову буде його душити. Побіг з 17 поверху на 16, подивився чи за ним ніхто не женеться і викликав швидку. Пішки пішов на перший поверх, щоб зустріти швидку. Боявся їхати на ліфті, тому, що думав, що син поженеться за ним, як це було раніше. Разом зі швидкою сіли у ліфт, піднялися на 17 поверх, там уже була поліція, сусіди. У нього запитали чи це він зробив, на що він сказав, що так, а також, на їх вимогу, віддав ножа. Лікарі почали надавати першу медичну допомогу ОСОБА_11 , який ще був живий, щось говорив, але що саме він не чув, бо його допитували працівники поліції, а потім його забрали у відділ поліції. Вказав, що діяв в стані самооборони.

При цьому в суді першої інстанції ОСОБА_8 також вказав, що, коли він зміг вирватися і побіг вниз на перший поверх будинку, щоб викликати швидку допомогу, то у вбиральні на першому поверсі він помив ножа, поклав його у кишеню, а потім, піднявшись разом з медичними працівниками на поверх своєї квартири, побачив працівників поліції та віддав їм ножа.

Попри те, що ОСОБА_8 заперечує існування у нього прямого умислу на вбивство ОСОБА_11 , на наявність в діях обвинуваченого ОСОБА_8 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, а саме умисного заподіяння смерті особі, вказують, зокрема, такі докази:

- показання потерпілої ОСОБА_6 , яка є сестрою обвинуваченого і проживає неподалік від місця проживання свого брата ОСОБА_8 та його сина ОСОБА_11 , та в суді першої інстанції пояснила, що їй подзвонила сусідка і повідомила, що таке трапилося. Прийшовши на місце події, вона бачила багато працівників поліції та лікарів, які надавали медичну допомогу ОСОБА_11 , який лежав у коридорі загального користування весь в крові, а через 5-7 хвилин лікар повідомив про смерть ОСОБА_11 . Коли вона прийшла, то брата не було, потім з`явився брат, ходив та розмовляв зі свідками, давав показання працівникам поліції. Зазначила, що брат і племінник часто сварилися та билися між собою, постійно до них приїжджала поліція, їй скаржилися сусіди. Вона уникала з ними спілкування через їхні постійні сварки, бо їй було страшно за себе. Обох охарактеризувала як неврівноважених осіб, які мають запальний характер. Також під час апеляційного розгляду повідомила, що коли вона прийшла до квартири, її зустріла собака, яка була здоровою, ніяких слідів побоїв на ній не було, а кішки вона не бачила. Вказала, що її брат з дитинства ставився до сина погано, бив його, карав. ОСОБА_8 самостійно виховував свого сина, оскільки у його матері був інсульт та вона погано розуміла. Племінник ОСОБА_11 інколи вживав алкогольні напої, сидів у в`язниці. У ОСОБА_8 є ще один син від першого шлюбу, того він теж бив. З іншим сином обвинувачений не спілкується. З дружиною ОСОБА_8 жив погано, теж сварився. Коли вона була молодою, то проживала з ними разом і там жити було неможливо.

- показання свідка ОСОБА_13 , яка, будучи допитаною в суді першої інстанції, пояснила, що вона разом зі своїм чоловіком тривалий час проживає у сусідній квартирі, що знаходиться поряд з квартирою, в якій проживає обвинувачений ОСОБА_8 зі своїм сином ОСОБА_11 . У день події, ввечері 03 жовтня 2021 року, вона разом із чоловіком знаходилась у своїй квартирі та чули гучні звуки, такі як при перетягуванні меблів, оскільки сусіди були шумні, то ці звуки не були для них новими. У цей день чоловік замовив доставку їжі додому, близько 18 год. він відчинив двері, щоб зустріти кур`єра, та побачив у коридорі багато крові та потерпілого ОСОБА_11 , який лежав обличчям донизу на підлозі. Чоловік покликав її. Вийшовши з квартири, вона жахнулася від побаченого, в коридорі на той момент вже було багато сусідів. Так як вона раніше проходила курси медичної допомоги, вона спробувала надати потерпілому медичну допомогу, оскільки він був ще живий та викликала швидку допомогу. Приїхавши на виклик, лікарі надавали допомогу потерпілому. У цей момент обвинувачений ОСОБА_8 знаходився в загальному коридорі з іншими сусідами та говорив їм, що потерпілий його бив та змусив це зробити з ним, в надії виправдати свої дії та знайти підтримку від сусідів. Зазначила, що проживає вона у сусідній квартирі приблизно 6 років, десь 1 раз на місяць чула сварки між батьком ОСОБА_8 та його сином ОСОБА_11 . Вказала, що за ці роки ОСОБА_8 показав себе як безвідповідальний сусід, постійно дивно поводився, має заборгованість по квартирній платі, скритний, боїться публічного розголосу своїх боргів, дружить з головою Правління ОСББ, сусіди до нього відносяться більше негативно чим позитивно, дуже часто не впускав сина додому, часто бачила, що потерпілий ходив побитий, а на обвинуваченому ніколи слідів насильства не бачила. Одного разу між нею та ОСОБА_8 відбувся словесний конфлікт з приводу старих меблів, які заважали загальному користуванню коридором, у ході якого ОСОБА_8 зненацька ззаду напав на неї, вдарив та не пускав до її квартири, потім вона викликала працівників поліції, однак, оскільки ОСОБА_8 попросив у неї вибачення і поговорив з її чоловіком, то справі не давали ходу. Потерпілого ОСОБА_11 охарактеризувала як привітного та неконфліктного.

