ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1125/23 Справа № 202/7070/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянув у закритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 квітня 2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нікополь Дніпропетровської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, у кримінальному провадженні № 00001078,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

в режимі відеоконференції:

прокурора ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 квітня 2023 року клопотання старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Маріуполі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, ОСОБА_9 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 задоволено.

Застосований до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання в умовах гаупвахти до 13 червня 2023 року включно.

Визначений ОСОБА_5 альтернативний запобіжний захід в розмірі 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 161040 грн., у випадку внесення якої на підозрюваного покладені обов`язки, передбачені ч. 4 ст. 194 КПК України.

Слідчий суддя при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу взяв до уваги обґрунтованість підозри, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим, дані про його особу, та дійшов висновку, що тримання ОСОБА_5 під вартою в умовах гаупвахти протягом певного строку під час досудового розслідування є виправданим, та з урахуванням сімейного та майнового становища підозрюваного, а також тяжкості кримінального правопорушення вважав за необхідне визначити підозрюваному заставу.

В апеляції:

- адвокат ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді та ухвалити нове рішення, яким відмовити в повному обсязі в задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що ухвала є незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Стверджує, що судом не приділено належної уваги тому факту, що задокументований лише факт відмови виконувати наказ, проте жодне роз`яснення мотивів відмови не зазначається. Вважає, що документи, покладені судом в обґрунтування підозри є необ`єктивними, а підозра є необґрунтованою.

Вказує на формальність висновку про існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки будь-яких доказів стороною обвинувачення не надано.

Зазначає, що судом не враховано, що підозрюваний має міцні соціальні зв`язки, на його утриманні перебуває неповнолітня дитина, раніше не судимий, з перших днів війни добровільно став до лав Національної гвардії України для захисту Батьківщини від військової агресії рф, серед командування та побратимів характеризується позитивно, під час проходження служби неодноразово отримував поранення та контузії.

Заслухавши підозрюваного та його захисника, які кожен окремо та разом просили задовольнити апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти її задоволення та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, перевіривши матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

За приписами ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За вимогами ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчим суддею дотримані.

З матеріалів справи слідує, що 12.04.2023 року за повідомленням підприємств, установ, організацій та посадових осіб до ЄРДР за № 0001078 внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 402 КК України.

19 квітня 2023 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, а саме у непокорі, тобто відкритій відмові виконати наказ начальника, вчиненій в умовах воєнного стану.

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри як підставу для застосування запобіжного заходу, апеляційний суд зважає на відсутність законодавчого визначення поняття «обґрунтованість підозри» та усталену практику Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості підозри» та критеріїв її визначення. Зокрема, як зазначено у рішенні ЄСПЛ «Нечипорук, Йонкало проти України» від 21.04.2011 р., наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Слідчий суддя в повній мірі з`ясував, що наведені в клопотанні слідчого дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, що підтверджується, зокрема: протоколами допиту свідків, протоколами слідчих експериментів за участю останніх, протоколом огляду документів, іншими даними, які вказують на причетність підозрюваного до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Доводи сторони захисту щодо необґрунтованості підозри, в тому числі, неможливість виконати наказ командира через стан здоров`я, фактично зводяться до питань оцінки доказів та доведеності чи недоведеності вини підозрюваного у вчиненні інкримінованого йому злочину, питання яких розглядаються на іншій стадії судового розгляду при розгляді справи по суті, у зв`язку з чим такі питання на цій стадії не розглядаються, а тому такі доводи колегія суддів не бере до уваги.

Перевіряючи наявність ризиків відповідно до вимог ст. 178 КПК України, колегія суддів зважає на практику ЄСПЛ, відповідно до якої тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту, та погоджується з висновком слідчого судді про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_5 є військовослужбовцем, підозрюється у вчиненні тяжкого злочину проти встановленого порядку несення військової служби, вчиненого в умовах воєнного стану, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до десяти років, у зв`язку з чим, розуміючи тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання, незаконно впливати на свідків, разом з якими проходить військову службу.

Отже, обрання слідчим суддею запобіжного заходу у виді тримання під вартою з визначенням альтернативного запобіжного заходу у виді застави є таким, що в повній мірі відповідає наведеним вище нормам закону, правовим позиціям Європейського Суду з прав людини та обставинам цього кримінального провадження та на даному етапі досудового розслідування зможе запобігти визначеним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Доводи захисника про відсутність ризиків є хибними, оскільки слідчим суддею, що підтверджено колегією суддів, встановлений ризик можливого переховування підозрюваного від слідства або суду та можливого вчинення незаконного впливу на свідків з мотивів, наведених вище. Такий висновок в повній мірі відповідає вказаним вище нормам кримінального процесуального закону та фактичним обставинам кримінального провадження.

Щодо посилання в апеляції, що підозрюваний має міцні соціальні зв`язки: на його утриманні перебуває неповнолітня дитина, раніше не судимий, з перших днів війни добровільно став до лав Національної гвардії України для захисту Батьківщини від військової агресії рф, хоча і мають місце, проте не є достатнім важелем для зменшення встановлених ризиків. Крім того, ці обставини існували й на момент вчинення злочину, проте жодним чином не виступили стримуючим фактором в поведінці підозрюваного.

Доводи захисника про позитивну характеристику ОСОБА_5 серед командування та побратимів не знайшли свого об`єктивного підтвердження під час апеляційного перегляду оскарженої ухвали.

Колегія суддів також зважає на те, що будь-який більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належний розгляд провадження, а перебування підозрюваного на волі, враховуючи дані про його особу, буде суперечити інтересам суспільства, що і є підставою для обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово вказував на те, що позбавлення свободи може бути виправданим лише тоді, коли інші, менш суворі запобіжні заходи, по-перше, були розглянуті, а по-друге, за результатами розгляду визнані такими, що не зможуть забезпечити мети, досягнення якої вимагається (Рішення у справі «Амбрушкевич проти Польщі»).

За наведеного, апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню, а ухвалу слідчого судді слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 422 КПК, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 квітня 2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави щодо ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, у кримінальному провадженні № 00001078, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4