Справа № 569/5620/23
УХВАЛА

23 травня 2023 року м. Рівне

Слідчий суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1

з участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засідання в м.Рівне клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою Рівненського міського суду від 18 квітня 2023 року,-

В С Т А Н О В И В:

До Рівненського міського суду з клопотання про скасування арешту майна звернувся ОСОБА_3 .

В обґрунтування клопотання зазначено, що старшим дізнавачем СД Рівненського РУП Головного управління Національної поліції в Рівненській області капітаном поліції ОСОБА_4 здійснюється досудове розслідування зареєстроване в ЄРДР за №0002688 за ознаками кримінального правопорушення , передбаченого ч.1, ст. 197 КК України.

Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду від 18 квітня 2023 року у справі №569/5620/23 задоволено клопотання дізнавача СД Рівнеснького РУП ОСОБА_4 та накладено арешт на об`єкти нерухомого майна торгово офісні приміщення:

АДРЕСА_1 ;

А-1 за адресою АДРЕСА_2 ;

А-1 за адресою АДРЕСА_2 ;

А-1 за адресою АДРЕСА_2 є;

А-1 за адресою АДРЕСА_2 ;

А-1 за адресою АДРЕСА_2 з;

А-1 за адресою АДРЕСА_2 і;

А-1 за адресою АДРЕСА_2 ;

А-1 за адресою АДРЕСА_2 ;

А-1 за адресою АДРЕСА_2 ;

А-1 за адресою АДРЕСА_2 ;

А-1 за адресою АДРЕСА_2 ;

А-1 за адресою АДРЕСА_2 ;

А-1 за адресою АДРЕСА_2 , як і зареєстровані за ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Встановлено заборону на здійснення будь-яких реєстраційних дій та заборонено власникку чи будь-якій іншій особі , на відчуження, розпорядження до прийняття кінцевого рішення у кримінальному провадженні.

Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду від 05.05.2023 року накладено арешт на об`єкт нерухомого майна - торгово-офісне приміщення:

- АДРЕСА_1 , яке зареєстроване за ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової платника податків НОМЕР_1 ).

Розгляд клопотання слідчого здійснювався без повідомлення та відсутності власника майна.

Вважає що арешт майна, накладений згідно ухвали слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 18 квітня 2023 року та від 05.05.2023 за №569/5620/23 є передчасним та обґрунтованим, оскільки судом надавалася оцінка лише доводам дізнавача без з`ясування реальних обставин справи.

ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, однак подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутність, своє клопотання підтримав в повному обсязі та просив його задоволити.

Прокурор в судове засідання не з`явилися, про час місце та дату розгляду справи був повідомлений належним чином. Однак, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність.

Дослідивши надані матеріали кримінального провадження, слід прийти до висновку, що клопотання підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що старшим дізнавачем СД Рівненського РУП Головного управління Національної поліції в Рівненській області капітаном поліції ОСОБА_4 здійснюється досудове розслідування зареєстроване в ЄРДР за №0002688 за ознаками кримінального правопорушення , передбаченого ч.1, ст. 197 КК України.

Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду від 18 квітня 2023 року у справі №569/5620/23 задоволено клопотання дізнавача СД Рівнеснького РУП ОСОБА_4 та накладено арешт на об`єкти нерухомого майна торгово офісні приміщення:

АДРЕСА_1 ;

А-1 за адресою АДРЕСА_2 ;

А-1 за адресою АДРЕСА_2 ;

А-1 за адресою АДРЕСА_2 є;

А-1 за адресою АДРЕСА_2 ;

А-1 за адресою АДРЕСА_2 з;

А-1 за адресою АДРЕСА_2 і;

А-1 за адресою АДРЕСА_2 ;

А-1 за адресою АДРЕСА_2 ;

А-1 за адресою м. Рівне, вул. Київська, 77м;

А-1 за адресою АДРЕСА_2 ;

А-1 за адресою АДРЕСА_2 ;

А-1 за адресою АДРЕСА_2 ;

Встановлено заборону на здійснення будь-яких реєстраційних дій та заборонено власникку чи будь-якій іншій особі , на відчуження, розпорядження до прийняття кінцевого рішення у кримінальному провадженні.

Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду від 05.05.2023 року накладено арешт на об`єкт нерухомого майна торгово-офісне приміщення:

- АДРЕСА_1 , яке зареєстроване за ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової платника податків НОМЕР_1 ).