- показання свідка ОСОБА_14 в суді першої інстанції про те, що обвинуваченого ОСОБА_8 та його сина ОСОБА_11 вона знає все життя, оскільки вони сусіди та проживають на одному поверсі. За день до події, син ОСОБА_11 святкував свій день народження, був напідпитку і тому батько ОСОБА_8 в черговий раз не впускав сина до квартири, у зв`язку з чим між ними відбувся конфлікт. Наступного дня, ввечері, вона разом зі своєю собакою вийшла до магазину та побачила, що собака ОСОБА_11 замкнена, підійшовши до собаки, почула стогін та побачила привідкриті двері в тамбур, заглянувши за двері, побачила на підлозі ОСОБА_11 , який був весь крові, крові було дуже багато, тому вона побігла викликати швидку допомогу. Повернувшись на місце події, зустріла ОСОБА_8 , який піднявся на ліфті. ОСОБА_8 перебував в спокійному стані та розповідав, що між ним та сином була сварка, він вдарив сина ножем. Зазначила, що між ОСОБА_8 та ОСОБА_11 сварки відбувалися постійно, причиною даних сварок був аморальний спосіб життя ОСОБА_11 . Після сварок, які відбувалися раніше, були тілесні ушкодження як на ОСОБА_8 , так і на ОСОБА_11 . Вказала, що ОСОБА_8 схильний до фізичного насильства, оскільки він бив та знущався зі свого сина ОСОБА_11 з самого дитинства та в минулому між нею, її чоловіком та ОСОБА_8 був конфлікт, в якому ОСОБА_8 напав на неї та розбив голову її чоловікові. Потерпілого ОСОБА_11 охарактеризувала як особу, яка вела аморальний спосіб життя через погане виховання батьком.

- показання свідка ОСОБА_19 , яка під час допиту у суді першої інстанції пояснила, що вона проживає у сусідньому під`їзді будинку, в якому проживає обвинувачений та його син. Саму подію вона не бачила, але бачила напередодні сина обвинуваченого - ОСОБА_11 , який знаходився в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння. Обвинуваченого ОСОБА_8 охарактеризувала як спокійного та адекватного, з ним у неї добрі стосунки, а потерпілого ОСОБА_11 охарактеризувала як проблемну людину, вона його уникала. Сварок між сином та батьком ніколи не чула.

- показання свідка ОСОБА_20 в суді першої інстанції про те, що він працює санітаром у службі швидкої допомоги. 03 жовтня 2021 року був на чергуванні та отримав виклик з приводу ножового порання в районі Русанівки, точну адресу не пам`ятає, але в засіданні впізнав обвинуваченого. По прибуттю на виклик, біля ліфту, він, разом з бригадою, побачили обвинуваченого ОСОБА_8 , який вийшов зі сторони сходів. Підійшовши до них, обвинувачений почав розповідати, що його син тривалий час вживає наркотичні засоби, і, будучи в стані наркотичного сп`яніння, напав на нього, між ними відбулася бійка і обвинувачений з метою самооборони наніс удари ножем по тулубу сина. Крім того, обвинувачений просив допомогти потерпілому. По прибуттю на поверх, вони більше не спілкувалися. По виходу з ліфту, ліворуч стояла жінка, яка сильно кричала, а ближче до ліфту на підлозі лежав потерпілий, з торця коридору були відчинені двері до квартири, з якої він скоріш за все виповз. Потерпілий був в незадовільному стані, свідомість була сплутана, він рухався судомно, погляд був необізнаний, на запитання він не міг відповісти. Під час поверхневого огляду тіла, були помічені приблизно 2-3 колото-різанні рани, приблизно по 20 мм, але було дуже багато крові, яка вже згорнулась, тому могли бути ще поранення, яких не було видно при поверхневому огляді. Через декілька десятків секунд потерпілий впав у стан клінічної смерті, були проведені реанімаційні дії, але вони виявилися неефективними, травми були не сумісні з життям і було констатовано біологічну смерть потерпілого. Коли він збирався вже йти, то побачив, як обвинувачений віддавав ніж працівникам поліції та на нього вдягали кайданки.

