Справа № 346/3762/23
Провадження № 1-кп/346/566/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2023 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області, у складі головуючого - судді ОСОБА_1 , без проведення судового розгляду в судовому засіданні, за відсутності учасників судового провадження, без фіксування за допомогою технічних засобів, розглянувши у спрощеному судовому провадженні,

обвинувальний акт по кримінальному провадженню №0000182, в якому ОСОБА_2 (яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Виноград Коломийського району Івано-Франківської області; місце проживання: АДРЕСА_1 ; громадянка України; на утриманні має шість неповнолітніх дітей; судимостей не має; на обліку у лікаря-нарколога чи лакіря-психіатра не перебуває) обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 296 КК України,

а сторонами та іншими учасниками кримінального провадження є: з боку обвинувачення - прокурор: ОСОБА_3 , з боку захисту обвинувачена ОСОБА_2 , та її захисник ОСОБА_4 , потерпіла особа: АТ «Прикарпаттяобленерго»,

в с т а н о в и в :

Щодо обвинувачення.

12 червня 2023 року близько 15 годині 30 хвилин ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи на ґрунтовій дорозі неподалік житлового будинку, що по АДРЕСА_1 , вчинила словесний конфлікт із працівниками АТ «Прикарпаттяобленерго», а саме: із ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителем АДРЕСА_2 . В ході якого, ОСОБА_2 діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, пошкодила службовий автомобіль АТ «Прикарпаттяобленерго» (марки «Рено Докер», державний номерний знак: НОМЕР_1 ) предметом, схожим на сапу. Також намагалася вдарити працівників АТ «Прикарпаттяобленерго», ображала нецензурною лайкою, погрожувала фізичною розправою та намагалась вдарити вищевказаним предметом працівників АТ «Прикарпаттяобленерго», чим грубо порушила громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю.

Таким чином, ОСОБА_2 , обґрунтовано обвинувачується у грубому порушенні громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю.

Суд вважає доведеним вказане формулювання обвинувачення, оскільки його зміст добровільно та свідомо визнала обвинувачена та згодна із цими обставинами, які були встановлені під час дізнання та не оспорює їх, про що подала письмову заяву.

І тому суд вважає, що вказане діяння, у вчиненні якого ОСОБА_2 звинувачує прокурор, дійсно мало місце, і це діяння дійсно містить склад кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 296 КК України. І з цих же мотивів та оскільки ОСОБА_2 беззаперечно та добровільно і свідомо визнала свою вину, суд вважає винною у вчиненні вказаного кримінального правопорушення саме її.

Таким чином, суд погоджується із стороною обвинувачення у тому, що обвинувачена ОСОБА_2 в осудному стані, умисно, вчинила кримінальне правопорушення, яке правильно кваліфіковано прокурором за частиною 1 статті 296 КК України. І у вчиненні цього правопорушення винна саме ОСОБА_2 .

Щодо покарання.

Обставин, які б виключали кримінальну протиправність діяння ОСОБА_2 або звільняли її від кримінальної відповідальності чи від покарання, за вказаний кримінальний проступок, судом не встановлено, а тому вона підлягає покаранню на загальних підставах.

Суд погоджується із прокурором у тому, що відсутні обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_2 за вчинений нею проступок та передбачені частиною 1 статті 67 КК України. Але разом з цим, мають місце обставини, які на підставі пункту 1 частини 1 статті 66 КК України відносяться до обставин, які пом`якшують її покарання, зокрема: щире каяття обвинуваченої.

Положеннями статті 50 КК України передбачено, і суд враховує, що: покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого (частина 1); покарання має на меті не тільки кару і виправлення засуджених, а й запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами (частина 2); покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність (частина 3).

Разом з цим суд застосовує і положення статті 65 КК України за якими: суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 КК; 2) відповідно до положень Загальної частини КК; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання (частина 1); особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень (частина 2); підстави для призначення більш м`якого покарання, ніж це передбачено відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу за вчинене кримінальне правопорушення, визначаються статтею 69 цього Кодексу (частина 3); більш суворе покарання, ніж передбачене відповідними статтями Особливої частини КК за вчинене кримінальне правопорушення, може бути призначене за сукупністю кримінальних правопорушень (частина 4).

При цьому застосовуючи вказані норми кримінального права, суд враховує правовий висновок Верховного Суду, щодо правильного їх застосування, викладений ним у постанові від 26.06.2018 року у справі № 570/3743/15-к, в якій зазначається, що покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу винного, обставини, що впливають на покарання, ставлення винної особи до своїх дій, інші обставини кримінального провадження, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Тож вирішуючи питання про призначення обвинуваченій ОСОБА_2 покарання, передбаченого частиною 1 статті 296 КК України, суд виходить з наступного:

- суд враховує, що санкція частини 1 статті 296 КК України передбачає покарання у вигляді штрафу від однієї тисячі до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років;

- суд враховує положення Загальної частини КК України, які є застосовними для призначення покарання ОСОБА_2 та вказані вище і нижче за цим текстом;

- суд враховує конкретні обставини за яких ОСОБА_2 вчинила кримінальне правопорушення, яке за ступенем тяжкості, в силу положень частини 2 статті 12 КК України, являється кримінальним проступком та кваліфікується за частиною 1 статті 296 КК України;

- суд враховує, що ОСОБА_2 вчинила кримінальне правопорушення умисно, тобто з прямим умислом. Але вона визнала свою вину у вчиненні кримінального проступку, добровільно;

- суд враховує, що обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_2 за вчинений нею проступок та передбачені частиною 1 статті 67 КК України, відсутні;

- але разом з цим, суд враховує, що обставиною, які на підставі пункту 1 частини 1 статті 66 КК України відноситься до обставин, які пом`якшують покарання, є щире каяття ОСОБА_2 ;

- ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Виноград Коломийського району Івано-Франківської області; місце проживання: АДРЕСА_1 ; громадянинка України; на утриманні має шість неповнолітніх дітей; судимостей не має; на обліку у лікаря-нарколога чи лакіря-психіатра не перебуває; судимості не має.

Таким чином, з урахуванням викладених судом обставин, які він застосовує у їх сукупності для призначення ОСОБА_2 покарання, суд вважає, що за вчинений нею кримінальний проступок, передбачений частиною 1 статті 296 КК України, їй слід призначити основне покарання, яке є найменш суворим із санкції статті, зокрема: покарання у виді штрафу, і у найменшому його розмірі, зокрема: 17000 гривень. Позаяк саме таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження нових кримінальних правопорушень.

Інші процесуальні питання.

Підстави, для вирішення судом інших питань, передбачених статтею 368 КПК України - відсутні.

Таким чином, на підставі всього викладеного і керуючись статтями 1-33,36,37,42,45-52,55,61-62,75-110,113-129,170-211,290-293,302,318-371,373-77,381,382,392-395,532 КПК України, суд

у х в а л и в:

Визнати ОСОБА_2 винуватою у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 296 КК України.

Призначити ОСОБА_2 , за вчинене нею кримінальне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 296 КК України, основне покарання у виді штрафу у розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з урахуванням особливостей, передбачених частиною 1 статтею 394 КПК України, шляхом подання апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку надіслати всім учасникам судового провадження.

Учасники судового провадження, також, мають право отримати копію вироку в Коломийському міськрайонному суді Івано-Франківської області.

Суддя ОСОБА_1