Провадження № 1-кп/946/236/23
ВИРОК

Іменем України

06 червня 2023 року місто Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючий - суддя ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,

обвинувачений ОСОБА_4 , захисник ОСОБА_5 ,

потерпіла ОСОБА_6 ,

розглянувши в місті Ізмаїл Одеської області в залі суду у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000825, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Ізмаїл Одеської області, громадянина України, маючого середню освіту, офіційно не працюючого, не одруженого, маючого на утриманні 4 неповнолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Судом встановлені наступні фактичні данні.

28 серпня 2021 року у невстановлений час, водій ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння (2,5 проміле етилового спирту в крові), достеменно знаючи, що керування транспортними засобами під впливом алкоголю заборонено, приступив до керування автомобілем ВАЗ 21063, реєстраційний номер НОМЕР_1 , чим порушив вимоги п/п «а» п. 2.9. «Правил дорожнього руху» України (введені в дію 01 січня 2002 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року), якими передбачено: п. 2.9. «Водієві забороняється: а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння чи перебуваючи під впливом наркотичних або токсичних речовин». У подальшому, в зазначений день, приблизно о 16 годині 30 хвилині, водій ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, тим самим позбавивши себе можливості адекватно сприймати навколишню дорожню обстановку, своєчасно реагувати на її зміну та контролювати рух транспортного засобу, керував технічно справним автомобілем ВАЗ 21063, реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по правій смузі руху проїзної частини вулиці Некрасова в місті Ізмаїл, з боку вулиці Тимошенка в напрямку вулиці Комерційної, на якій організовано двосторонній рух з однією смугою руху в кожному напрямку. Рух здійснювався у світлу пору доби по вологому асфальтобетонному покриттю. Під час здійснення руху по ділянці проїзної частини, в районі будинку №5-А зазначеної вулиці, зі швидкістю приблизно 68км/год, водій ОСОБА_4 грубо порушив вимоги п.п. 1.5., 2.3. (б), 12.3., 12.4. «Правил дорожнього руху України», які зобов`язують водія: п.1.5. «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»; п.2.3. «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»; п.12.3. Уразі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, п. 12.4. У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год; вкрай уважним не був, не переконався в безпеці свого руху, не обрав безпечну і максимально допустиму для населеного пункту швидкість руху 50км/год, не врахував дорожню обстановку, погодні та дорожні умови, свої практичні навички керування транспортними засобами, а також особливості завантаження і стан свого автомобіля, щоб мати можливість постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, в результаті чого здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_7 , який перетинав проїзну частину з права на ліво по відношенню руху легкового автомобіля ВАЗ 21063, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та котив поруч велосипед. В результаті ДТП пішохід ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді: закрита внутрішньочерепна травма у формі вогнищевих субарахноїдальних крововиливів у м`яких мозкових оболонок великих півкуль, крововиливів в м`яких тканинах голови, забійної рани правої брові, синця на верхній та нижній повіці правого ока; закрита травма грудної клітки: перелом лівих 2-9 ребер по середній пахвовій лінії, перелом лівих 2-7 ребер по лопатковій лінії, перелом лівих 2-8 ребер по біляхребцевій лінії, перелом правих 7-9 ребер по середній ключичній лінії; відкритого уламкового перелому лівого стегна на межі середньої та нижньої третини, з крововиливом в м`які тканини лівого стегна; рвана рана лівої гомілки з пошкодженням м`язів та апоневрозу; забійні рани лівої стопи та п`ятки, які у сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя. Смерть ОСОБА_7 , знаходиться в прямому причинному зв`язку із сочетаною травмою голови із залученням черевної порожнини, кінцівок - закрита внутрішньочерепна травма, закрита травма грудної клітки у вигляді множинних переломів ребер зліва та справа по різним анатомічним лініям; - відкритого уламкового перелому лівого стегна, рвані рани лівої гомілки з пошкодженням м`язів та апоневрозу; - забійних ран лівої стопи та п`ятки), що призвело до розвитку особливого стану (травматичного шоку) від чого настала смерть. Водій ОСОБА_4 належним виконанням вимог пунктів п.п. 1.5., 2.3. (б), 2.9. (а), 12.3, 12.4. «Правил дорожнього руху», мав технічну можливість уникнути настання цієї дорожньо-транспортної події.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винним в обсязі пред`явленого йому обвинувачення. В ході судового розгляду він детально розповів про обставини злочину та щиро розкаявся в його вчиненні, не піддавши сумніву обставини справи, викладені в обвинувальному акті. Так, обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що злочин він вчинив за вище описаних обставинах, об`яснив скоєння дорожньої пригоди тим, що був у стані алкогольного сп`яніння. У скоєному кається.

Потерпіла ОСОБА_6 у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце проведення судового розгляду була повідомлена належним чином. Суд, заслухавши думки учасників судового провадження про можливість за відсутності потерпілої з`ясувати всі обставини судового розгляду, відповідно до ст. 325 КПК України прийшов до висновку про проведення судового розгляду без участі потерпілої.

Потерпіла ОСОБА_6 надала цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 на її користь 200000грн на відшкодування моральної шкоди. В судове засідання потерпіла ОСОБА_6 надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, обвинувачений визнав позов. Захисник обвинуваченого надала відзив, в якому вважає позов підлягаючим залишенню без розгляду.

Приймаючи до уваги повне визнання обвинуваченим своєї провини в обсязі пред`явленого йому обвинувачення, а також те, що він не піддавав сумніву обставини справи, які викладені в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, у суду не виникає сумнівів в добровільності позиції обвинуваченого.