- дані протоколу огляду місця події від 03 жовтня 2022 року з додатками, відповідно до якого, в ході проведення огляду у приміщенні загального коридору на 17 поверсі за адресою: АДРЕСА_2 , на відстані 1 метру по ходу руху від дверей до квартири АДРЕСА_3 виявлено труп громадянина чоловічої статі, який знаходився у положенні лежачи на спині в коридорі. На підлозі від трупа в бік квартири АДРЕСА_4 відмічаються численні сліди підсохлої крові, а також на обох стінах ближче до підлоги. На трупі був одяг з плямами крові та декілька ножових поранень.

- даними висновків експертів №№ 021-2793-2021, 051-2041-2021, 061-1641-2021, 072-96-2021, 022-112-2793-2021, згідно яких - при дослідженні трупа ОСОБА_11 знайдено: 5 колото-різаних поранень на різних поверхнях грудної клітини, в напрямку проходження ранових каналів яких виявлені ушкодження осердя, серця, діафрагми, печінки та правої нирки; крововилив у грудну та черевну порожнини (загальний об`єм 1700мл); морфологічні зміни з боку внутрішніх органів (ознаки порушення мікроциркуляції та гемореології в судинах, переважно артеріальне недокрів`я, ознаки шокової (колапсової) реакції в легенях, печінці, нирці, наднирнику, змішана дистрофія нейроцитів з вогнищами нейронолізиса, дрібні вогнища лейкомаляції в нейрополі кори півкулі, діапедезні крововиливи в м`якій оболонці мозку, вогнища ішемічної дистрофії, контрактурних змін міокарда, спазм, малокрів`я артерій міокарда, слабка вираженість трупних плям, плями Мінакова в області лівого шлуночка серця. Смерть ОСОБА_11 настала від множинних проникаючих поранень грудної клітини, що призвело до ушкоджень серця, діафрагми, печінки та правої нирки, масивної внутрішньої кровотечі та крововтрати, після спричинення йому ушкоджень смерть настала в короткий проміжок часу, що не перевищував 30 хвилин, за 2-3 години до моменту огляду його трупа на місці події, який був проведений 03 жовтня 2021 року о 21:02. Кожне з виявлених ушкоджень має ознаки тяжкого тілесного ушкодження, знаходиться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_11 . Рани утворились при діях колюче-ріжучого предмету типу клинка ножа, що мав обушок «П»-подібного перетину та лезо. При судово-токсикологічному дослідженні в крові трупа ОСОБА_11 знайдено етиловий спирт в концентрації 1,25 г/л (проміле). Знайдена концентрація вказує на те, що перед настанням смерті ОСОБА_11 перебував в стані алкогольного сп`яніння середнього ступеня.

- дані протоколу обшуку від 03 жовтня 2021 року з додатками, згідно якого, в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_8 , який надав письмовий дозвіл на його проведення, було виявлено та вилучено 2 предмета, схожих на ножі, змив речовини бурого кольору, а також під час обшуку у ОСОБА_8 з лівої внутрішньої кишені куртки було вилучено предмет, схожий на ніж, із дерев`яною ручкою зі слідами речовини бурого кольору в саморобному чохлі.

- дані висновку експерта № 101-57-2021, згідно якого - генетичні ознаки крові, виявленої на кухонному ножі, по всіх досліджуваних локусах ДНК ідентичні генетичним ознакам крові ОСОБА_11 . Кров в даних об`єктах, ймовірно, походить від ОСОБА_11

- дані висновку експерта № 071-80-2021, за яким - колото-різані ушкодження на грудній клітці ОСОБА_11 могли бути утворені клинком кухонного ножа, що був представлений на експертизу, а таким є ніж, що був вилучений у ОСОБА_8 в ході проведеного 03.10.2021 року обшуку.

- дані протоколу огляду місця події від 04 жовтня 2021 року, відповідно до якого, в ході огляду ділянки місцевості біля входу до КМКБ СМЕ було виявлено та вилучено спортивні штани з плямами бурого кольору, футболку чорного кольору з плямами бурого кольору, труси червоного кольору з плямами бурого кольору, які належать ОСОБА_11

- дані висновку експерта № 071-78-2021, згідно якого - на одязі ОСОБА_11 було виявлено три пошкодження на фуфайці натільній та два пошкодження на передній половинці спортивних штанів зліва. Всі три пошкодження на фуфайці натільній є колото-різаними, що утворені від дії плаского односторонньо-гострого колюче-ріжучого предмету типу клинка ножа, що має обушок П-подібного перетину та лезо. Два пошкодження на спортивних штанях є різними, що утворені від дії гострого предмету, що мав ріжучі властивості, і яким міг бути і клинок ножа. Колото-різані пошкодження на фуфайці натільній ОСОБА_11 могли бути утворені клинком кухонного ножа, що був представлений на експертизу.

