ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К

іменем України

Справа № 210/2744/23

Провадження № 1-кп/210/453/23

"07" червня 2023 р.

Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

сторони кримінального провадження, які приймали участь у підготовчому судовому засіданні: керівник Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону - прокурор ОСОБА_3 , обвинувачений ОСОБА_4 , захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Кривий Ріг обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 08травня 2023 року в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000032 відносно:

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Кисличувата Томаківського району Дніпропетровської області, громадянина України, українця, із вищою освітою, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації військової частини НОМЕР_1 , стрільця-снайпера механізованого відділення 2 механізованого взводу 1 механізованої роти механізованого батальйону, який перебуває у військовому званні «старший солдат», одруженого, який має на утриманні двох малолітніх дітей, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , який відповідно до ст. 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» має статус адвоката (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 001691 від 26.06.2018, видане Радою адвокатів Запорізької області), -

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 402 КК України,

та Угоду про визнання винуватості, укладену між керівником Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 в присутності захисника ОСОБА_5 ,-

ВСТАНОВИВ:

У зв`язку з широкомасштабною військовою агресією російської федерації проти України, на всій території України, відповідно до Закону України від 24.02.2022 № 2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України від 24.02.2022 за № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 введено воєнний стан строком на 30 діб.

Надалі, на часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указом від 14.03.2022 № 133/2022, затвердженим Законом України від 15.03.2022 № 2119-ІХ, Указом від 18.04.2022 № 259/2022, затвердженим Законом України від 21.04.2022 № 2212-ІХ, Указом від 17.05.2022 № 341/2022, затвердженим Законом України від 22.05.2022 № 2263-ІХ, Указом від 12.08.2022 № 573/2022, затвердженим Законом України від 15.08.2022 № 2500-ІХ, Указом від 07.11.2022 № 757/2022, затвердженим Законом України від 16.11.2022 № 2738-ІХ, та Указом від 06.02.2023 №58/2023, затвердженим Законом України від 07.02.2023 № 2915-ІХ), у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України строки дії воєнного стану в Україні постійно продовжувались, у тому числі із 05 годин 30 хвилин 19.02.2022 строком на 90 діб.

Водночас, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до ч. 2 ст. 102, п.п. 1, 17, 20 ч. 1 ст.106 Конституції України, Указом Президентом України від 24.02.2022 № 69/2022 «Про загальну мобілізацію», затвердженим Законом України від 03.03.3033 № 2105-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» (далі Указ Президента України № 69/2022), на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва оголошено загальну мобілізацію.

Відповідно до ч. 8 ст. 4, ч. 1 ст. 5, ст. 10, ст. 11, ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ст. 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 № 69/2022, затвердженого Законом України №2105-ІХ від 03.03.2022, громадянин України ОСОБА_4 призваний до Збройних Сил України за мобілізацією 25.02.2022 ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якому останній проходив військову службу до 03.01.2023 включно перебуваючи у військовому званні «старший солдат».

Наказом Командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (по особовому складу) від 03.01.2023 №1-РС старшого солдата ОСОБА_4 призначено у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 05.01.2023 № 5 старшого солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду навідника механізованого відділення 3 механізованого взводу 1 механізованої роти механізованого батальйону.

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 15.01.2023 № 15 старшого солдата ОСОБА_4 увільнено з посади навідника механізованого відділення 3 механізованого взводу 1 механізованої роти механізованого батальйону та призначено на посаду стрільця-снайпера механізованого відділення 2 механізованого взводу 1 механізованої роти механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , де він проходить військову службу по теперішній час.

Відповідно до приписів ст. ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» старший солдат ОСОБА_4 вважається військовослужбовцем, який проходить військову службу за призовом під час загальної мобілізації, в умовах правового режиму воєнний стан.

