Справа № 947/7679/23
Провадження № 1-кс/947/4777/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.04.2023 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області, ОСОБА_3 , яке погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження за № 0000081 від 22.02.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання про арешт майна, СУ ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування в рамках кримінального провадження № 0000081 від 22.02.2023 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

В лютому 2023 року (більш точний час та місце досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_5 , переслідуючи ціль особистого збагачення, прагненням до наживи, злочинним шляхом, при невстановлених обставинах, розуміючи суспільно небезпечний характер своїх дій, діючи з прямим умислом вирішив вчинити тяжкий злочин, якій полягав у заволодінні шахрайським шляхом грошових коштів зловживаючи довірою громадян, для реалізації якої вступив в злочинну змову з іншими невстановленими в ході досудового розслідування особами.

Так, ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою з невстановленими особами, з прямим умислом, з корисливих мотивів, достовірно знаючи про те, що син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , був військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , та загинув на території Херсонської області 20.03.2022 під час виконання бойового завдання, маючи інформацію про те, що згідно Постанови Кабінету міністрів України від 28.02.2022 № 168 сім`ям загиблих осіб виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень, обрали об`єктом свого злочинного посягання ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , розробивши план вчинення кримінального правопорушення, заздалегідь розподілили між собою ролі.

Реалізуючи свої злочинні дії, ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою із невстановленими особами, 02.03.2023 знаходячись у смт. Любашівка Одеської області, на вул. Софіївська, зустрівся із братом загиблого ОСОБА_7 ОСОБА_8 , та попередньо знаючи, що ОСОБА_6 отримала частину державних виплат, а саме 7 500 000 гривень, повідомив ОСОБА_8 про те, що останній має передати йому грошові кошти у розмірі 10 000 доларів США, (що станом на 06.03.2023 згідно курсу НБУ становить 365 686 гривень) нібито для вирішення питання, із невстановленими особами, щодо можливості отримання другої частини державних виплат за загиблого ОСОБА_7 .

При цьому, використовуючи довіру ОСОБА_6 та ОСОБА_8 для заволодіння чужим майном створив довірчі стосунки з ОСОБА_8 та маючи на меті не виконувати зобов`язання щодо розблокування другої частини державної виплати, ОСОБА_5 неодноразово запевняв ОСОБА_8 , що без його допомоги та допомоги інших осіб, отримати другу частину державних виплат, ОСОБА_6 , не зможе, так як друга виплата заблокована.

Продовжуючи свої дії, 06.03.2023 о 08 годині 24 хвилин ОСОБА_5 , в телефонній розмові зажадав від ОСОБА_8 передати грошові кошти особисто в руки при зустрічі в м. Одесі. Того ж дня, на виконання вимог ОСОБА_5 о 15 годині 00 хвилин ОСОБА_8 прибув до автомобільної зупинки, за адресою: м. Одеса, вул. Колонтаївська 71а, де в транспортному засобі марки «BMW 530» д.н.з. « НОМЕР_2 » передав ОСОБА_5 , грошові кошти у розмірі п`яти тисяч доларів США, (що станом на 06.03.2023 згідно курсу НБУ становить 182 843 гривень) в якості погашення частини суми, яку вимагав від нього ОСОБА_5 де працівниками правоохоронних органів його викрито та затримано на підставі ст. 208 КПК України.

На виконання доручення у рамках вказаного кримінального провадження, встановлено, що до вчинення вказаного кримінального правопорушення може бути причетна ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Так, в ході проведення досудового розслідування, на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси 18.04.2023, проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено: довідку видана «Центром надання адміністративних послуг» Любашівської селищної ради на загиблого ОСОБА_7 на 1 арк; довідку видана «Центром надання адміністративних послуг» Любашівської селищної ради на загиблого ОСОБА_7 на 1 арк; копію довіреності, виданої ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 на ОСОБА_10 від 24.05.2022 на 1 арк; ОСОБА_11 від 27.06.2022 щодо виплат грошового забезпечення на інших додаткових виплат на 1 арк; сповіщення №29 відносно загиблого ОСОБА_7 на 1 арк; довідку видана на ОСОБА_7 №1036 на 1 арк; лікарське свідоцтво про смерть №37 ОСОБА_7 на 1 арк; довідку на участь особи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії рф в Донецькій та Луганській області, забезпечення їх здійснення №1020 видана ОСОБА_7 на 1 арк; свідоцтво про смерть на ОСОБА_7 серія НОМЕР_3 на 1 арк; витяг з Державного РАЦС щодо смерті ОСОБА_7 на 1 арк.

18.04.2023 року постановою слідчого виявлене та вилучене під час обшуку майно визнано речовими доказами.

Підставою для арешту вказаного майна є сукупність підстав та розумних підозр вважати, що виявлене під час вищевказаного обшуку майно має доказове значення. Метою арешту вказаного майна є збереження речових доказів у кримінальному провадженні, які мають важливе значення для досудового розслідування.

Таким чином, з метою збереження вилученого майна, яке визнано слідчим речовими доказами, сторона обвинувачення звертається до слідчого судді з вказаним клопотанням про арешт майна.

В судове засідання прокурор та слідчий не з`явилися, проте від прокурора до суду надійшла заява про розгляд даного клопотання без його участі, в якій він зазначив, що дане клопотання підтримує в повному обсязі та просить задовольнити.

