Справа № 365/353/22
Номер провадження: 1-кп/365/14/23
У Х В А Л А

Іменем України

25 травня 2023 року смт. Згурівка

Згурівський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

в ході розгляду у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду № 1 у режимі відеоконференцзв`язку клопотання прокурора про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, поданого у кримінальному провадженні № 0001023 від 22.05.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

На розгляді Згурівського районного суду Київської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0001023 від 22.05.2022 року.

22 травня 2023 року до суду надійшло клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 . Клопотання обґрунтовується наявністю ризиків передбачених пунктами 1, 3, 4, 5 частини 1 статті 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчинені злочину, санкція за яке передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років. Обвинувачений ніде не працює, не навчається, не має постійного джерела прибутку, не має належних умов для проживання, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків у обвинуваченого. Відтак обвинувачений може легко змінити своє місце проживання або виїхати з території, що перебуває під юрисдикцією суду. Обвинувачений може переховуватись від суду та перешкоджати розгляду кримінального провадження, незаконно впливати на потерпілу, яка є його матір`ю та свідків у цьому кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення. Крім того, у кримінальному провадженні призначено комісійну додаткову судово-медичну експертизу, після проведення якої може виникнути необхідність у додатковому допиті свідків. Заявлені ризики не зменшились, а тому наявні достатні підстави для тримання обвинуваченого під вартою. Застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти вказаним ризикам.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_7 клопотання підтримав.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 вважає клопотання прокурора необґрунтованим. Прокурор не довів наявність ризиків. Всі ризики, на які посилається прокурор, вже відпали. Просив застосувати до обвинуваченого цілодобовий домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав позицію свого захисника.

Заслухавши доводи прокурора, з`ясувавши думку обвинуваченого та захисника, дослідивши матеріали клопотання, суд вважає, що клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою є необґрунтованим, а відтак в його задоволенні слід відмовити.

Згідно з статтею 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Підпунктом (с) пункту 1 статті 5 Конвенції передбачено, що законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Продовжуючи строк тримання під вартою, суду необхідно враховувати вимоги дотримання розумного строку застосування такого запобіжного заходу. Загальне положення щодо розумних строків у таких випадках викладено у правовій позиції ЄСПЛ в рішенні у справі «Харченко проти України», згідно з якою «розумність строку тримання під вартою не може оцінюватися абстрактно. Вона має оцінюватися в кожному окремому випадку залежно від особливостей конкретної справи, причин, про які йдеться у рішеннях національних судів, переконливості аргументів заявника, викладених у його клопотанні про звільнення. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості» (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року).

22.05.2022 року ОСОБА_6 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

24.05.2022 року до ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою неодноразово продовжувався.

Строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою, застосований до ОСОБА_6 , спливає 26 травня 2023 року.

Зі змісту ч.ч. 3, 4 ст. 199 КПК України випливає, що суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор не доведе, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою. Суд зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Статтею 177 КПК встановлено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема: 1) переховуватися від суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Оцінивши наявність ризиків, на існування яких посилається прокурор у клопотанні, суд приходить до наступного.

Обвинувачений ОСОБА_6 має соціальні звязки, що проявляється у його підтримці з боку родичів, зокрема і потерпілої, яка є його матір`ю. Саме по собі покарання, передбачене санкцією статті, за якою обвинувачується ОСОБА_6 , автоматично не свідчить про наявність ризику переховування від суду.

Щодо ризику незаконного впливу на потерпілу та свідків, то основні свідки у кримінальному провадженні вже допитані. Потерпіла проживає окремо, та цілодобовий домашній арешт цілком виключить можливість впливу на неї з боку обвинуваченого.

Ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, в тому числі шляхом не прибуття за викликом до суду, на даний час не може бути оцінений судом, оскільки обвинувачений тримається під вартою.

В частині існування ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, суд також приходить до висновку, що цілодобовий домашній арешт цілком запобігає даному ризику.

Частиною 3 ст. 176 КПК встановлено, що суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Суд приходить до висновку, що застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу аніж тримання під вартою, зможе запобігти ризикам передбачених пунктами 1, 3, 4, 5 частини 1 статті 177 КПК України та забезпечить виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків, а тому до обвинуваченого має бути застосований запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Частиною 1 ст.181 КПК України встановлено, що домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Відповідно до ч.6 ст.181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

З огляду на вищевикладене, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні клопотання прокурора та застосувати до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту на строк два місяці, негайно звільнивши його з Державної установи «Київський слідчий ізолятор».

У зв`язку із застосуванням до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, у виді цілодобового домашнього арешту та встановленням ризиків кримінального провадження, таких як можливість незаконного впливу на потерпілу та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого обов`язки, а саме: 1) не залишати цілодобово місце зареєстрованого та фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , за винятком необхідності отримання невідкладної медичної допомоги; прибувати до суду за кожним викликом; утриматись від спілкування у будь-який позапроцесуальний спосіб з потерпілою у кримінальному провадженні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 176, 177, 181, 199, 331, 350 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

В задоволенні клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою, відмовити.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Райківщина Яготинського району Київської області, запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту на строк два місяці, тобто до 24 липня 2023 року.

Заборонити обвинуваченому ОСОБА_6 протягом вказаного строку:

- залишати цілодобово місце зареєстрованого та фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , за винятком необхідності отримання невідкладної медичної допомоги;

- прибувати до суду за кожним викликом;

- утриматись від спілкування у будь-який позапроцесуальний спосіб з потерпілою у кримінальному провадженні.

Негайно звільнити ОСОБА_6 з Державної установи «Київський слідчий ізолятор».

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 7 (семи) днів з дня її оголошення, а обвинуваченим в той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Г ОЛОВУЮЧИЙ ОСОБА_9