Згідно з вимогами ст. ст. 17, 65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком для громадян України; ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначають, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Будучи стрільцем-снайпером механізованого відділення 2-го механізованого взводу 1-ї механізованої роти механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , старший солдат ОСОБА_4 відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 16, 28, 29, 30, 31, 35-38, 127-128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №548-XIV, ст. ст. 3, 4, 6 Дисциплінарною статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №551-XIV, зобов`язаний свято і непорушно дотримуватися Конституції та законів України, військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим та виявляти повагу до командирів начальників), беззастережно, неухильно, точно та у встановлений строк виконувати їх накази, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки, додержуватися вимог військових статутів, дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, виконуючи службові обов`язки не вживати алкогольних напоїв.

Відповідно до ст. 28 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України визначено, що єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає зокрема у наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення, віддавати накази.

Положення ст. 30 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України визначено, що підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків видання явно злочинного наказу.

Приписами ст. 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України передбачено, що військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначені строки.

Згідно з вимогами п. 2.1.6 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої Наказом Генерального штабу Збройних Сил України від 07.04.2017 №124, визначено, що бойове розпорядження розпорядчий документ, яким доводяться бойові завдання підпорядкованим військовим частинам (установам) і підрозділам.

04.05.2023 командиром військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 окрема танкова бригада) полковником ОСОБА_6 прийнято рішення на передислокацію визначеного особового складу НОМЕР_2 окремої танкової бригади (далі за текстом 17 отбр) із визначеним часом та визначеними маршрутами з АДРЕСА_2 до населених пунктів Донецької області, у тому числі й щодо передислокації особового складу механізованого батальйону. Зазначене рішення оформлено бойовим розпорядженням командира 17 отбр від 04.05.2023 №865.

Вказане бойове розпорядження командира 17 отбр від 04.05.2023 №865 передано т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 у пункті постійної дислокації майору ОСОБА_7 .

Після чого, вказане бойове розпорядження командира 17 отбр від 04.05.2023 № 865 майором ОСОБА_7 08.05.2023 було доведено до особового складу механізованого батальйону, у тому числі й до старшого солдата ОСОБА_4 .

У порушення вищевказаних вимог старший солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , призваним під час загальної мобілізації, відкрито відмовився виконувати вимоги бойового розпорядження командира 17 отбр від 04.05.2023 №865, чим вчинив тяжке кримінальне правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби (військове кримінальне правопорушення) за наступних обставин.

Так, 08.05.2023 приблизно о 10:30 годині т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 у пункті постійної дислокації майором ОСОБА_7 до особового складу доведено бойове розпорядження командира 17 отбр від 04.05.2023 № 865, у тому числі й до старшого солдата ОСОБА_4

п.3.2. бойового розпорядження командира 17 отбр від 04.05.2023 № 865 визначено переміщення визначеного особового складу до району зосередження відділу матеріального забезпечення механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ) з метою забезпечення життєдіяльності підрозділів тилового забезпечення до 18 години 09.05.2023, у тому числі у бойовому розпорядженні вказаний й старший солдат ОСОБА_4 .

Після доведення вказаного бойового розпорядження 08.05.2023 старший солдат ОСОБА_4 , перебуваючи у місці постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), відмовився від виконання вимог бойового розпорядження командира 17 отбр від 04.05.2023 № 865, крім того останній відмовився ставити свій підпис у аркуші доведення бойового розпорядження, про що було складено «Акт відмови від підпису в аркуші ознайомлення військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 з бойовим розпорядженням 17 отбр № 865» від 08.05.2023.

Тобто, старший солдат ОСОБА_4 , перебуваючи у місці постійної дислокації 17 отбр ( АДРЕСА_2 ), будучи неодноразово попереджений про кримінальну відповідальність за невиконання вимог начальників та командирів, усвідомлюючи, що т.в.о. командира 17 отбр майор ОСОБА_7 являється для нього прямими начальником та останній виконує обов`язки військової служби, діючи умисно, всупереч вимог ст. ст. 6, 11, 16, 127, 128, 130, 131 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, відкрито відмовився у присутності інших військовослужбовців виконувати вимоги бойового розпорядження командира 17 отбр від 04.05.2023 № 865 щодо прибуття визначеного особового складу бригади у строк до 18:00 09.05.2023 у район зосередження відділу матеріального забезпечення механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ) з метою забезпечення життєдіяльності підрозділів тилового забезпечення.

