ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2169/23 Справа № 204/5703/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 та прокурора Західної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_7 на вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 05 квітня 2023 року у кримінальному провадженні № 02000398, щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Санкт-Петербург РФ, громадянина України, маючого вищу освіту, офіційно працевлаштованого завідувачем складу ТОВ «Смартфілм груп», розлученого, на утриманні нікого немаючого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, -

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_8

прокурора ОСОБА_9

потерпілого ОСОБА_10

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_5

В С Т А Н О В И Л А:

За вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 05 квітня 2023 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначено йому покарання у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Частково задоволений цивільний позов ОСОБА_10 до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої злочином та стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_10 в рахунок відшкодування моральної шкоди 10 000 гривень.

Судом вирішено питання долі речових доказів.

Цим вироком ОСОБА_6 визнаний винним у тому, що він приблизно о 21 год. 00 хвл. знаходячись за місцем свого мешкання у квартирі АДРЕСА_2 , разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_11 , на грунті ревнощів, попросив у останньої належний їй мобільний телефон, з метою перевірки вхідних, вихідних дзвінків та смс - повідомлень зроблених та отриманих нею. Отримавши від останньої мобільний телефон ОСОБА_6 побачивши в списку дзвінків на телефоні ОСОБА_11 невідомий йому номер телефону ( НОМЕР_1 ) та з метою з`ясування особи якій належить вказаний номер телефону розпочав смс-переписку від імені ОСОБА_11 . В ході смс-спілкування ним було з`ясовано, що вказаний номер телефону належить другу сім`ї ОСОБА_11 - потерпілому ОСОБА_10 . Після цього у ОСОБА_6 на ґрунті ревнощів, виник раптовий умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_10 .

Знаходячись в тому ж місці в той же час, ОСОБА_6 , реалізуючи свій раптово виниклий умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_10 викликаний ревнощами, шляхом надіслання смс-повідомлення призначив зустріч потерпілому ОСОБА_10 від імені та з використанням номеру телефону своєї співмешканки ОСОБА_11 на спортивному майданчику, біля середньої загальноосвітньої шкоди № 46, розташованої по вул. Робоча, буд. 75а в м. Дніпро. Прийшовши на спортивний майданчик, розташований біля середньої загальноосвітньої шкоди № 46, розташованої по АДРЕСА_3 приблизно о 22 год. 00 хвл. разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_11 , лишив її одну, а сам відійшов в бік. Через декілька хвилин ОСОБА_6 побачив раніше йому не знайомого ОСОБА_10 , який підійшов до ОСОБА_11 та зрозумівши, що це саме той чоловік який телефонував ОСОБА_11 та з яким він листувався, з метою реалізації злочинного умислу направленого на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 наблизився до останнього.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 ,знаходячись в зазначений час та у зазначеному місці, з метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на спричинення тілесних ушкоджень, діючи умисно, наніс потерпілому ОСОБА_10 один удар кулаком правої руки в область обличчя, а саме в область щелепи та носу дещо ліворуч. Від отриманого удару потерпілий ОСОБА_10 втратив рівновагу та впав на спину, при цьому вдарився потиличною частиною голови об землю. Користуючись тим, що дії потерпілого ОСОБА_10 до можливого супротиву подавлені, ОСОБА_6 не даваючи потерпілому повністю підвестись на ноги, умисно наніс ще один прямий удар кулаком правої руки в область носа та щелепи дещо ліворуч. Від отриманого удару потерпілий ОСОБА_10 знову втратив рівновагу та впав на спину. Дочекавшись коли потерпілий ОСОБА_10 підвівся на ноги, ОСОБА_6 одразу умисно наніс ще один прямий удар кулаком правої руки в область носа та щелепи дещо ліворуч. Після отриманих ударів дії потерпілого ОСОБА_10 до супротиву були повністю подавлені і останній намагався втекти від ОСОБА_6 в бік вул. Надії Алексєєнко. Однак у дворі будинку АДРЕСА_4 , ОСОБА_6 наздогнав потерпілого ОСОБА_10 та умисно наніс останньому два прямих удари кулаком правої руки в область носа та щелепи дещо ліворуч, один за одним.

Внаслідок спричинених ОСОБА_6 ударів потерпілому ОСОБА_10 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді: двох внутрішньо-шкіряних крововиливів - на підборідді ліворуч з переходом у підщелепну область відповідно, в потиличній області ліворуч, садна у підключечній області ліворуч, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.

Дії ОСОБА_6 кваліфіковані судом за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

В апеляції:

- захисник просить вирок суду змінити в частині задоволення цивільного позову та відмовити в цій частині в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що від події кримінального проступку пройшов значний проміжок часу та сума моральної шкоди, навіть з урахуванням її зменшення судом, не може бути логічною та обґрунтованою.

Також вказує на відсутність жодних доказів, які б підтверджували ступінь моральних страждань.

Окрім цього зазначає, що позивачем не доведено наявність матеріальної шкоди, яка як він помилково відніс до матеріальної шкоди витрати на правничу допомогу.

