Справа № 354/1254/22
Провадження № 1-кп/354/41/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2023 року м.Яремче

Яремчанський міський суд Івано-Франківської області у складі:

головуючої судді: ОСОБА_1

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_2

обвинуваченого: ОСОБА_3

захисника: ОСОБА_4

з участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Яремче кримінальне провадження з обвинувальним актом відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Микуличин, Яремчанської міської ради Івано-Франківської області, українця, громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , із базовою середньою освітою, непрацюючого, одруженого, на утриманні має трьох малолітніх дітей, депутатом не обирався, раніше судимого, а саме 10.05.2022 року Яремчанським міським судом за ч.1 ст. 369 КК України до покарання у виді штрафу 17 000 грн, який 18.10.2022 сплачений повністю,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336-1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 ухилився від проходження служби цивільного захисту в особливий період за наступних обставин.

ОСОБА_3 згідно наказу Управління ДСНС України в Івано-Франківській області № 878 від 04.11.2016 призначений на посаду водія державного пожежного рятувального поста (смт. Ворохта) 9 державної пожежно-рятувальної частини УДСНС (м. Яремче), якому присвоєно спеціальне звання молодшого сержанта служби цивільного захисту.

Відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 року № 2102-IX введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. В п.5 цього Указу постановлено державній службі України з надзвичайних ситуацій невідкладно разом з обласними, Київською міською державними адміністраціями, іншими державними органами, установами, підприємствами, організаціями всіх форм власності привести єдину державну систему цивільного захисту, її функціональні та територіальні підсистеми у готовність до виконання завдань за призначенням в особливий період.

Згідно ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

У зв`язку з введенням воєнного стану та на підставі наказу ГУ ДСНС в Івано-Франківській області № НС-58дск/54 від 24.02.2022 начальником 4 державного пожежно-рятувального загону ГУ ДСНС в Івано-Франківській області цього ж дня видано наказ № 78 про відкликання із відпустки старшого сержанта служби цивільного захисту ОСОБА_3 , водія ДПРП Ворохта 9 державної пожежно-рятувальної частини 4 державного пожежно-рятувального загону ГУ ДСНС України в Івано-Франківській області із 24.02.2022 із основної щорічної відпустки за 2022 рік, термін невикористаної відпустки становить 12 днів, про що його повідомлено керівництвом установи.

Проте, старший сержант цивільного захисту ОСОБА_3 , достовірно знаючи про те, що в Україні діє особливий період, з мотивів небажання переносити труднощі такої служби, діючи умисно, без поважних причин, з 25.02.2022 по 21.03.2022 року не з`явився до державного пожежного рятувального поста Ворохта 9 державної пожежно-рятувальної частини 4 державного пожежно-рятувального загону ІНФОРМАЦІЯ_2 для виконання своїх службових обов`язків згідно займаної посади, ухилившись, таким чином, від проходження служби цивільного захисту в особливий період.

У подальшому, наказом начальника ГУ ДСНС України в Івано-Франківській області № 82 від 21.03.2022 року ОСОБА_3 звільнено із служби з виключенням із кадрів ДСНС України та зняттям з усіх видів забезпечення у запас Збройних Сил України у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразилися в ухиленні від проходження служби цивільного захисту в особливий період, ОСОБА_3 обвинувачується у вчинені злочину, передбаченого ст. 336-1 КК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336-1 КК України визнав повністю, щиро розкаявся, підтвердив обставини вчинення ним злочину, зазначивши час, місце, спосіб їх вчинення. Пояснив, що у цей період був у відпустці. Коли йому зателефонував керівник з приводу відкликання з відпустки у зв`язку із мобілізацією, він був поза межами селища Ворохта, не міг одразу приїхати. Вподальшому на роботу не з`являвся, оскільки зрозумів зі слів керівника, що йому уже не має чого туди приходити. Просив суворо його не карати. Призначити покарання у виді громадських робіт, оскільки так він зможе працевлаштуватися і таке покарання принесе користь для громадськості.

Судом встановлено у судовому засіданні, що показання ОСОБА_3 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин правопорушень, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому органом досудового слідства кримінальних правопорушень при обставинах, викладених у обвинувальному акті та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутність сумніву щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення частини третьої статті 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорювалися.

При ухваленні вироку відносно обвинуваченого ОСОБА_3 . Суд вважає за необхідне відповідно до положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

Так, у рішеннях «Коробов проти України» від 21.10.2011 року, «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумцій факту.

Враховуючи викладене, заслухавши обвинуваченого ОСОБА_3 , дослідивши всі наявні матеріали кримінального провадження, приходжу до висновку, що вина останнього у вчиненні кримінального правопорушення, а саме ухиляння від проходження служби цивільного захисту в особливий період є доведеною.

Таким чином, суд вважає встановленим, що своїми умисними діями, які виразилися в ухиленні від проходження служби цивільного захисту в особливий період, ОСОБА_3 обвинувачується у вчинені злочину, передбаченого статтею 336-1 КК України.