- дані протоколу проведення слідчого експерименту від 22 листопада 2021 року з відеозаписом до нього, що був проведений з ОСОБА_8 , в ході якого ОСОБА_8 відтворив обставини заподіяння ним тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , показавши, що 03 жовтня 2021 року його син знаходився у стані алкогольного сп`яніння та стояв біля виходу з кімнати, в якій ОСОБА_8 кормив своїх тварин, ОСОБА_8 почав виходити із кімнати, оскільки хотів уникнути конфлікту зі своїм сином, але ОСОБА_11 почав лаятися та погрожувати, що вб`є кішку. У подальшому ОСОБА_11 , тримаючи у руках дерев`яну дошку наблизився до собаки та почав наносити по ній удари. ОСОБА_8 почав просити, щоб ОСОБА_11 не калічив собаку, на що останній почав погрожувати фізичною розправою ОСОБА_8 та почав наближатися до нього. Коли ОСОБА_11 почав наносити удари дерев`яною дошкою ОСОБА_8 та погрожувати вбити його, ОСОБА_8 взяв зі столу ніж, сказав, що буде захищатися, та наніс одне ножове поранення в область живота, після чого вони почали боротися, тому ОСОБА_8 наніс ще одне ножове поранення. Після цього, ОСОБА_11 повідомив ОСОБА_8 про те, що він помирає, тому останній викликав швидку допомогу. Після отриманих ушкоджень ОСОБА_11 виповз на загальний коридор. Ніж, якими були спричиненні ушкодження, ОСОБА_8 відразу поклав до кишені, сліди крові на ножі не пам`ятає, ніж не мив. Свою вину у скоєному визнає.

- дані висновку експерта № 071-79-2021, згідно якого - покази ОСОБА_8 , за результатами вивченого відеозапису слідчого експерименту за його участю, відповідають локалізації, орієнтації та механізму утворення ушкоджень на грудній клітці ОСОБА_11 , лише не відповідає їх кількості.

- дані висновку експерта № 042/1-577-2021 від 06 жовтня 2021 року, який був досліджений і під час апеляційного розгляду, відповідно до якого - при судово-медичній експертизі у ОСОБА_8 мали місце тілесні ушкодження: а) забійна рана на тильній поверхні лівої кисті в проекції середньої фаланги 3 пальця; б) садно на тильній поверхні лівої кисті в проекції середньої фаланги 3 пальця; підшкірний крововилив на передній поверхні шиї в середній третині; в) різана рана на долонній поверхні лівої кисті в проекції дистальних кінців 2-3 п`ясних кісток. Виявлені ушкодження, вказані у п.п. а), в), відносяться до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я на строк більше 6 але менш ніж 21 добу, а в п. б) - до легкого тілесного ушкодження. Виявлені ушкодження не мають ознак небезпеки для життя. Характер та морфологія виявлених ушкоджень, вказаних у п.п. а), б), свідчать про те, що вони утворились внаслідок не менше трьох травматичних дій тупих предметів, характерні властивості яких в ушкодженнях не відобразились; характер та морфологія виявленого ушкодження, вказаного у п. в), свідчать про те, що воно утворилось внаслідок однієї травматичної дії гострого предмету, якому притаманні ріжучі властивості (по типу леза ножа); за давністю вищевказані тілесні ушкодження можуть відповідати вказаному терміну.

- дані висновку судово-психіатричного експерта № 634 від 09 листопада 2021 року, дослідженого і в суді апеляційної інстанції, відповідно до якого: У період кримінального правопорушення (03.10.2021 р.), в скоєнні якого підозрюється ОСОБА_8 , останній на будь-який психічний розлад, у тому числі хронічне психічне захворювання, недоумство, тимчасовий розлад психічної діяльності та інший хворобливий стан психіки, не страждав. У період кримінального правопорушення (03.10.2021 р.), в скоєнні якого підозрюється ОСОБА_8 , останній за психічним станом міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. У теперішній час ОСОБА_8 на будь-який психічний розлад не страждає. За психічним станом у теперішній час ОСОБА_8 може усвідомлювати свої дії та керувати ними. За психічним станом у теперішній час ОСОБА_8 застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

ОСОБА_8 у період правопорушення 03.10.2021 р., в якому він на даний час підозрюється, не знаходився у стані фізіологічного афекту, а також в іншому емоційному стані, який суттєво вплинув на його поведінку. До психологічних особливостей ОСОБА_8 відносяться: середній темп психічних процесів, збереженість уваги, пам`яті, мислення; нормальний рівень інтелектуального розвитку; в сфері особистості: активність поведінки, екстравертованість, соціально-позитивні настанови, переважання інтересів у сферах сім`ї та трудової діяльності, емотивність, емпатія (здатність до співчуття, співпереживання), поряд з зовнішньою врівноваженістю та стриманістю. У ОСОБА_8 не вбачається індивідуально-особистісних рис, які виходять за межі норми та суттєво вплинули на його поведінку під час правопорушення, в якому він на даний час підозрюється.

