УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2023 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , розглянувши в залі суду в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Офісу Генерального прокурор ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000008 від 06.02.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 204, ч. 3 ст. 212 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

16 травня 2023 року прокурор першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Офісу Генерального прокурор ОСОБА_3 , звернулась до суду з клопотанням про арешт майна, яке було вилучено 25.04.2023 під час проведення обшуку напівпричепа марки «LAMBERET» д.н.з. НОМЕР_1 власником якого являється гр. ОСОБА_4 , за результатами якого вилучено:

- скляні пляшки з етикеткою «Горілка Гайдамацька» ємністю 0,25 на яких наклеєні папірці схожі на марки акцизного податку у загальній кількості 12575 бутилок, а також у вищезазначених пляшках міститься прозора рідина;

- скляні пляшки з етикеткою «Кришталева хлібна класична горілка» ємністю 0,5 на яких наклеєні папірці схожі на марки акцизного податку у загальній кількості 2 440 бутилок, а також у вищезазначених пляшках міститься прозора рідина.

Своє клопотання прокурор обґрунтовує тим, що досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000008 від 06.02.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 204, ч. 3 ст. 212 КК України здійснюється Головним підрозділом детективів Бюро економічної безпеки України.

У період 25.04.2023 на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_5 від 11.04.2023 за участю детективів/старших детективів Головного підрозділу детективів Бюро економічної безпеки України проведено обшук напівпричепа марки «LAMBERET» д.н.з. НОМЕР_1 власником якого являється гр. ОСОБА_4 , за результатами якого вилучено:

-скляні пляшки з етикеткою «Горілка Гайдамацька» ємністю 0,25 на яких наклеєні папірці схожі на марки акцизного податку у загальній кількості 12575 бутилок, а також у вищезазначених пляшках міститься прозора рідина;

- скляні пляшки з етикеткою «Кришталева хлібна класична горілка» ємністю 0,5 на яких наклеєні папірці схожі на марки акцизного податку у загальній кількості 2 440 бутилок, а також у вищезазначених пляшках міститься прозора рідина.

27.04.2023 постановою детектива Головного підрозділу детективів Бюро економічної безпеки України ОСОБА_6 тимчасово вилучене майно визнано речовими доказами та приєднано до матеріалів кримінального провадження.

На підставі вище викладеного прокурор зазначає, що зважаючи на те, що зазначені речі можуть бути використані як доказ факту чи обставини що досліджуються в ході досудового розслідування, виникла необхідність у накладенні арешту на вказані речі.

Прокурор ОСОБА_3 будучи належним чином повідомленою про час та дату судового розгляду, в судове засідання не прибула. Жодних заяв або клопотань на адресу суду не направляла, разом з тим, раніше направляла клопотання в якому проводила проводити судовий розгляд даного клопотання без участі прокурора

Представник власника майна, адвокат ОСОБА_7 , будучи належним чином повідомленим про час та дату судового розгляду, в судове засідання не прибув. Жодних заяв або клопотань, в тому числі і про відкладення, на адресу суду не направляв.

Вивчивши клопотання про арешт майна, додані до нього копії матеріалів кримінального провадження та долучені матеріали в ході судового розгляду, слідчий суддя вважає, що воно не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно зі ст.ст. 131, 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно з ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положення даної норми КПК України узгоджуються із ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Положеннями ч.2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою зокрема забезпечення збереження речових доказів.

Згідно з ч.3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч.10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Так, прокурор у клопотанні просить накласти арешт на майно, яке було виявлено та вилучено 25.04.2023 під час проведення обшуку напівпричепа марки «LAMBERET» д.н.з. НОМЕР_1 власником якого являється гр. ОСОБА_4 .

Доказів на підтвердження того, що вилучене детективами майно входить до переліку майна, дозвіл на вилучення якого надано ухвалою слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку стороною обвинувачення слідчому судді надано не було, більш того, у своєму клопотанні прокурор взагалі не вказувала, що вважає дане майно таким, що не є тимчасово вилученим. Отже таке майно має статус тимчасово вилученого майна, оскільки стороною обвинувачення не доведено, що на вилучення такого майна надавався дозвіл слідчим суддею при наданні дозволу на проведення обшуку.

Разом з тим, за вимогами ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

В той же час із клопотанням про арешт тимчасово вилученого 25.04.2023 під час проведення обшуку напівпричепа марки «LAMBERET» д.н.з. НОМЕР_1 власником якого являється гр. ОСОБА_4 , прокурор звернулась лише 16 травня 2023 року, тобто із значним пропуском строку.

При цьому, жодних підстав для поновлення строку для звернення до слідчого судді із клопотанням про арешт майна, прокурором не вказано.

Тобто сторона обвинувачення звернулась з відповідним клопотання про арешт тимчасово вилученого майна майже через місяць після спливу граничного строку, встановленого чинним кримінальним процесуальним законом.

Разом з тим, прокурором у клопотанні не наведено, а також не було долучено до клопотання та не надано слідчому судді у судовому засіданні доказів наявності виключних обставин, які дозволили б прийти до висновку про наявність поважних причин для пропуску процесуального строку на звернення до слідчого судді із клопотанням про арешт майна.

Так, стаття 22 КПК України визначає, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності; сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Крім того, предмет клопотання про арешт майна повинен враховувати положення ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, за яким, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону та навести достатні підстави для обмеження такого права

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Таким чином, вказані обставини не дають законних підстав для задоволення клопотання прокурора, зокрема, оскільки останнім пропущено строк для звернення з таким клопотанням, визначений ч. 5 ст. 171 КПК України, з урахуванням положень ч.3 ст. 172 КПК України, і не доведено, що таку процесуальну дію неможливо було вчинити у визначений законом строк.

З огляду на наведене, слід відмовити у задоволенні клопотання прокурора про арешт тимчасово вилученого майна.

Керуючись вимогами ст.ст. 131, 132, 170-173, 236, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИЛА:

Клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Офісу Генерального прокурор ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000008 від 06.02.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 204, ч. 3 ст. 212 КК України, залишити без задоволення.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1