ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 619/5646/21 Номер провадження 11-кп/814/660/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

Головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря

судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження №№0000553 за апеляційними скаргами прокурора Дергачівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_9 та захисника-адвоката ОСОБА_7 на вирок Дергачівського районного суду Харківської області від 02 грудня 2021 року відносно

ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, не одруженого, такого, що не має судимості, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ;

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_10 засуджено за ч.2 ст.345 КК України на 2 роки позбавлення волі.

За вироком суду, поліцейський СРПП ВП№3 Харківського РУП №3 ГУНП в Харківській області старший сержант поліції ОСОБА_11 , 04.10.2021 під час патрулювання на службовому автомобілі «Шкода» н.з. НОМЕР_1 в с. Цупівка Дергачівської ТГ Харківської області, згідно з графіком чергувань та розстановкою нарядів, в складі екіпажу Лопань-36 (ГРПП) ВП№3, близько 14:00, були зупинені місцевою мешканкою ОСОБА_12 , яка повідомила їм, що неподалік, біля продуктового магазину за адресою: АДРЕСА_2 , невідомий чоловік знаходиться в стані алкогольного сп`яніння та неадекватно себе поводить.

Після цього, ОСОБА_11 прибув за вказаною адресою, і разом з поліцейським СРПП ВП ХРУП №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_13 виконував службові обов`язки збору матеріалів перевірки за вказаним повідомленням. Прибувши на місце, за адресою: АДРЕСА_2 , близько 14 год. 20 хв., встановлено особу, а саме ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який знаходився у стані алкогольного сп`яніння, та поводить себе агресивно, натравляючи на перехожих свою собаку, схожу бійцівську породу (пітбуль), на неодноразові вимоги прив`язати собаку та заспокоїтись ОСОБА_8 не реагував, та продовжував поводити себе агресивно.

В пдальшому, з метою припинення протиправних дій ОСОБА_8 , поліцейський СРПП ОСОБА_14 підійшов до останнього та виказав вимогу припинити свої дії, однак останній, ігноруючи законні вимоги працівника поліції - ОСОБА_11 , усвідомлюючи, що він є працівником правоохоронних органів і перебуває під час виконання службових обов`язків, у ОСОБА_8 виник прямий умисел на заподіяння поліцейському СРПГІ ОСОБА_11 тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій прямий злочинний умисел, спрямований на заподіяння поліцейському СРПП ОСОБА_11 тілесних ушкоджень у ЗВ`ЯЗКУ 3 виконанням останнім вказаних обов`язків, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи наслідок їх настання, тобто діючи з прямим умислом, ОСОБА_8 підійшов до ОСОБА_11 та схопив останнього правою рукою за лівий рукав однострою, між плечем та ліктьовим згином, потягнув на себе після чого наніс удар головою лобну ділянку голови ОСОБА_11 , від чого у останнього почалася кровотеча. Протиправні дії ОСОБА_8 були зупинені поліцейським СРПП ОСОБА_13 шляхом застосування спецзасобів - сльозогінного газу та кайданок.

В результаті злочинних дій ОСОБА_8 поліцейським СРПП ВП№3 Харківського РУП №3 ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми у формі струсу головного мозку з наявністю забитої рани в лобово-тім`яної ділянки голови, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 36Д/21 від 16.11.2021 відносяться до легкого тілесного ушкодження, яке спричинило короткочасний розлад здоров`я (згідно п. 2.3.3 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17 січня 1995 р. № 6).

У поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить вирок суду змінити та призначити ОСОБА_8 покарання, звільнивши обвинуваченого від відбування покарання з іспитовим строком на підставі ст. 75 КК України.

Зазначає, що обвинувачений має на утримані дитину 2012 року народження та матір пенсійного віку, з 2013 року не притягувався до відповідальності, вирок суду було проголошено за відсутності обвинуваченого. Також зазначає, що судом безпідставно зазначено обтяжуючу обставину - вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, оскільки ця обставина не зазначена у обвинувальному акті як така, що обтяжує покарання.

Крім того, на вирок суду щодо ОСОБА_8 було оскаржено прокурором Дергачівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_9 , проте до початку апеляційного розгляду від прокурора надійшла заява, із змісту якої вбачається, що останній відмовляється від своєї апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника та обвинуваченого на підтримку поданої апеляційної скарги, прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги обвинуваченого, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Згідно наявного у матеріалах справи обвинувального акта від 24.11.2021, складеного слідчим СВ ВП№3 Харківського РУП ГУНП в Харківській області ОСОБА_15 та затверджений прокурором Дергачівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_9 , ОСОБА_8 пред`явлене обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, та зазначено, що обставини, що згідно ст.67 КК України, обтяжують покарання ОСОБА_8 - відсутні.

Частиною 2 ст.345 КК України встановлено кримінальну відповідальність за умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу чи його близьким родичам побоїв, легких або середньої тяжкості тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, тобто даний склад злочину не містить кваліфікуючої ознаки - вчинення злочину у стані алкогольного чи будь-якого іншого сп`яніння. Таким чином, у даному випадку, під час кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст.345 КК, при наявності кваліфікуючої обставини - вчинення злочину у стані сп`яніння, остання мала бути відображена у обвинувальному акті окремо, як обставина, що обтяжує покарання.

За наведених вище обставин, визнання судом першої інстанції обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_8 вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, на думку колегії суддів, є виходом за межі пред`явленого ОСОБА_8 обвинувачення, а вказівка про наявність такої обтяжуючої обставини має бути виключена з вироку суду першої інстанції, як така, що не ставилась у провину обвинуваченому, відповідно до змісту обвинувального акту.

При цьому, на думку колегії суддів, виключення обтяжуючої обставини, а саме вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння не впливає на призначене судом покарання, оскільки таке покарання буде достатнім для виправлення винної особи.

Положеннями ст.50 КК України визначено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен ураховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Згідно із статтею 75 КК України, в разі, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції та вважає, що при ухвалені вироку судом першої інстанції не було враховано те, що вчинений обвинуваченим злочин є нетяжким.

Місцевий суд, враховуючи дані про особу ОСОБА_8 , який вину у вчиненому визнав, розкаявся, неодружений, раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних злочинів та має відповідний життєвий досвід, прийшов до обґрунтованого висновку про можливість призначення обвинуваченому ОСОБА_8 покарання наближене до мінімального, в межах санкції ч.2 ст.345 КК України у виді позбавлення волі, яке належить відбувати реально, без застосуванняст.75 КК України.

Призначене судом покарання є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_8 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Обставини, зазначені у касаційній скарзі захисника, були відомі суду першої інстанційї під час призначення покарання засудженому і в сукупності з іншими відомостями враховані в ході визначення виду та розміру покарання.

За таких обставин вирок суду щодо ОСОБА_8 підлягає зміні, апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 задоволенню частково.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України колегія суддів,

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 - задовольнити частково.

Вирок Дергачівського районного суду Харківської області від 02 грудня 2021 року відносно ОСОБА_8 - змінити.

Виключити з мотивувальної частини вироку Дергачівського районного суду Харківської області від 02 грудня 2021 року відносно ОСОБА_8 вказівку про наявність обставини, що обтяжує покарання - вчинення ОСОБА_8 злочину у стані алкогольного сп`яніння.

В іншій частині вирок Дергачівського районного суду Харківської області від 02 грудня 2021 року відносно ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - у той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4