- дані протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 04 жовтня 2021 року, згідно якого, 03 жовтня 2021 року о 18:40, в порядку ст. 208 КПК України, було затримано ОСОБА_8 . Під час затримання було проведено обшук ОСОБА_8 , в ході якого вилучено: куртку чоловічу синього кольору із жовтими ставками, на якій наявна речовина бурого кольору; штани чоловічі чорного кольору, на яких наявна речовина бурого кольору; шнурки із взуття, мотузок чорно-червоного кольору; шкірний пояс коричневого кольору; мобільний телефон Nokia (IMEI: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 ).

- речові докази у провадженні, що визнані такими постановами про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів від 04 жовтня 2021 року, 05 жовтня 2021 року, 08 жовтня 2021 року, 25 січня 2022 року, 15 лютого 2022 року.

Колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції всебічно, повно та неупереджено досліджено всі обставини кримінального провадження, надано оцінку кожному доказу з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупності доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку.

З огляду на наведені докази суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, а саме вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті ОСОБА_11 .

На наявність в діях ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, вказує характер та локалізація тілесних ушкоджень, знаряддя злочину - ніж, який ОСОБА_8 вибрав на столі поміж інших предметів, кількість завданих ножових поранень, а саме п`ять, які були нанесені потерпілому у життєво важливі органи, кожне з яких має ознаки тяжкого тілесного ушкодження та знаходиться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті потерпілого, поведінка ОСОБА_8 після нанесення тілесних ушкоджень, зокрема те, що він відразу спустився на перший поверх та у вбиральні помив ніж, розмовляв з сусідами та працівниками швидкої, подзвонив товаришу, всім розповідав про обставин події та наголошував про самозахист, що вказує на те, що ОСОБА_8 усвідомлював суспільно-небезпечний характер своїх дій і у такий спосіб намагався уникнути відповідальності.

При цьому, з показань потерпілої ОСОБА_6 та свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_20 , вбачається, що після події бачили ОСОБА_8 спокійним, урівноваженим, а, судячи з їх пояснень, не можна зробити висновок, що ОСОБА_8 був у стані душевного хвилювання.

Вказані обставини підтверджує і висновок судово-психіатричної експертизи №634 від 09 листопада 2021 року, відповідно до якого, у період кримінального правопорушення 03 жовтня 2021 року ОСОБА_8 за психічним станом міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. У стані фізіологічного афекту, а також в іншому емоційному стані, який суттєво вплинув на його поведінку - не знаходився.

Що стосується доводів захисника під час апеляційного розгляду, що ОСОБА_8 захищався від ОСОБА_11 та відповідно має нести відповідальність за ст. 118 КК України, тобто за умисне вбивство при перевищенні меж необхідної оборони, то, відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постановах колегії суддів Касаційного кримінального суду від 16 грудня 2020 року у справі №739/1883/19 та від 03 грудня 2020 року у справі №638/14758/17, для вирішення питання щодо відсутності чи наявності стану необхідної оборони, перевищення її меж необхідно врахувати конкретні обставини кримінального провадження, здійснити порівняльний аналіз та оцінити наявність чи відсутність акту суспільного небезпечного посягання і захисту, встановити їх співвідношення, відповідність чи не відповідність захисту небезпечності посягання. При цьому, якщо визначальним у поведінці особи було не відвернення нападу та захисту, а бажання спричинити шкоду потерпілому (розправитися), такі дії за своїми ознаками не ставлять необхідної оборони, вони набувають протиправного характеру і мають розцінюватися на загальних підставах.

Виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, яке інкримінується ОСОБА_8 , зокрема враховуючи спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, колегія суддів вважає, що ОСОБА_8 мав на меті спричинення смерті потерпілому на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_8 вказав, що під час сварки із сином він взяв зі столу ніж і наніс удар в живіт потерпілого, думаючи, що його це зупинить. Однак, враховуючи предмет, яким було завдано удар, а також куди саме його було завдано, а саме в живіт, де знаходяться життєво важливі органи, колегія суддів вважає, що ці дії обвинуваченого слід розцінювати не як відвернення нападу, а саме як бажання спричинити шкоду потерпілому, в даному випадку умисного вбивства.