В результаті вищевказаних злочинних дій старшого солдата ОСОБА_4 , у командування 17 отбр (військова частина НОМЕР_1 ) виникла необхідність змінювати умови проведення переміщення та зосередження особового складу у районі зосередження відділу матеріального забезпечення механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , що фактично призвело до підриву бойової готовності механізованого батальйону та військової частини НОМЕР_1 в цілому в умовах збройної агресії російської федерації проти незалежності, територіальної цілісності та суверенітету України.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України непокора, вчинена в умовах воєнного стану.

Відомості про укладену угоду, її реквізити, зміст та узгоджена міра покарання.

23 травня 2023 року у кримінальному провадженні № 0000032 відомості по якому внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.05.2023 між керівником Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 , якому надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, з одного боку, та обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_4 , з іншого боку, в присутності захисника ОСОБА_5 , свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія № 000856 від 15.01.2018, укладено угоду про визнання винуватості.

Відповідно до угоди, обвинувачений ОСОБА_4 повністю та беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення в обсязі висунутого йому обвинувачення.

Сторони угоди узгодили покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , ч.4 ст. 402 КК України із застосуванням ст. 69 КК України, з урахуванням статтей 50-53 КК України, перейшовши до іншого, більш м`якого виду покарання, не зазначеного в санкції ч. 4 ст. 402 КК України, а саме 9 (дев`яти) місяців тримання військовослужбовця у дисциплінарному батальйоні із відбуттям покарання у військовій частині НОМЕР_3 (військова частина НОМЕР_3 , АДРЕСА_4 ).

Умовами угоди не передбачено застосування положень статті 54 КК України.

Відповідно до угоди, сторони розуміють, що відповідно до ст. 473 КПК України наслідком укладання та затвердження означеної угоди для прокурора, підозрюваного чи обвинуваченого є обмеження їх права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а для підозрюваного чи обвинуваченого - також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим пункту 1 частини четвертої статті 474 цього Кодексу.

Підстави оскарження обвинувального вироку, яким затверджена ця угода в апеляційному порядку, що визначені в п. 1 ч. 1 ст. 394 КПК України, та в касаційному порядку, що визначені в п.1 ч. 3 ст. 424 КПК України, обвинуваченій роз`яснено і є зрозумілими.

Передбачені у цій нормі права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину інкримінованого кримінального правопорушення, на допит у судовому засіданні свідків обвинувачення, заявлення клопотань, виклик свідків і надання суду своїх доказів обвинуваченій роз`яснено і є зрозумілими.

В угоді сторонами обумовлено наслідки її невиконання, передбачені статтею 476 КПК України - прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальним порядку.

Мотиви, з яких суд виходив при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам Кримінального процесуального Кодексу України.

Суд доходить висновку про необхідність затвердження угоди про визнання винуватості, виходячи з наступного.

ОСОБА_4 підтримав укладення угоди, зробив це добровільно. Насильства, примусу чи погроз до нього ніхто не застосовував. Обіцянок, чи будь-яких інших обставин, не передбачених угодою йому ніхто не надавав. Зі скаргами на сторону обвинувачення під час здійснення провадження він не звертався. Обвинувачений повідомив, що беззастережно визнає свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні. Розуміє характер обвинувачення та погоджується з його формулюванням, що зазначене в угоді.

ОСОБА_4 зазначив, що він цілком розуміє, що має право на повний судовий розгляд, у якому прокурор має довести усі обставини кримінального правопорушення. І вона при цьому має право мовчати, допитати під час такого розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь. При цьому наполягає на укладенні угоди. Він повністю усвідомлює вид покарання, призначення якого обумовлене угодою, а також інші заходи, що будуть застосовані до нього у разі її затвердження.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні просив затвердити угоду.