Встановити заборону володільцю (власнику), чи будь-якій іншій особі, на відчуження, розпорядження до прийняття кінцевого рішення у кримінальному провадженні.

Заборонити суб`єктам реєстраційних дій здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо вказаного нерухомого майна (реєстрацію, перереєстрацію), здійснювати будь-які дії щодо відчуження вказаного майна до прийняття кінцевого рішення у кримінальному провадженні.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до частини першої статті 174 Кримінального процесуального кодексу України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Як встановлено в судовому засіданні, що у кримінальному провадженні підозра ОСОБА_3 не оголошувалась, а отже застосування арешту майна до даного майна є безпідставним та нічим не обґрунтованим.

Крім того, дізнавачем здійснені заходи щодо фіксації обставин правопорушення, а саме проведено судову будівельно технічну експертизу та отриманий висновок експерта №5492 від 08.12.2022 р. де відображено вся необхідна характеристика матеріальних об`єктів.

Таким чином накладення арешту на об`єкти нерухомості, що належить ОСОБА_5 не переслідує легітимної мети та не передбачено нормами КПК стосовно необхідності протиправного втручання в законні права інтереси власника майна, що в свою чергу є не допустимим.

Згідно зі ст.391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 393 Цивільного кодексу України власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта.

Стала практика ЄСПЛ (серед багатьох інших рішення у справах «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23.09.82, «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21.02.86, «Щокін проти України» від 14.10.2010, «Сєрков проти України» від 7.07.2011, «Колишній король Греції та інші проти Греції» від 23.11.2000, «Булвес» АД проти Болгарії» від 22.01.2009, «Трегубенко проти України» від 2.11.2004, «East/WestAllianceLimited» проти України» від 23.01.2014) свідчить про наявність трьох критеріїв, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями ст.1 Першого протоколу, а саме:

чи є втручання законним;

чи має воно «суспільний», «публічний» інтерес;

чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.

Стаття 1 Першого протоколу гарантує захист права на мирне володіння майном особи, яка законним шляхом, добросовісно набула майно у власність.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінально-процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції», заява 31107/96, п. 58). Вимога, щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994рр.; справа «Кушог проти Болгарії» від 10 травня 2007р.).

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див. серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982р. у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986р. у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).

У рішенні по справі «Жушман проти України» зазначається «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності».

Таким чином, необхідність скасування накладеного арешту майна обумовлені такими обставинами як невідповідність майна, на яке накладено арешт, критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України, та (або) накладення арешту на майно особи, яка у кримінальному провадженні не має процесуального статусу підозрюваного або обвинуваченого, не належить до осіб, які в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого, тощо.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

З урахуванням викладеного, в цілях не порушення гарантованого права власності особи, слідчий суддя приходить до переконання, що необхідності в подальшій дії заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна не має, а тому клопотання підлягає до задоволення.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст. 170, 171,174 КПК України, -

УХВАЛИВ :

Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою Рівненського міського суду від 18 квітня 2023 року задоволити.

Скасувати арешт на об`єкти нерухомого майна, накладений ухвалами слідчого судді Рівненського міського суду від 18 квітня 2023 року та від 05 травня 2023 року у справі №569/5620/23, а саме: на торгово-офісні приміщення:

АДРЕСА_1 ;

АДРЕСА_1 ;

А-1 за адресою АДРЕСА_2 ;

А-1 за адресою АДРЕСА_2 є;

А-1 за адресою АДРЕСА_2 ;

А-1 за адресою АДРЕСА_2 з;

А-1 за адресою АДРЕСА_2 і;

А-1 за адресою АДРЕСА_2 ;

А-1 за адресою АДРЕСА_2 ;

А-1 за адресою АДРЕСА_2 ;

А-1 за адресою АДРЕСА_2 ;

А-1 за адресою АДРЕСА_2 ;

А-1 за адресою АДРЕСА_2 ;

А-1 за адресою АДРЕСА_2 , як і зареєстровані за ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ), знявши заборону володільцю (власнику) майна чи будь - якій іншій особі, на відчуження, розпорядження, а також суб`єктам реєстраційних дій здійснювати будь - які реєстраційні дії щодо вказаного нерухомого майна (реєстрацію, переєстрацію), здійснювати будь - які інші дії щодо відчуження вищевказаного майна.

Ухвала відповідно до ст.309 КПК України, оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1