Дані обставини підтверджуються і висновками експертів №№ 021-2793-2021, 051-2041-2021, 061-1641-2021, 072-96-2021, 022-112-2793-2021, з яких вбачається, що при дослідженні трупа ОСОБА_11 знайдено п`ять колото-різаних поранень на різних поверхнях грудної клітини, в напрямку проходження ранових каналів яких виявлені ушкодження осердя, серця, діафрагми, печінки та правої нирки. Кожне з виявлених ушкоджень має ознаки тяжкого тілесного ушкодження і знаходиться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_11 . Смерть ОСОБА_11 після спричинення йому ушкоджень настала в короткий проміжок часу, що не перевищував 30 хвилин, за 2-3 години до моменту огляду його трупа на місці події, який був проведений 03 жовтня 2021 року о 21:02.

При цьому, в матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_8 дійсно був підданий такому протиправному посяганню зі сторони ОСОБА_11 і, що дійсно для відвернення нападу мав захищатися ножем. Наявність у ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, не спростовують вище наведені висновки, оскільки не вказують хто їх заподіяв. Крім того, згідно висновку експерта №042/1-577-2021 від 06 жовтня 2021 року, вони відносяться до легких тілесних ушкоджень та не мають ознак небезпеки для життя, а тому жодним чином не виправдовують нанесення ОСОБА_8 такої кількості ножових поранень потерпілому та ще й у такі життєво важливі органи.

Зважаючи на фактичні обставини вчиненого ОСОБА_8 злочину, які визнані судом доведеними, слід дійти висновку, що мотивом дій ОСОБА_8 в даному випадку були виключно раптово виниклі неприязні стосунки та рішення про застосування ножа він приймав під впливом факторів, які не зумовлювали вжиття заходів для свого захисту, а після словесної сварки, яка переросла в бійку між ними, і саме фактор помсти під час конфлікту із застосуванням ножа, з нанесенням ударів в тіло людини, з метою заподіяння смерті, були спонукальними та визначальними (домінуючими) у виборі поведінки, до якої ОСОБА_8 фактично вдався.

Тому, враховуючи таку поведінку обвинуваченого ОСОБА_8 , спосіб заподіяння тілесних ушкоджень і знаряддя злочину, а також кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, завданих ОСОБА_11 , причини припинення злочинних дій, поведінку обвинуваченого та потерпілого, що передувала події, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов до висновку про те, що ОСОБА_8 , спричиняючи потерпілому тілесні ушкодження, мав умисел саме на позбавлення життя потерпілого.

Отже, посилання у апеляційному суді захисника ОСОБА_7 про умисне вбивство ОСОБА_11 при перевищенні меж необхідної оборони є безпідставними, а висновки суду про умисне вбивство ОСОБА_8 свого сина ОСОБА_11 , тобто за відсутності перевищення меж необхідної оборони, відповідають фактичним обставинам провадження.

З цих підстав не заслуговують на увагу і доводи сторони захисту в апеляційній скарзі про необхідність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 121 КК України, яке ґрунтується виключно на їх твердженнях, що він не мав умислу на вбивство ОСОБА_11 , бо боявся свого сина, який був судимий за вбивство та вчиняв щодо нього домашнє насильство, спричиняв тілесні ушкодження, залякував, погрожував вбити і своєю поведінкою показував, що може позбавити його життя, та перебував у стані сильного душевного хвилювання, побоюючись за своє життя.

Адже, як зазначалось вище, про наявність у обвинуваченого умислу саме на спричинення смерті ОСОБА_11 свідчить як небезпечність знаряддя вчинення злочину, так і кількість нанесених ударів (п`ять ножових поранень) та спрямованість їх не будь-куди, а саме у життєво важливі органи (всі удари нанесені в грудну клітину в область осердя, серця, діафрагми, печінки та правої нирки).

При цьому твердження сторони захисту щодо судимості ОСОБА_11 за вбивство нічим не підтверджені, а надані захистом на підтвердження інших доводів стосовно неправомірної поведінки потерпілого копії сторінок журналу відвідування квартир будинку, медичних довідок на ім`я ОСОБА_8 , рішень судів щодо ОСОБА_11 , які були досліджені і апеляційним судом, є виключно даними, які характеризують особу винного та потерпілого, і жодним чином спростовують обставин події у цьому кримінальному провадженні та не впливають на кваліфікацію дій обвинуваченого.

Натомість наявність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні саме умисного вбивства ОСОБА_11 підтверджується як самим обвинуваченим, який підтвердив зазначений в обвинуваченні механізм нанесення ним двох тілесних ушкоджень потерпілому (пам`ятає два удари ножем), відтворив їх під час проведеного з ним слідчого експерименту і вони, за висновком експерта №071-79-2021, відповідають локалізації, орієнтації та механізму утворення ушкоджень на грудній клітці ОСОБА_11 , а лише не відповідають їх кількості,так і іншими доказами, що були досліджені судом та наведені вище, які вказують на те, що ОСОБА_8 , взявши в руки, з посеред інших предметів, що були на столі, саме ніж, тобто предмет з підвищеними травмуючими характеристиками, заподіяв ним 5 ударів у життєво важливі органи людини у грудній клітині (в область осердя, серця, діафрагми, печінки та правої нирки, кожне з яких є тяжким тілесним ушкодженням і знаходяться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_11 ), у короткий проміжок часу їх нанесення, що вказує на наявність в його діях прямого умислу на позбавлення життя потерпілого, що виник на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин під час конфлікту, і при цьому він усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачав їх суспільно-небезпечні наслідки і бажав їх настання.

