КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

06 квітня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

з участю прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві, шляхом проведення відеоконференцзв`язку між Київським апеляційним судом та робочим місцем прокурора ОСОБА_5 , кримінальне провадження №0000018 по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 1 ст. 258-3 КК України, за апеляційними скаргами захисників ОСОБА_6 і ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 07 квітня 2020 року,

в с т а н о в и л а:

Вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 07 квітня 2020 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 1 ст. 258-3 КК України, та йому призначено покарання:

- за ч. 1 ст. 111 КК України (в редакції Закону №1183-VII від 08.04.2014) у виді 13 років позбавлення волі;

- за ч. 1 ст. 258-3 КК України у виді 9 років позбавлення волі, без конфіскації майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено ОСОБА_7 до відбуття покарання у виді позбавлення волі строком на 13 років, без конфіскації майна.

На підставі ст. 54 КК України ОСОБА_7 позбавлено військового звання - полковник.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено рахувати з 12 грудня 2016 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України (у редакції Закону України №838-VIII від 26 листопада 2015 року), зараховано в строк відбування покарання ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення з 12 грудня 2016 року до набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвалено запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 у виді тримання під вартою - залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Апеляційне провадження відкрито за апеляційними скаргами захисників ОСОБА_6 і ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_7 , в яких - захисник ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_7 , вважаючи вирок суду незаконним та необґрунтованим через неповноту судового розгляду та істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просять вирок суду скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції, а захисник ОСОБА_8 - просить скасувати вирок суду та ухвалити новий вирок, яким виправдати ОСОБА_7 та закрити кримінальне провадження.

06 квітня 2023 року до апеляційного суду надійшло клопотання захисника ОСОБА_8 про зміну обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу з тримання під вартою на особисте зобов`язання з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, яке обґрунтовано тим, що судове рішення, яким ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою ухвалено 07.04.2020 року, однак судове рішення на даний час не набрало законної сили, а прокурор не подавав клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 , що очевидно вказує на те, що він не вбачає підстав для застосування запобіжного заходу до ОСОБА_7 . Також під час апеляційного розгляду прокурор не просив допитати свідків та/або дослідити будь-які докази у кримінальному провадження, що вказує на відсутність ризиків, які, відповідно до ст. 177 КПК України, можуть слугувати підставою для обрання запобіжного заходу. Зокрема, у апеляційного суду не має будь-якої розумної необхідності запобігати спробам обвинуваченого знищити/сховати/спотворити докази; незаконно впливати на потерпілого/свідка у кримінальному провадження або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. З огляду на обставини та докази, які вже були досліджені під час апеляційного розгляду, є очевидним, що у діях обвинуваченого, які викладені в обвинувальному акті, відсутній склад кримінального правопорушення. Поряд з цим, у кримінальному провадженні встановлені обставини, які у своїй сукупності свідчать про безпідставність застосування такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, у тому числі те, що тривале тримання під вартою загострило хронічні захворювання ОСОБА_7 , і останній має міцні соціальні зв`язки, на його утриманні перебувала його родина, неповнолітні діти та хвора матір, а також він не має судимостей та його репутацію підтверджено показаннями свідків та службовою характеристикою. Також, станом на дату подання клопотання, ОСОБА_7 , на підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції від 26.11.2015 року), вже відбув покарання у виді позбавлення волі строком 12 років 7 місяців 18 днів, що значно більше, аніж чотири п`ятих строку покарання, призначеного вироком, тобто ОСОБА_7 відбув майже увесь строк покарання, призначений судом, тож тяжкість покарання, яке йому загрожує, не може бути підставою для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Крім того, ОСОБА_7 має бойовий досвід і в умовах військової агресії Російської Федерації проти України готовий захищати Батьківщину і має бажання повернутися на військову службу у Збройних Силах України, тому, зважаючи на ці обставини, наявний конкретний суспільний інтерес, що полягає у звільненні ОСОБА_7 з під варти та надання йому процесуальної можливості виконати Конституційний обов`язок громадянина України щодо забезпечення оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 та захисник ОСОБА_6 підтримали клопотання заявлене захисником ОСОБА_8 .

Прокурор заперечувала проти задоволення заявленого клопотання, вказуючи, що обвинувачений засуджений вироком суду, яким йому призначено покарання у виді 13 років позбавлення волі, і який не набрав законної сили, тому є виправданим тримання під вартою особи, щодо якої ухвалено вирок.

Заслухавши позицію сторін провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи клопотання, колегія суддів вважає, що заявлене клопотання задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

У відповідності з ч. 1 ст. 405 КПК України, апеляційний розгляд здійснюється згідно з правилами судового розгляду в суді першої інстанції з урахуванням особливостей, передбачених главою 31 КПК України.

За змістом ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Разом із цим, відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Враховуючи тяжкість злочинів, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_7 , наявні у справі докази вчинення ним кримінально-караних діянь, перевірка яких, на предмет належності, допустимості та достовірності, апеляційним судом ще не завершена, та з огляду на те, що судом першої інстанції ухвалений обвинувальний вирок і ОСОБА_7 , розуміючи невідворотність, у разі відхилення апеляційних скарг сторони захисту, призначеного покарання, яке пов`язане виключно з реальним і тривалим його відбуванням, може переховуватися від суду, колегія суддів приходить висновку, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить виконання обвинуваченим ОСОБА_7 процесуальних обов`язків, бо ризик втечі на даний час не зменшився, а тим більше в умовах воєнного стану, введеного в Україні 24.02.2022 року Указом Президента України №64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, і який триває по цей час, та з урахуванням і того, що й положеннями ч. 1 ст. 616 КПК України не передбачено можливості скасування запобіжного заходу у виді тримання під вартою для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, тим особам, які підозрюються у вчиненні злочинів проти основ національної безпеки України, до яких належить і злочин, передбачений ст. 111 КК України, а також злочину, в т.ч. передбаченого ст. 258-3 КК України, у вчиненні яких і висунуто обвинувачення ОСОБА_7 . А тому і не знаходить підстав для задоволення відповідного клопотання захисника ОСОБА_8 на даній стадії.

Отже, з метою забезпечення апеляційного перегляду справи, як складової кримінального провадження, з урахуванням ризику переховування від суду, під тиском тягаря можливого відбування покарання, призначеного за вчинення особливо тяжких злочинів, обвинуваченому ОСОБА_7 слід залишити запобіжний захід у виді тримання під вартою.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 331, 405 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

клопотання захисника ОСОБА_8 про зміну обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу з тримання під вартою на особисте зобов`язання залишити без задоволення.

Судді:

__________________ ___________________ _____________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3