Справа № 308/1690/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2023 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі: головуючої судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , захисника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_4 та її захисника адвоката ОСОБА_3 про відвід слідчої судді ОСОБА_5 від розгляду скарги захисника ОСОБА_3 про скасування повідомлення про підозру у рамках кримінального провадження №00000043, відомості про яке 21.02.2023 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 365 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області (слідча суддя ОСОБА_5 ) перебуває скарга захисника ОСОБА_3 про скасування повідомлення про підозру у рамках кримінального провадження №00000043, відомості про яке 21.02.2023 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 365 КК України.

12.08.2023 захисником скаржника ОСОБА_4 , адвокатом ОСОБА_3 до суду подано заяву про відвід слідчого судді ОСОБА_5 , яку мотивовано тим, що було подано скаргу про скасування повідомлення про підозру 07.09.2023, яка станом на 11.09.2023 не вирішена та навіть не призначено судовий розгляд. Окрім цього, вказує, що слідча суддя у даному кримінальному провадженні постановила багато ухвал упереджених та незаконних, повідомлення про підозру не вручено ОСОБА_4 належним чином, наклала арешт на майно, яку в подальшому скасовано, однак майно не повернуто. Вказує, що сторона вже заявляла відівід слідчій судді. Працівники ДБР не виконують ухвалу про проведення експертизи та не повертають майно. З метою уникнення сумніву в об`єктивності і неупередженості слідчого судді, просять постановити ухвалу про відвід слідчого судді ОСОБА_5 .

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.09.2023 року головуючою суддею з розгляду заяви про відвід судді визначено суддю ОСОБА_1 .

Захисник ОСОБА_3 у судовому засіданні заяву про відвід підтримав, просив задовольнити таку. Повідомив, що сторону належним чино не повіломлють про розгляд, журналістів у судове засідання не допускають. Було накаледно арешт на майно, який в подальшому скасований, однак ухвала суду не виконується, суддею не видається виконавчий лист, майно втарчає свою цінність. Розгляд даного клопотання не відбувся у встановлений строк.

Слідчий в судове засідання не з`явився, при цьому подав заяву згідно з якої просить, розгляд заяви провести без його участі та відмовити в задоволенні заяви.

На розгляд відводу особа, якій заявлено відвід, не з`явилася, письмових пояснень не надала.

Заслухавши пояснення учасників судового провадження, дослідивши заяву про відвід, матеріали, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 КПК України, кожному гарантується право на розгляд та вирішення справи незалежним і неупередженим судом.

З метою дотримання цієї гарантії учасники судового провадження наділені правом заявити судді відвід, який повинен бути вмотивованим (ст. 80 КПК України).

Перелік підстав, за наявності яких може бути заявлено відвід судді, передбачений ст. 75, 76 КПК України. Так, суддя не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого ч. 3 ст. 35 КПК України порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи (ч. 1 ст. 75 КПК України).

Наведений перелік підстав для відводу судді є вичерпним.

Згідно з ч. 5 ст. 80 КПК України відвід повинен бути вмотивованим.

Відповідно до Першого показника Бангалорських принципів поведінки суддів від 19.05.2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27.07.2006 року № 2006/23, принцип незалежність судових органів є передумовою забезпечення правопорядку та основною гарантією справедливого вирішення справи в суді. Отже, суддя має відстоювати та втілювати в життя принцип незалежності судових органів в його індивідуальному та колективному аспектах.

Суддя повинен здійснювати свою судову функцію незалежно, виходячи виключно з оцінки фактів, відповідно до свідомого розуміння права, незалежно від стороннього впливу, спонукання, тиску, загроз чи втручання, прямого чи опосередкованого, що здійснюється з будь-якої сторони та з будь-якою метою (п. 1.1. Бангалорських принципів поведінки суддів).

Згідно з ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Олександр Волков проти України» від 09 квітня 2013 року (Заява № 21722/11), зазначається, що як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (п. 104 Рішення).

Судом встановлено, що заява ОСОБА_4 про відвід слідчого судді ОСОБА_5 від розгляду скарги захисника ОСОБА_3 про скасування повідомлення про підозру у рамках кримінального провадження №00000043, відомості про яке 21.02.2023 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 365 КК України є не обґрунтованою, а обставини, вказані заявником, не є підставами для відводу судді та не можуть свідчити про його упередженість у розгляді даного кримінального провадження, а також свідчить про незгоду із судовими рішеннями.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Хаушильд проти Данії» зазначається, що ЄСПЛ потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. При цьому враховується думка сторін, однак вирішальними є результати об`єктивної перевірки.

У справі «Фей проти Австрії» ЄСПЛ вказав, що неупередженість судді полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості.

У пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зазначено, що кожен має право на розгляд його справи безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до ч.1 ст. 81 КПК у разі заявлення відводу слідчому судді або судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу. У разі заявлення відводу одному, кільком або всім суддям, які здійснюють судове провадження колегіально, його розглядає цей же склад суду.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності (рішення у справі «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 і 30, Series A, no. 255, і рішення «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000XII).

Таким чином, необхідно у кожній окремій справі вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullar v. United Kingdom), від 10 червня 1996 року, п. 38).

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини «Білуха проти України» (заява №33949/02) від 09 листопада 2006 року, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (про що зазначено у рішенні у справі «Ветштайн проти Швецарії» (Wettstein v. Switzerland), пункт 43).

Стосовно об`єктивного критерію Європейський суд з прав людини також вказує, що необхідно перевірити чи існували переконливі факти, які б могли свідчити про його безсторонність. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був не безсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), п. 44; та рішення у справі «Ферантелі та Сантанжело проти Італії» (Ferrantelli and Santangelo v. Italy), від 7серпня 1996 poку, п. 58).

З урахуванням наведеного, суд не вбачає підстав для задоволення заяви про відвід слідчого судді ОСОБА_5 з мотивів, зазначених в заяві заявника, а тому приходить до переконання, що в задоволенні заяви про відвід слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_5 від розгляду скарги захисника ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про скасування повідомлення про підозру у рамках кримінального провадження №00000043, відомості про яке 21.02.2023 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 365 КК України, слід відмовити.

Керуючись статтями 2, 3, 21, 75, 76, 80, 81, 372, 376 Кримінального процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_4 та її захисника адвоката ОСОБА_3 про відвід слідчої судді ОСОБА_5 від розгляду скарги захисника ОСОБА_3 про скасування повідомлення про підозру у рамках кримінального провадження №00000043, відомості про яке 21.02.2023 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 365 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 25.09.2023.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області ОСОБА_1