Отже, сукупність вище наведеного вказує, на наявність у ОСОБА_8 умислу саме на вбивство ОСОБА_11 , тобто кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, а не ч. 2 ст. 121 КК України, як вказує на те сторона захисту.

Також, як зазначалось вище, обставин, які б вказували на перебування обвинуваченого в стані сильного душевного хвилювання під час вчинення злочину не встановлено, і такі твердження сторони захисту в апеляційній скарзі спростовуються вищенаведеним висновком судово-психіатричної експертизи, котрий був досліджений і під час апеляційного розгляду.

Що стосується доводів апелянтів, що судом невірно надано оцінку показанням потерпілої ОСОБА_6 , яка нібито не давала негативної оцінки обвинуваченому, то слід зазначити, що, надаючи пояснення в суді апеляційної інстанції, потерпіла ОСОБА_6 вказала, що її брат - обвинувачений ОСОБА_8 був поганим батьком, з дитинства бив та ображав ОСОБА_11 , і вона сама його (брата) боїться, а також підтвердила, що брат і племінник весь час сварилися, проте вважає таку поведінку з боку племінника недоліком такого виховання його ОСОБА_8 . Аналогічні пояснення були надані потерпілою і в суді першої інстанції, що відображено в оскаржуваному вироку.

Є безпідставними і доводи сторони захисту з приводу того, що суд першої інстанції прийняв до уваги показання свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які надали негативну характеристику ОСОБА_8 , при цьому не взяв до уваги допит інших свідків, які надали йому іншу характеристику.

Як зазначалося вище, окрім свідків ОСОБА_13 і ОСОБА_14 , суд прийняв до уваги показання потерпілої ОСОБА_6 , а також свідка ОСОБА_19 , яка охарактеризувала ОСОБА_8 , як спокійну та адекватну людину.

Суд не прийняв до уваги показання свідка ОСОБА_21 , оскільки він перебуває у дружніх стосунках з самого дитинства з обвинуваченим, не був безпосереднім очевидцем події, а знає про неї лише зі слів ОСОБА_8 , з чим погоджується і колегія суддів.

Крім того, показання свідків в частині, що характеризують особу обвинуваченого жодним чином не впливають на обсяг пред`явленого йому обвинувачення, яке судом визнано доведеним, та кваліфікацію дій, а лише враховуються судом при вирішення питання про призначення покарання.

Не погоджується колегія суддів з твердженнями сторони захисту щодо повного визнання ОСОБА_8 своєї вини, оскільки під час проведення досудового розслідування та на протязі всього розгляду справи у суді, в тому числі і апеляційної інстанції, ОСОБА_8 заперечував, що мав умисел на заподіяння смерті потерпілому, вказуючи, що вимушений був нанести останньому тілесні ушкодження з метою захисту. Однак такі його твердження є безпідставними, про що вже зазначалось вище, та колегія суддів вкотре зауважує, що в матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_8 дійсно був підданий такому протиправному посяганню зі сторони ОСОБА_11 , що дійсно для відвернення нападу мав захищатися ножем, адже навіть виявлені у ОСОБА_8 тілесні ушкодження, щодо яких і не має беззаперечних даних про їх спричинення саме ОСОБА_11 , згідно висновку експерта №042/1-577-2021 від 06 жовтня 2021 року, відносяться до легких тілесних ушкоджень та не мають ознак небезпеки для життя, а тому жодним чином не виправдовують нанесення ОСОБА_8 впродовж короткого проміжку часу п`яти ударів ножем ОСОБА_11 у різні частини грудної клітини, де розташовані життєво важливі органи, із завданням ушкоджень, кожне з яких має ознаки тяжкого тілесного ушкодження та знаходиться у причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_11 , тобто такої кількості ножових поранень потерпілому та ще й у такі життєво важливі органи - з ушкодженням серця, діафрагми, печінки та правої нирки.

За наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що при розгляді провадження в суді були встановлені і досліджені всі обставини, з`ясування яких мало істотне значення, наведені у вироку докази зібрані у відповідності до вимог КПК України, обґрунтовано визнані належними і допустимими та такими, що доводять винуватість ОСОБА_8 у вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, отже дії ОСОБА_8 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 115 КК України.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами сторони захисту щодо невідповідності призначеного ОСОБА_8 покарання в наслідок суворості.

