Справа № 344/8480/21
Провадження № 11-кп/4808/415/23
Категорія ст. 185 ч. 2 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2023 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у кримінальному провадженні № 0000019 апеляційну скаргу прокурора на вирок Івано-Франківського міського суду від 9.06.2023 року,

в с т а н о в и л а :

Цим вироком ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , раніше несудимого

виправдано за ст. 345 ч. 2 КК України на підставі ст. 373 ч. 1 п. 3 КПК України у зв`язку з недоведеністю, що в діянні обвинуваченого є склад вказаного кримінального правопорушення.

ОСОБА_7 визнано винуватим за ст. 185 ч. 2 КК України та призначено покарання у виді арешту на 3 (три) місяці. Йому зараховано до відбутого покарання термін його попереднього ув`язнення з 14.03.21 до 03.06.2021 року.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахуватиметься з моменту його фактичного затримання для виконання вироку;

ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою АДРЕСА_1 , не судиму

визнано винуватою за ст. 185 ч. 2 КК України та із застосуванням ст. 69 ч. 1 КК України призначено їй 240 (двісті сорок) годин громадських робіт.

Кримінальне правопорушення вчинено за таких обставин.

В період з 22 години 12.03.2021 року по 10 годину 13.03.2021 року на вулиці Миколайчука в м. Івано-Франківськ біля будинку №6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за попередньою змовою, шляхом демонтування таємно викрали з автомобіля «Porsche Panamera» НОМЕР_1 потерпілого ОСОБА_10 дві передні фари вартістю 73 574 гривні.

Окрім цього, в період з 21 години 13.03.2021 року по 04 годину 14.03.2021 року в дворі будинку АДРЕСА_2 , вони повторно, за попередньою змовою, шляхом демонтування, таємно викрали із автомобіля «Audi Q7» НОМЕР_2 , який належить ПП «Бліцтар», дві передні фари, лівий та правий покажчики поворотів, дві передні решітки покажчиків поворотів, чим спричинили матеріальну шкоду на 43 612 гривень.

Крім цього, відповідно до обвинувального акту, 14.03.2021 року до поліції із письмовою заявою звернувся ОСОБА_11 про те, що невідома особа викрала ліву та праву фари, лівий та правий покажчик повороту з решітками з автомобіля марки «Audi Q7» НОМЕР_2 , який належить ПП «Бліцтар». В той же день біля 7 години екіпажем поліції «ЯСЕНЬ 151» біля села Вікторів Галицької ОТГ, був зупинений автомобіль марки «Hyundai Grandeur» під керуванням ОСОБА_7 . При цьому, працівник поліції ОСОБА_12 підбіг до водійських дверей, вікно якого було відчиненим та почав голосно вигукувати: «Поліція, зупиніть автомобіль», намагаючись відчинити передні водійські двері, однак ОСОБА_7 , не реагуючи на вимоги поліцейського про зупинку, розпочав рух та збільшуючи швидкість автомобіля, намагався скритись з місця події в напрямку місті Галич, внаслідок чого працівник правоохоронного органу ОСОБА_12 отримав легкі тілесні ушкодження.

В апеляційній скарзі прокурор оскаржує вирок суду щодо недоведеності вини ОСОБА_7 за ст. 345 ч. 2 КК України. Судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які не оспорюються. В той же час, допит обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , про обставини кримінальних правопорушень, передбачених ст. 185 ч. 2 КК України (дату, час, місце) та інші обставини вчинення кримінального правопорушення, зазначені в обвинувальному акті, обвинувачені не підтвердили під час допиту у суді. На досудовому розслідуванні вони не визнавали вину, а також зміни позиції ОСОБА_8 в ході судового розгляду, яка не одразу визнала свою вину. Суд необґрунтовано визнав обставиною, що пом`якшує покарання, щире каяття. Відсутня пом`якшуюча обставина активне сприяння розкриттю злочину в обох обвинувачених. Така позиція суду призвела до безпідставного застосуванню ст. 69 КК України при призначенні покарання ОСОБА_8 . Судом було відхилено клопотання сторони обвинувачення про дослідження доказів, в результаті цього, до судової справи не долучено протокол затримання ОСОБА_7 . Також судом відмовлено в долученні відповідних постанов про визнання речовими доказами та ухвал про накладення арешту, довідки про витрати на експертизи. Також не долучено рапорт чергового Івано-Франківського РУП ГУ НП в області, протокол прийняття заяви від 14.03.2021 про кримінальне правопорушення.

