ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
10.05.202Справа № 636/1587/23 Провадження № 1-кп/636/805/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2023 року

Чугуївський міський суд Харківської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , розглянув у спрощеному провадженні, за відсутності учасників судового провадження, без проведення судового розгляду, в судовому засіданні, обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0000050, внесеному 21 лютого 2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відносно обвинуваченої

ОСОБА_2 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Михайлівка, Чугуївського району Харківської області, громадянки України, з середньою освітою, раніше несудимої, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 111-1 КК України,-

встановив:

До суду надійшов обвинувальний акт щодо вчинення кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 2 ст. 111-1 КК України ОСОБА_2 з клопотанням прокурора ОСОБА_3 про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

До обвинувального акту додані:

-письмова заява підозрюваного, складена в присутності захисника, щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акта в спрощеному провадженні;

-матеріали досудового розслідування, в тому числі документи, які засвідчують беззаперечне визнання підозрюваним своєї винуватості.

В порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_2 не затримувалася.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , з початку вторгнення збройних сил рф на територію України, тобто з 24.02.2022, перебувала в с. Михайлівка Чугуївського району Харківської області, тобто на території, яка знаходилась під тимчасовою окупацією держави - агресора рф.

В кінці липня 2022 року (точну дату та час встановити не виявилось можливим) ОСОБА_2 , маючи умисел, спрямований на добровільне зайняття громадянином України посади, не пов`язаної з виконанням організаційно- розпорядчих або адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, добровільно на прохання представника військ рф (особу якої на даний час не встановлено) надала згоду бути представником мікродільниці № 15 по вул. Миру в с. Михайлівка Чугуївського району Харківської області, а саме з буд. АДРЕСА_2 на вказаній вулиці, тобто добровільно зайняла посаду, не пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій, у незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території.

Перебуваючи на вказаній посаді в період часу з кінця липня 2022 року до 07.09.2022 (до моменту звільнення Збройними силами України с. Михайлівка Чугуївського району Харківської області), ОСОБА_2 добровільно за вказівкою представника незаконного органу влади, створеного на тимчасово окупованій території вказаного населеного пункту, складала списки осіб, які проживають на мікродільниці № 15 с. Михайлівка Чугуївського району Харківської області; за вказівкою голови сільської ради окупаційної влади розповсюджувала гуманітарну допомогу серед населення села; була присутня на нарадах, які проводились представниками незаконних органів влади, створених на тимчасово окупованій території; серед місцевого населення поширювала газети агітаційного характеру із закликами до підтримки рішень та дій держави - агресора і повалення конституційного ладу України.

Умисні дії ОСОБА_2 суд кваліфікує як кримінальне правопорушення (проступок), передбачене ч. 2 ст. 111-1 КК України, тобто добровільне зайняття громадянином України посади, не пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин суд не досліджував, відповідно до вимог ч. 2 ст. 382 КПК України.

Викладені судом обставини, встановлені органом досудового розслідування, не оспорюються учасниками судового провадження, під час досудового розслідування підозрювана ОСОБА_2 беззаперечно визнала свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згодна з розглядом обвинувального акту за її відсутності.

Обвинувачена ознайомлена з обмеженням права на апеляційне оскарження з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідженням доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

При призначенні покарання ОСОБА_2 суд бере до уваги ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, яке у відповідності до ст. 12 КК України є кримінальним проступком, враховує відомості про особу обвинуваченої раніше несудима, заміжня, має на утриманні двох неповнолітніх доньок ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, має задовільний стан здоров`я, за місцем проживання характеризується задовільно.

Обставиною, яка пом`якшує покарання, передбаченою ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання, передбачені ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Беручи до уваги вказані обставини в їх сукупності, а також враховуючи дані про особу обвинуваченої, її вік, стан здоров`я, сімейний стан, суд вважає за можливе, призначити ОСОБА_2 покарання у вигляді позбавлення права обіймати посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування чи органах, що надають публічні послуги в межах санкції відповідної частини статті без конфіскації майна.

Суд приймає до уваги правову позицію, сформульовану у постанові Верховного Суду від 02 лютого 2022 року по справі № 344/16025/18, а саме, рішення суду про позбавлення права займатись певною діяльністю має бути чітко і ясно сформульовано в резолютивній частині вироку для того, щоб не виникало жодних сумнівів під час його виконання. Якщо в санкції статті Особливої частини КК визначено характер посади або вид (рід) діяльності, то формулювання покарання у вироку має точно відповідати змісту цієї санкції. Якщо ж покарання у санкції зазначене в загальній формі (наведене у формулюванні, що використовується у ст. 55 КК), суд повинен конкретизувати правову заборону і точно зазначити (описати, окреслити) у вироку характер та коло тих посад або вид (рід) тієї діяльності, права обіймати які чи займатися якою він позбавляє засудженого. Покарання має формулюватися таким чином, щоб засуджений не мав права обіймати зазначені у вироку посади або займатись забороненою діяльністю в будь-якій галузі або займатись такою діяльністю, які за змістом (характером) і обсягом повноважень є аналогічними тим, з якими було пов`язане вчинення кримінального правопорушення.

Суд вважає за можливе не визначати додаткове покарання у вигляді конфіскації майна з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 КК України, покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Якщо конфіскується частина майна, суд повинен зазначити, яка саме частина майна конфіскується, або перелічити предмети, що конфіскуються.

Згідно ч. 2 ст. 59 КК України, конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу.

Оскільки вказане покарання у виді конфіскації майна санкцією ч. 2 ст. 111-1 КК України встановлене як додаткове, суд приходить до висновку про можливість не застосовувати його відносно ОСОБА_2 , враховуючи обставини справи та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до кримінальних проступків. Також суд приймає до уваги, що ОСОБА_2 обвинувачується у вчиненні некорисливого злочину.

Суд вважає, що таке покарання є дійсно необхідним, справедливим і цілком достатнім для виправлення винного і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, а також відповідатиме цілям та меті покарання.

Цивільний позов не заявлений, судові витрати та речові докази відсутні.

Запобіжний захід до обвинуваченої ОСОБА_2 не обирався.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373-374, 381-382 КПК України, суд -

ухвалив:

ОСОБА_2 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 2 ст. 111-1 КК України, та призначити їй покарання у виді 10 (десяти) років позбавлення права обіймати посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування чи органах, що надають публічні послуги, без конфіскації майна.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду через Чугуївський міський суд Харківської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення, крім підстав розгляду провадження за відсутності учасників згідно ч. 2 ст. 302 КПК України.

Копію вироку після ухвалення наступного дня направити засудженій та прокурору.

Суддя