Власник майна ОСОБА_10 у судове засідання не з`явилася, проте її представником - адвокатом ОСОБА_12 до суду було скеровано заяву про розгляд клопотання сторони обвинувачення за відсутності власника майна, вказавши, що з клопотанням про арешт майна ОСОБА_10 згодна.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

За огляду на норми кримінального процесуального законодавства, а також враховуючи наявність від учасників кримінального провадження заяв про розгляд даного клопотання за їх відсутності, слідчий суддя приходить до переконання про можливість розгляду даного клопотання за відсутності власника вилученого майна, а також слідчого та прокурора.

Дослідивши подане клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали, врахувавши положення ч. 1 ст. 172 КПК України, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Згідно ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Як вбачається з ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

При цьому, згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправних шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчим суддею встановлено, що органом досудового розслідування на теперішній час обґрунтовано здійснюється досудове розслідування в рамках даного кримінального провадження, за фактом можливого вчинення кримінлаьного правоопрушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

Як вбачається з матеріалів поданого клопотання в ході проведення санкціонованого обшуку було вилучено майно, яке може містити на собі відомості на підтвердження факту та обставин можливого вчинення кримінально-протиправних дій за обставинами даного кримінального провадження, в зв`язку з чим таке майно відповідає категорії речових доказів, що власне підтверджується долученою до клопотання постановою про визнання речових доказів від 18.04.2023 року, а отже, вилучене майно потребує збереження, в цілях їх подальшого дослідження.

Відтак, метою накладення арешту майна в рамках даного кримінального провадження є необхідність забезпечення збереження речових доказів (п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України).

При цьому, відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Оскільки з наведених міркувань вбачається, що арешт майна є необхідним в цілях забезпечення збереження майна (вилучених документів), яке може бути використано в якості речового доказу, на думку слідчого судді, не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження об`єктивно може призвести до їх знищення або ж переховування, так як очевидно, що оскільки такі речі можуть містити відповідну доказову інформацію, яка в свою чергу може свідчити про ймовірну причетність до вчинення кримінально-протиправних дій конкретних осіб, останні не зацікавлені у її отриманні органом досудового розслідування.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

При цьому, на досягнення завдань кримінального провадження в цілому, й повинні спрямовуватися в рамках відповідного кримінального провадження ті чи інші заходи забезпечення кримінального провадження, зокрема.

Відтак, з метою й забезпечення досягнення означених завдань кримінального провадження в цілому (ч. 1 ст. 2 КПК України), крім того наявна необхідність в накладенні арешту майна на зазначені у клопотанні документи зокрема.

Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Слідчим суддею встановлено, що за обставинами даного кримінального провадження втручання у право власності зацікавлених осіб, пов`язано із здійсненням кримінального провадження, необхідністю забезпечити збереження речових доказів, а отже, обмеження не є свавільним та відповідає вимогам законності. При цьому дотримано справедливий баланс між вимогами загального суспільного інтересу (у вигляді досягнення завдань кримінального провадження) та вимогами захисту права власності окремої особи, адже досягнення мети збереження речового доказу неможливо досягти в інший спосіб, ніж арешт майна.

Слідчий суддя акцентує увагу, що у випадку, якщо в рамках даного кримінального провадження буде спростовано відповідність зазначеного майна категорії речових доказів, зацікавлені особи в порядку ст. 174 КПК України мають процесуальне право на звернення до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна.

За таких обставин, враховуючи розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість клопотання та необхідність накладення арешту на майно, оскільки надані стороною обвинувачення матеріали доводять наявність правових підстав для накладення арешту на згадане майно та на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власників майна, з метою забезпечення кримінального провадження, при цьому на даній стадії слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної особи або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження заходів забезпечення кримінального провадження, одним з яких є арешт майна.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 98, 170, 171, 172, 173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області, ОСОБА_3 , яке погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження за № 0000081 від 22.02.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України задовольнити.

Накласти арешт з забороною користування та розпорядження на майно, виявлене та вилучене вилучено18.04.2023 в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

1) Довідку видана «Центром надання адміністративних послуг» Любашівської селищної ради на загиблого ОСОБА_7 на 1 арк;

2) Довідку видана «Центром надання адміністративних послуг» Любашівської селищної ради на загиблого ОСОБА_7 на 1 арк;

3) Копію довіреності, виданої ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 на ОСОБА_10 від 24.05.2022 на 1 арк;

4) Заяву ОСОБА_6 від 27.06.2022 щодо виплат грошового забезпечення на інших додаткових виплат на 1 арк;

5) Сповіщення №29 відносно загиблого ОСОБА_7 на 1 арк;

6) Довідку видана на ОСОБА_7 №1036 на 1 арк;

7) Лікарське свідоцтво про смерть №37 ОСОБА_7 на 1 арк;

8) Довідку на участь особи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії рф в Донецькій та Луганській області, забезпечення їх здійснення №1020 видана ОСОБА_7 на 1 арк;

9) Свідоцтво про смерть на ОСОБА_7 серія НОМЕР_3 на 1 арк;

10) Витяг з Державного РАЦС щодо смерті ОСОБА_7 на 1 арк.

Виконання ухвали покласти настаршого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1