Висновки суду щодо відсутності в діянні останнього складу злочину за ст. 345 ч. 2 ККУ, не відповідають фактичним обставинам кримінального правопорушення. Суд не вказав, чому не взяв до уваги показання, потерпілого ОСОБА_12 , свідків Підгірного ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 про те, що обвинувачений причетний до вчинення двох кримінальних правопорушень, у зв`язку із цим група поліцейських на трьох автомобілях, один із яких можна було ідентифікувати, як автомобіль поліції, наздоганяли обвинуваченого. Правопорушник жодним чином не реагував на те, що позаду нього їдуть працівники поліції. Також, під час допиту патрульні ОСОБА_15 та ОСОБА_16 зазначили, що вони під час переслідування правопорушника, включали проблискові маячки і застосувати гучномовець, що свідчить про те, що останній знав, що його переслідують саме працівники поліції. Також свідок ОСОБА_16 повідомив, що у автомобілі «Вога» були відкриті праві пасажирські двері, обвинувачений ще до них зачепив потерпілого і протягнув його за собою і той впав. Детальним аналізом відеозапису від 14.03.2021 підтверджено, що автомобіль «Hyundai Grandeur» зупиняється посеред проїжджає частини дороги в с. Вікторів. Надалі автомобіль патрульної поліції під`їжджає ближче до «Hyundai Grandeur» і приблизно на 57 с зупиняється за ним на відстані декількох метрів. На 59 с автомобіль «Volkswagen Bora» зупиняється перед автомобілем правопорушника. Із автомобіля виходять працівники поліції, один із яких підбігає до дверей автомобіля правопорушника. Бачачи це, обвинувачений умисно надав швидкості автомобілю, в результаті чого протягнув потерпілого декілька метрів і той падає. Проте судом цьому відеозапису не дано правильної юридичної оцінки. Також суд не врахував, що оперативний працівник поліції може виконувати свої обов`язки без форменого одягу. Судом не дано оцінку факту неможливості пред`явлення потерпілим ОСОБА_17 службового посвідчення правопорушнику, оскільки не було такої можливості. Крім цього, суд залишив поза увагою наявні у потерпілого тілесні ушкодження, не давши діям обвинуваченого, які перебувають у безпосередньому причинному зв`язку з їх настанням, жодної правової оцінки.

Крім цього, судом необґрунтовано застосовано найнижче покарання, передбачене санкцією ч. 2 ст. 185 КК України, у виді арешту на 3 місяці ОСОБА_7 , що явно є м`яким. Не відповідає тяжкості та особі покарання ОСОБА_8 - 240 годин громадських.

Під час розгляду апеляційної скарги апеляційному суду слід дослідити: показання потерпілого ОСОБА_12 ; показання свідка ОСОБА_18 ; - показання свідка ОСОБА_13 ; показання свідка ОСОБА_14 ; показання свідка ОСОБА_15 ; - показання свідка ОСОБА_16 ; - показання обвинуваченого ОСОБА_7 ; - показання обвинуваченої ОСОБА_8 .К витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань; - .; постанову про призначення групи прокурорів; - рапорт чергового Івано-Франківського РУП ГУ НП в області (витяг з «Армору»); протокол прийняття заяви кримінальне від 14.03.2021 про правопорушення; протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину; протокол огляду відеозапису; висновок експерта № 143 від 12.05.2021; довідки про витрати на проведення експертизи; постанови про визнання речовими доказами; інші письмові матеріали, які були зібрані під час досудового розслідування та відкриті стороні захисту, на підставі ст. 290 КПК України; - дані, що характеризують обвинувачених. Просить вирок скасувати, ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним за ч. 2 ст. 185 ККУ і призначити - 1 рік обмеження волі; за ч. 2 ст. 345 КК України - 2 роки обмеження волі. На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого більш суворим, призначити остаточне покарання 2 роки обмеження волі. ОСОБА_8 визнати винною за ч. 2 ст. 185 КК України та призначити покарання - 3 місяці арешту.

Захисник обвинувачених ОСОБА_9 подав заперечення на апеляційну скаргу прокурора, вважає її безпідставною, оскільки прокурор заперечує дані відеозапису події, які підтверджують, що мав місце нещасний випадок. Наводить ряд доводів про безпідставність апеляції прокурора та законності вироку. Просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги прокурора, а вирок залишити без змін.

В апеляційній інстанції:

- прокурор підтримав апеляційну скаргу, просить її задовольнити, вирок скасувати, постановити новий, яким визнати ОСОБА_7 винним за ч. 2 ст. 185 ККУ і призначити покарання - 1 рік обмеження волі; за ч. 2 ст. 345 КК України - 2 роки обмеження волі. На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів призначити остаточне покарання 2 роки обмеження волі. ОСОБА_8 визнати винною за ч. 2 ст. 185 КК України та призначити покарання - 3 місяці арешту;

- обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та їх захисник ОСОБА_9 заперечили доводи прокурора, вважають вирок законним й обгрунованим, просять залишити його без змін.