У зв`язку з цим, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються, та визнав можливим обмежити обсяг досліджуваних доказів допитом обвинуваченого, а також дослідженням доказів, що стосуються особи обвинуваченого.

При цьому судом роз`яснено учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини справи в апеляційному порядку.

Аналізуючи досліджені у справі докази в їх сукупності, суд вважає їх достовірними, оскільки кожне з них доповнюється і підтверджується сукупністю інших доказів.

Дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ч. 3 ст. 286-1 КК України, оскільки ОСОБА_4 скоїв порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керують транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння, якщо вони спричинили смерть потерпілого.

При призначенні покарання суд, відповідно до ст. 65-67 КК України враховує характер і міру громадської небезпеки вчиненого злочину, дані, які характеризують особу обвинуваченого, обставини, які обтяжують і пом`якшують покарання, висновок органу пробації.

Обставин, які б згідно ст. 67 КК України обтяжували покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

До обставин, які згідно ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд відносить повне визнання своєї провини обвинуваченим, щире розкаяння в скоєнні злочину, часткове відшкодування шкоди, наявність на утриманні чотирьох неповнолітніх дітей.

З урахуванням усіх обставин справи, особи обвинуваченого, те, що злочинні дії ОСОБА_4 потягли загибель іншої людини, керуючись вимогами карного закону і передбачених цим законом санкцій, суд вважає, що підстав для застосування ст. 69 КК України у суду немає, виправлення і перевиховання обвинуваченого можливо лише в умовах ізоляції від суспільства, з призначенням покарання в межах мінімальної санкції, передбаченої ч. 3 ст. 286-1 КК України.

Суд також вважає за необхідне в силу ст. 124 КПК України стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта для проведення судових експертиз в розмірі 7207грн 80коп.

Речові докази розподіляються відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Розглянувши цивільний позов ОСОБА_6 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 200000грн на відшкодування моральної шкоди, суд вважає його обґрунтованим та підлягаючим задоволенню частково виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Потерпіла ОСОБА_6 подала цивільний позов до обвинуваченого до початку судового розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до положень ст. 23,1167 ЦК України позивач має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення його прав. При цьому, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини душевних страждань, ступеня вини відповідача, який завдав моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як роз`яснено судам в п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у принижені честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. В п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діями заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Факт заподіяння моральної шкоди цивільному позивачу потерпілій ОСОБА_6 від неправомірних дій цивільного відповідача обвинуваченого ОСОБА_8 знайшов повне підтвердження дослідженими в судовому засіданні доказами, тому що через неправомірні дії обвинуваченого потерпіла зазнала психічних страждань через смерть батька.

Суд, визначаючи розмір шкоди, виходить з вищенаведених норм, керуючись принципами рівності, поміркованості, виваженості, розумності, справедливості, визнаючи, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення. Тому суд встановлює розмір моральної шкоди в сумі 100000грн. Але, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 добровільно відшкодував частково моральну шкоду потерпілій ОСОБА_6 в сумах 400 євро (що за курсом НБУ складає 15637грн 48коп. - 400х39,0937), 400 доларів США (що за курсом НБУ складає 14627грн 44коп. 400х36,5686) та 16000грн. Тобто обвинувачений ОСОБА_4 фактично відшкодував потерпілій моральну шкоду на суму 46264грн 92коп. (15637,48+14627,44+16000), а тому стягненню підлягає моральна шкода на суму 53735грн 08коп. 4,92). Саме в цьому розмірі підлягають задоволенню вимоги позивачки.

Керуючись ст. 369 371, 373 375 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на п`ять років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк п`ять років.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з часу набрання вироком законної сили та фактичного його затримання. З набранням вироком законної сили, з метою його виконання ОСОБА_4 затримати та взяти під варту.

Запобіжний захід до набирання законної сили вироком відносно ОСОБА_4 не обирати.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта для проведення судових експертиз в сумі 7207 (сім тисяч двісті сім)грн 80коп.

Скасувати арешт речових доказів по справі, накладений ухвалою слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 01 вересня 2021 року. Речові докази: автомобіль ВАЗ, номерний знак НОМЕР_1 повернути власнику автомобіля ОСОБА_9 або уповноваженій особі; велосипед зеленого кольору повернути потерпілій ОСОБА_6 .

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про стягнення 200000грн на відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_4 ) 53735 (п`ятдесят три тисячі сімсот тридцять п`ять)грн 08коп. на відшкодування моральної шкоди.

В задоволенні інших вимог ОСОБА_6 до ОСОБА_4 відмовити.

На вирок може бути подана апеляція до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд впродовж 30 діб з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді, а обвинуваченому та прокурору вручити копію вироку негайно після його проголошення.

Відповідно до ч. 15 ст. 615 КПК України суд обмежився проголошенням резолютивної частини вироку з врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Під час судового провадження судом застосовувалися Правила організації ефективного кримінального судочинства, які введені в дію рішенням Ради суддів України № 14 від 28 лютого 2020 року, та з якими можна ознайомитись на сайті Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області за посиланням: https://iz.od.court.gov.ua/sud1510/, у розділі «Громадянам», вкладка «Проект «Суд, громадяни, суспільство, держава: співпраця заради змін», а також у секретаря судового засідання.

Суддя Ізмаїльського міськрайонного суду

Одеської області ОСОБА_1