- прокурор просить вирок суду скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_6 винним за ч. 1 ст. 125 КК України та призначити покарання у виді 1 року виправних робіт.

В обґрунтовування вказує, що судом не була врахована схильність останнього до вчинення нових аналогічних злочинів та відсутність з боку обвинуваченого критичного ставлення до скоєного.

Заслухавши учасників кримінального провадження, обвинуваченого та його захисника, які просили задовольнити апеляцію сторони захисту, проти апеляції прокурора заперечували, прокурора та потерпілого, які просили задовольнити апеляцію прокурора, проти апеляції сторони захисту заперечували, перевіривши і проаналізувавши доводи, які викладені в апеляціях, колегія суддів дійшла до наступного.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Висновок суду про винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125 КК України, за фактичних обставин та правової кваліфікації, встановлених судом і викладених у цьому вироку сторонами кримінального провадження не оскаржується, а тому перегляду в апеляційному порядку не підлягає.

За приписами ч. 1, 2 ст. 127 КПК України обвинувачений, а також за його згодою будь-яка інша фізична чи юридична особа має право на будь-якій стадії кримінального провадження відшкодувати шкоду, завдану потерпілому, територіальній громаді, державі внаслідок кримінального правопорушення. Шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні

Згідно з ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, в тому числі, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Суд першої інстанції при вирішенні цивільного позову про стягнення моральної шкоди з обвинуваченого на користь потерпілого, наведених вище вимог закону дотримався у повному обсязі.

Доводи захисника в апеляції на невідповідність стягнутої моральної шкоди засадам розумності та справедливості з посиланням на значний проміжок часу з моменту вчинення кримінального проступку, не доведення факту заподіяння потерпілій душевних страждань та їх тривалості, є безпідставними і необґрунтованими.

Так, судом першої інстанції ретельно досліджені підстави та обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_10 в частині стягнення моральної шкоди, у зв`язку з чим, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, необхідним та достатнім, є визначений розмір грошового відшкодування моральної шкоди, спричиненої потерпілому, в сумі 10 000 гривень, який є обґрунтованим, законним та справедливим.

Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди враховані роз`яснення, викладені у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4, за якими розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховував стан здоров`я потерпілої, тяжкість вимушених змін у її життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Посилання захисника на те, що з моменту вчинення кримінального проступку сплинув значний проміжок часу, за наведених вище обставин не приймаються до уваги, оскільки дана обставина не зменшує характеру та обсягу фізичних, душевних, психічних страждань потерпілого, а також характеру немайнових втрат.

Щодо доводів в апеляції захисника про недоведеність позивачем наявності матеріальної шкоди, до якою він помилково відніс витрати на правничу допомогу, є неспроможними, оскільки суд першої інстанції в цій частині позов не задовольнив.

Стосовно доводи апеляційної скарги прокурора щодо невідповідності призначеного судом виду покарання обвинуваченому ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, то колегія суддів вважає їх слушними.

Відповідно до ст. ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд при призначенні покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено, що призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання, судом не були достатньо враховані обставини кримінального проступку, зокрема те, що ОСОБА_6 наносив потерпілому декілька ударів, коли останній намагався підвестися на ноги після попередніх ударів. Крім того, коли потерпілий намагався втекти від ОСОБА_6 , останній наздогнав його та умисно наніс два прямих удари кулаком правої руки в область носа та щелепи дещо ліворуч, один за одним, що в свою чергу значно збільшує негативні наслідки кримінального проступку та з негативного боку характеризує особу обвинуваченого ОСОБА_6 .

У скоєному кримінальному проступку ОСОБА_6 не розкаявся, будь-яких помякшуючих покарання обставин не встановлено.

Щодо стверджень обвинуваченого, що конфлікт та бійка була спровокована самим потерпілим, то вони не знайшли свого підтвердження, як в суді першої інстанції, так і в апеляційній.

За таких обставин, призначене судом першої інстанції найм`якіше покарання, передбачене санкцією інкримінованої статті у виді штрафу, не відповідає ступеню тяжкості кримінального проступку та особі обвинуваченого, а тому вирок в частині призначення покарання підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового вироку.

Таким чином, враховуючи наведені обставини в їх сукупності, колегія суддів вважає за необхідне призначити ОСОБА_6 покарання у вигляді виправних робіт, оскільки враховуючи дані про особу обвинуваченого, відсутність пом`якшувальних покарання обставини, саме таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

З наведених підстав вирок суду підлягає скасуванню та ухваленню апеляційною інстанцією нового в частині призначенням покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , у зв`язку з чим апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 413, 418, 420 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_12 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу прокурора Західної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_7 , - задовольнити.

Вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 05 квітня 2023 року у кримінальному провадженні № 02000398, щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, - скасувати в частині призначення покарання.

Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч. 1 ст. 125 КК України у виді 1 року виправних робіт за місцем його роботи в ТОВ «Смартфілм груп», з відрахуванням із суми заробітку засудженого в дохід держави 10% відсотків.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Вирок набуває чинності з дня проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4