Відповідно до ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

Згідно положень ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Виходячи з указаної мети і принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують і обтяжують, відповідно до положень статей 66,67 КК України.

Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

При призначенні покарання ОСОБА_8 суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують йому покарання, відношення обвинуваченого до вчиненого та матеріали, що характеризують його особу, і призначив ОСОБА_8 покарання за ч. 1 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі строком на 10 років.

Однак, на переконання колегії суддів, виходячи з конкретних обставин справи та даних про особу обвинуваченого, призначене ОСОБА_8 покарання у виді 10 років позбавлення волі є надміру суворим, виходячи з наступного.

Хоча вчинене ОСОБА_8 кримінальне правопорушення відноситься до категорії особливо тяжких, що посягає на найбільшу цінність людини - життя, те, що ОСОБА_8 свою вину визнає частково, а також відсутні обставин, які пом`якшують покарання, проте ОСОБА_8 протягом тривалого часу піддавався фізичному та психологічному насильству зі сторони потерпілого, що підтверджується дослідженими в суді даними про притягнення ОСОБА_11 до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства щодо свого батька ОСОБА_8 , показаннями свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , та вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення на ґрунті чергової сварки з потерпілим.

Враховує колегія суддів і дані про особу обвинуваченого, зокрема його вік, відсутність судимостей у минулому, позитивні характеристики за місцем роботи та проживання, те, що обвинувачений до затримання працював, тобто займався суспільно-корисною працею, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Не встановлено колегією суддів і обставин, які, відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання.

Вище наведене, на переконання колегії суддів, дає підстави вважати, що достатнім для виправлення та перевиховання ОСОБА_8 буде покарання у мінімальному розмірі, передбаченому ч. 1 ст. 115 КК України, - виді 7 років позбавлення волі.

При цьому, колегія суддів не погоджується з доводами захисників щодо призначення обвинуваченому покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України.

Вимогами ст. 69 КК України передбачено, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Таким чином, обов`язковою умовою для застосування положень ст. 69 КК України, є наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання.

Разом з тим, судом не встановлено жодної обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_8 .

Як зазначалося вище, ОСОБА_8 вину у пред`явленому йому обвинуваченні визнає частково, оскільки заперечує наявність умислу за вбивство потерпілого.

Не містять матеріали провадження і відомостей щодо щирого каяття обвинуваченого у вчиненому, адже, виходячи з такої позиції ОСОБА_8 щодо його відношення до інкримінованого злочину та обставин його вчинення, як в суді першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду, вона не свідчить про критичну оцінку ним своєї поведінки, визнання своєї провини і готовність нести покарання.

Також, на думку колегії суддів, є безпідставними і доводи захисників щодо сприяння ОСОБА_8 слідству, зважаючи на те, що він помив ніж, яким наніс потерпілому тілесні ушкодження, та не в по повній мірі розповів слідству обставини справи, його поведінка не була процесуально активною у цьому питанні та жодна слідча чи процесуальна дія ним не була ініційована, а його показання на слідчому експерименті були поверхневими та неповними, і за даними висновку судово-медичної експертизи слідує значна розбіжність судово-медичних даних щодо кількості травматичних впливів травмуючого предмету з даними про кількість заподіяних потерпілому ударів, на які вказує обвинувачений.

При цьому, слід зазначити, що призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, є не обов`язком, а правом суду і вирішується в кожному конкретному випадку виходячи з обставин справи та даних про особу обвинуваченого.

Враховуючи конкретні обставини кримінального правопорушення за обвинуваченням ОСОБА_8 , дані про його особу, тяжкість вчиненого ним злочину та відсутність обставин, які пом`якшують покарання, колегія суддів не знаходить підстав для застосування стосовно ОСОБА_8 положень ст. 69 КК України та призначення йому покарання більш м`якого, ніж передбачено ч. 1 ст. 115 КК України.

Таким чином, покарання у виді 7 років позбавлення волі, яке є мінімальним покаранням, визначеним санкцією ч. 1 ст. 115 КК України, повністю відповідає даним про особу обвинуваченого, тяжкості ним вчиненого і є достатнім для його виправлення та перевиховання, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

З огляду на вищевикладене, вирок суду підлягає зміні в частині призначеного ОСОБА_8 покарання, а відтак, апеляційна скарга захисників ОСОБА_9 та ОСОБА_10 підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу захисників ОСОБА_9 та ОСОБА_10 задовольнити частково.

Вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 02 серпня 2022 року стосовно ОСОБА_8 змінити, пом`якшивши призначене ОСОБА_8 покарання за ч. 1 ст. 115 КК України до 7 (семи) років позбавлення волі.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим в той же строк з дня отримання її копії.

Судді:

___________________ ___________________ ___________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3