Прокурор угоду підтримав, оскільки вона відповідає вимогам закону.

Потерпілі в кримінальному провадженні відсутні.

Відповідно до вимог статті 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з вимогами частини 4 статті 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.402 КК України з урахуванням положень ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, тому за цією ознакою підпадає під дію ч. 4 ст. 469 КПК України.

Відповідно до частини 7 статті 474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо: 1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; 2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства; 3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; 4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; 5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань; 6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.

Умови угоди не суперечать вимогам закону, дії ОСОБА_4 за статтею ч.4 ст.402 ККУкраїни кваліфіковано вірно, за ними можливе укладення угоди.

Судом встановлено, що угоду укладено у провадженні щодо тяжкого злочину. Санкція ч.4 ст.402 КК України передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від п"яти до десяти років.

Умови угоди відповідають інтересам суспільства, який полягає у швидкому здійсненні правосуддя, призначенні особі узгодженого покарання, запобігання вчинення обвинуваченим та іншими особами кримінальних правопорушень. Умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб. Добровільність укладення угоди не викликає жодних сумнівів. Виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань є цілком можливим.

З об"єктивної сторони непокора як злочин за ч. 4 ст. 402 КК України полягає у відкритій відмові виконати наказ начальника, а також інше умисне невиконання наказу.

Судом встановлено фактичні підстави для визнання винуватості ОСОБА_8 , який, будучи допитаним в суді підтвердив фактичні обставини вчиненого ним кримінального правопорушення, беззаперечно визнав свою вину та просив суворо не карати. Обвинувачений надав покази, які повністю відповідають встановленим під час досудового розслідування обставин вчинення діяння в частині часу, місця, мотивів тощо.

Крім того, на підтвердження вини обвинуваченого під час досудового розслідування зібрано достатньо доказів, які є належними та допустимими, визнаються стороною захисту.

На підставі викладеного, всебічно дослідивши матеріали справи у сукупності з показами обвинуваченого, суд визнає ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за частиною 4 статті 402 КК України за ознаками непокори, вчиненої в умовах воєнного ста».

Щодо покарання.

Сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_4 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення.

При обранні міри і виду покарання суд враховує:

- ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення,

- дані про особу обвинуваченого, який: раніше не судимий, позитивно характеризується, на обліках у лікаря-нарколога та лікаря психіатра не перебуває, має на утриманні двох малолітніх дітей, його поведінку як до, так і після вчинення злочинних дій, який бажає в подальшому проходити військову службу та виконувати покладені на нього обов`язки, приймав безпосередню участь в забезпеченні, проведенні і захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України шляхом відсічі збройної агресії з боку російської федерації;

- обставини, що пом`якшують покарання (стаття 66 КК України): з"явлення зі зінанням, щире каяття; активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, беззастережне визнання своєї винуватості,

- відсутність обставин, які обтяжують покарання (ст. 67 КК України),

Ці обставин істотно знижують ступінь тяжкості вчинення кримінального правопорушення.

Крім того, суд враховує умови угоди про визнання винуватості між обвинуваченим та прокурором, відповідно до якої узгоджено застосування ст. 69 КК України, а саме перейти до іншого більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч. 4 ст. 402 КК України та призначиння ОСОБА_4 покарання у виді 9 (дев`яти) місяців тримання військовослужбовця у дисциплінарному батальйоні із відбуттям покарання у військовій частині НОМЕР_3 (військова частина НОМЕР_3 , АДРЕСА_4 ).

Згідно з частиною п`ятою статті 65 Кримінального кодексу України у випадку затвердження вироком угоди про визнання винуватості, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Відповідно до частини 1 статті 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

З огляду на щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення; беззаперечне визнання винуватості обвинуваченим у кримінальному правопорушенні, вчинення кримінального правопорушення вперше, не настання тяжких наслідків від вчиненого, наявності міцних соціальних зв`язків, участь в захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, стану здоров"я обвинуваченого, позитивної характеристики за місцем служби та проживання, відсутності обтяжуючих обставин, суд приходить до висновку про можливість застосування статті 69 КК України та призначити більш м`яке покарання, не зазначене в санкції ч. 4 ст. 402 КК, а саме покарання у виді тримання військовослужбовця у дисциплінарному батальйоні.