З`ясувавши обставини справи, обговоривши доводи учасників апеляційного провадження та мотиви апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Вирок суду відповідно до ст. 370 КПК України та ст.ст. 50, 65 ККУ має бути законним, обґрунтованим й вмотивованим, а призначене особі покарання законним й справедливим.

Оскаржений вирок вказаним вимогам закону не відповідає, тому підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду.

Відповідно до положень ст.ст. 409, 415 КПК України апеляційний суд скасовує вирок суду першої інстанції з призначенням нового судового розгляду при встановленні істотного процесуального порушення.

Апеляційні доводи прокурора про невмотивованість виправдання ОСОБА_7 за ст. 345 ч. 2 КК України колегія суддів визнає обґрунтованими.

Відповідно до положень ст.ст. 373, 374 КПК України виправдувальний вирок повинен бути переконливим, не може містити суперечностей, в ньому не може бути залишено певні докази без оцінки чи неправильно оцінені докази, не може бути надано перевагу одних доказів над іншими.

Вказані порушення містить оскаржений вирок в частині виправдання ОСОБА_7 за ст. 345 ч.2 ККУ.

Суд побудував вказане виправдання обвинуваченого на основі того, що не доведено його прямого умислу на заподіяння потепілому працівнику поліції тілесних ушкоджень, відсутність даних, що потерпілий є працівником поіції і він при цьому виконував свої службові обов`язки.

Факт отримання потерпілим ОСОБА_12 тілесних ушкоджень при затриманні обвинуваченого ОСОБА_7 ніким не оспорюється.

Доводи суду про те, що потерпілий отримав тілесні ушкодження не від умисних дій обвинуваченого, є сумнівними і належно невмотивованими.

Отримання потерпілим ОСОБА_12 тілесних ушкоджень є неможливим без активних дій обвинуваченого на прискорення ним руху його автомобіля для уникнення затримання, в умовах наявності на місці події спеціального поліцейського автомобіля, і при озвученні потерпілим законної вимоги, як працівника поліції, про зупинку автомобіля, що не було ОСОБА_7 виконано. Внаслідок чого потерпілий отримав тілесні ушкодження. Судом не наведено обґрунтувань, що дії обвинуваченого при цьому слід вважати необережними чи правомірними. Суд не навів пероконливі доводи про те, що потерпілий впав з власної ініціативи чи він перевищував свої службові повноваження.

Ці обставини узгоджуються з показаннями потерпілого ОСОБА_12 , свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , даними відеозапису події, яким суд не надав обґрунтованої й вмотивованої оцінки.

Таке порушення слід вважати істотним процесуальним порушенням, яке дає підставу для скасування вирок і призначення нового судового розгляду.

Посилання суду на те, що немає доказів про те, що потерпілий діяв як працівник поліції і при виконанні службових обов`язків, є непереконливим, оскільки ці обставини ніхто з учасників провадження не оспорював, вони встановлені і підтверджені в обвинувальному акті, узгоджуються з показаннями самого потерпілого та його колег по роботі в поліції. Дані про роботу потерпілого в поліції міг бути перевірений судом за його поліцейським посвідченням в судовому засіданні.

За таких обставин колегія суддів вважає виправдання обвинуваченого ОСОБА_7 за ст. 345 ч. 2 КК України сумнівним, необґрунтованим й невмотивованим, що є підставою для скасання вироку в цій частині.

Апеляційні доводи прокурора про м`якість покарання обвинуваченого ОСОБА_7 за ст. 185 ч.2 ККУ колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки суд в цій частині навів достатні й переконливі мотиви.

Апеляційний суд погоджується з доводами прокурора про те, що застосування до покарання ОСОБА_20 ст. 69 ККУ за встановлених судом обставин події та наведених у вироку даних про її особу і призначення покарання у виді громадських робіт, слід визнати неналежно вмотивованим, що ставить під сумнів його справедливість. При відсутності додаткових обставин та обгрунтувань, то застосування ст. 69 ККУ до покарання обвинуваченої ОСОБА_20 слід вважати м`яким.

При новому судовому розгляді слід врахувати вказане, належно з`ясувати обставини події, прийняти законне, обґрунтоване й вмотивоване рішення.

Керуючись ст.ст. 405, 415, 419 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково, вирок Івано-Франківського міського суду від 9.06.2023 року щодо обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 скасувати, призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4