Згідно зі статтею 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Крім цього, у рішенні «Ізмайлов проти Росії» Європейський суд вказав, що при призначенні покарання для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Так, обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , згідно вимог ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ст. 12 КК України відноситься до нетяжких злочинів, ступінь реалізації злочинного наміру, ставлення ОСОБА_3 до вчиненого, яке полягає у визнанні вини, щирому каятті.

Крім цього, суд бере до уваги характеризуючі дані обвинуваченого, а саме те, що останній неофіційно працевлаштований, за місцем проживання характеризується позитивно, має стабільні соціальні зв`язки, одружений, батько трьох дітей, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, його молодий вік, висновок органу пробації, відповідно до якого виправлення обвинуваченого, на думку уповноваженого органу пробації без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливо та не становить високої небезпеки для суспільства.

Зважаючи на особу обвинуваченого, даних, що його характеризують, наявність на утриманні троє неповнолітніх дітей, щире каяття у вчиненому, активне сприяня в розкриттю злочину, суд вважає за вказаних обставин за можливе застосувати до обвинуваченого ч.1 ст.69 КК України та перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті 336-1 КК України за це кримінальне правопорушення, призначивши покарання обвинуваченому ОСОБА_3 за ст. 336-1 КК України у виді громадських робіт.

Суд вважає, що саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого злочину, конкретним обставинам, встановленим під час розгляду кримінального провадження, даним про особу обвинуваченого. Цей вид покарання буде справедливим для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 , сприятиме попередженню вчиненню нових злочинів, відповідатиме принципу індивідуалізації покарання та буде суспільно-корисним.

Щодо призначення остаточного покарання ОСОБА_3 .

Статті 65-73 КК України є кримінально-правовими нормами, що визначають загальні засади та правила призначення покарання.

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у статті 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до частини четвертої статті 70 КПК України якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, то покарання призначається за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини третьої статті 72 КК України основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю злочинів і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.

Виходячи із системного аналізу законодавства України про кримінальну відповідальність, у разі засудження особи за новий злочин, учинений ним до постановлення попереднього вироку відносно нього, за яким йому призначено покарання, що згідно з частиною третьою статті 72 КК України за сукупністю злочинів і вироків складанню з іншими видами покарань не підлягає, суд, незважаючи на це, спочатку повинен застосувати вимоги статті 70 КК України і визначити остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень. У такому випадку суд визначає остаточне покарання, яке складається із сукупності відбутого повністю або частково покарання за попереднім вироком та покарання за новим вироком, і на підставі частини третьої статті 72 КК України приймає рішення про їх самостійне виконання.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_3 раніше судимий вироком Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 10.05.2022 за ч.1 ст. 369 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. Дане покарання відбув. Штраф сплатив 18.10.2022, що підтверджується листом Державної установи «ЦЕНТР ПРОБАЦІЇ» від 24.10.2022 № 38/10/2161-22, про те, що 18.10.2022 ОСОБА_3 знятий з обліку, у зв`язку зі сплатою штрафу.

У цьому кримінальному провадженні ОСОБА_3 вчинив нове кримінальне правопорушення до постановлення попереднього вироку, отже остаточне покарання суд повинен йому призначити з урахуванням положень статті 70 КК України.

Враховуючи наведене, Суд вважає необхідним визначити ОСОБА_3 остаточне покарання за правилами статті 70 КК України, з урахуванням положень, передбачених частиною третьою статті 72 цього Кодексу, у виді сукупності відбутої частини покарання за попереднім вироком і покарання за новим вироком.

Оскільки положення частини четвертої статті 70 КК України відсилають до статті 72 КК України, у відповідності з якою при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків основне покарання у виді штрафу складанню з іншими видами покарань не підлягає і виконується самостійно, та з огляду на те, що ОСОБА_3 сплатив штраф, тобто виконав покарання, призначене вироком Яремчанського міського суду від 10.05.2022, суд вважає недоцільним посилання в рішенні про самостійне виконання покарань.

Речові докази та судові витрати у справі відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обирався.

На підставі ст. ст. 69, 70-72, 336-1 КК України та керуючись ст.ст. 100, 349, 367-368, 370-371, 373-376, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336-1 КК України і призначити йому покарання із застосуванням ч.1 ст. 69 КК України у виді 240 (двохсот сорока) годин громадських робіт.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, з урахуванням положень ч. 3 ст. 72 КК України, визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді 240 (двохсот сорока) годин громадських робіт, призначеного за цим вироком, та штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, призначеного вироком Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 10 травня 2022 року.

Вважати ОСОБА_3 таким, що повністю відбув покарання у виді штрафу, у зв`язку з його сплатою 18.10.2022.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Івано-Франківського апеляційного суду через Яремчанський міський суд Івано-Франківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1