Статтею 54 КК України визначено альтернативне право суду за вироком за тяжкий злочин відносно особи, яка має військове, спеціальне звання, ранг, чин або кваліфікаційний клас, позбавити засуджену особу цього звання, рангу, чину або кваліфікаційного класу.

За частиною 5 статті 65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про примирення або про визнання вини суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Сторонами угоди про визнання винуватості не узгоджено застосування положень статті 54 КК України відносно ОСОБА_4 .. З урахуванням даних, які характеризують особу обвинуваченого, наявності пом"якшуючих, та відсутності обтяжуючих покарання обставин, бажання ОСОБА_4 в подальшому виконувати свій військовий обов"язок та здійснювати захист незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації, суд не вбачає підстав для самостійного застосування статті 54 КК України.

Суд вважає запропоновану угодою міру покарання такою, що відповідає вчиненому злочину та може бути застосована за істотних умов, визначених в угоді, а також відповідає вимогам Кримінального кодексу України в частині порядку призначення покарання.

Мотиви ухвалення інших рішень

Витрати на залучення експерта під час досудового розслідування відсутні. Цивільний позов відсутній. Речові докази по справі відсутні.

Запобіжний захід, обраний відносно обвинуваченого - тримання під вартою, - залишити без змін до набрання вироку законної сили.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

За змістом частини 5 статті 72 КК України попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.

Так одному дню позбавлення волі відповідає один день тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців (пп. "а" п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України".

Початок строку відбуття покарання слід відраховувати з моменту затримання в порядку статті 208 КПК України - з 08 травня 2023 року.

На підставі статті 72 КК України необхідно зарахувати попереднє ув"язнення у строк відбуття покарання з розрахунку: один день позбавлення волі за один день тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців, а саме: з моменту затримання в порядку статті 208 КПК України - 08 травня 2023 року по дату набрання вироку законної сили.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, ст.ст.373, 469, 472, 475 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні № 0000032 , відомості по якому внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08 травня 2023 року, укладену 23 травня 2023 року між керівником Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 якому надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні , з одного боку, та обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_4 , з іншого боку, в присутності захисника ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України

Призначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 23 травня 2023 року покарання за ч. 4 ст. 402 КК України із застосуванням статті 69 КК України у виді 9 (дев`яти) місяців тримання військовослужбовця у дисциплінарному батальйоні із відбуттям покарання у військовій частині НОМЕР_3 (військова частина НОМЕР_3 , АДРЕСА_4 ).

Запобіжний захід - тримання під вартою - залишити без змін до набрання вироку законної сили.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відраховувати від дати затримання в порядку статті 208 КПК України - 08 травня 2023 року.

На підставі частини 5 статті 72 КК України, підпункту "а" пункту 1 частини 1 статті 72 КК України у строк відбуття покарання зарахувати період попереднього ув"язнення з моменту затримання, а саме: з 08 травня 2023 року по день набрання вироку законної сили з розрахунку: один день позбавлення волі за один день тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців.

Матеріали кримінального провадження № 0000032 залишити при обвинувальному акті, з подальшим зберіганням у справі №210/2744/23, провадження №1-кп/210/453/23.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України та з урахуванням обмежень визначених частиною другою статті 473 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області до Дніпровського апеляційного суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Роз`яснити учасникам провадження, що згідно статті 476 КПК України, у разі невиконання угоди про примирення або про визнання винуватості потерпілий чи прокурор відповідно мають право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності за статтею 389-1 КК України.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору, обвинуваченому. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Вирок складено в нарадчій кімнаті в єдиному примірнику.

Суддя: ОСОБА_1