Справа № 304/1947/22 Провадження № 1-кп/304/100/2023
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2023 року м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про звільнення його від кримінальної відповідальності в межах кримінальних проваджень, внесених в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000170 від 25 жовтня 2022 року та № 0000089 від 23 березня 2023 року, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Перечин, який зареєстрований та фактично проживає за адресою:АДРЕСА_1 , громадянина України, з вищою освітою, одружений, пенсіонер, раніше не судимий,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України,

В С Т А Н О В И В:

На розгляді в Перечинському районному суді Закарпатської області знаходяться кримінальних проваджень, внесених в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000170 від 25 жовтня 2022 року та № 0000089 від 23 березня 2023 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України.

Як вбачається з обвинувальних актів, розпорядженням голови Перечинської районної державної адміністрації Закарпатської області № 185-н від 27 листопада 2009 року ОСОБА_4 призначено виконуючим обов`язків голови Перечинської районної державної адміністрації Закарпатської області, у зв`язку з чим останній тимчасово обіймав посаду в період з 18 грудня 2009 року по 31 січня 2010 року в органі місцевого самоврядування, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих функцій. Згідно з приміткою 1 до ст. 364 КК України ОСОБА_4 , будучи службовою особою та представником влади, 31 грудня 2009 року діючи з прямим умислом, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх наслідки, за попередньою змовою з начальником відділу держкомзему у Перечинському районі Закарпатської області, матеріали відносно якого виділено в окреме провадження, в інтересах третіх осіб, тобто в незаконному одержанні у приватну власність земельних ділянок громадянами ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 використовуючи своє службове становище всупереч інтересам служби, вдався до зловживання службовим становищем, зокрема, ОСОБА_4 знаючи те, що відповідно до державного акту на право постійного користування землею серії ЗК № 002494 від 21 квітня 1997 року земельна ділянка передана Перечинському державному лісогосподарському підприємству у постійне користування площею 0,29 га та 0,31 га відповідно для ведення лісового господарства та те, що вилучення земельної ділянки з постійного користування лісогосподарського підприємства не здійснювалося, діючи всупереч вимог ст. 17, ч. 1 ст. 20, ч. 6-10 ст. 118, ч. 2 ст. 149, ч. 2 ст. 207 Земельного кодексу України, ст. 20, 50 Закону України «Про землеустрій», Порядку розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, затвердженого постановою КМУ № 677 від 26.05.2004, без організації проведення зміни цільового призначення землі, за відсутності відповідної землевпорядної документації (проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки), як службова особа видав завідомо неправдиві документи розпорядження № 630, 632, 633, 634, 628, 629, 631, 635 від 31 грудня 2009 року, якими затвердив проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок громадянам ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , однак, відповідні проекти на дату видачі розпорядження не виготовлялися.

Ці протиправні діяння ОСОБА_4 були реалізовані в змові з особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, яка діючи умисно, відповідно до попередньо досягнутої домовленості, погодила незаконні технічні завдання інвентаризації земельних ділянок, умови відведення земельних ділянок від 05 січня 2010 року, а також затвердила завідомо неправдиві позитивні висновки Перечинського районного відділу земельних ресурсів № 1014, № 1019, № 2017, № 1012, № 1020, 1013 від 29 грудня 2009 року та № 935 і 2016 від 28 грудня 2009 року до технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки, які містили неправдиві відомості про відсутність обмежень та обтяжень щодо можливої передачі у власність земельних ділянок громадянам ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , в той час, як вказані земельні ділянки перебували у державній власності та передані у постійне користування Перечинському державному лісогосподарському підприємству для ведення лісового господарства.

Надалі, на підставі незаконних розпоряджень голови Перечинської районної державної адміністрації ОСОБА_4 про затвердження неіснуючих проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та на підставі незаконних технічних завдань інвентаризації земельних ділянок, погоджених начальником відділу держкомзему у Перечинському районі Закарпатської області, матеріали відносно якого виділено в окреме провадження, та затверджених останнім позитивних висновків за відсутності обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації була незаконно проведена державна реєстрація земельних ділянок та відповідно до попередньо досягнутої домовленості, ОСОБА_4 спільно з особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, незаконно було видано Державні акти серії ЯИ № 099742, ЯИ № 099739, ЯИ № 099736, ЯИ № 099737, ЯИ № 099740 , ЯИ № 099743, ЯИ № 099741 від 15 січня 2010 року, відповідно до яких ОСОБА_5 було незаконно передано у власність ,земельну ділянку площею 0,0700 га; ОСОБА_13 0,0700 га; ОСОБА_7 0,0700 га, ОСОБА_8 0,0800 га, ОСОБА_8 0,0800 га, ОСОБА_9 0,0800 га, ОСОБА_10 0,0800 га, ОСОБА_11 0,0700 га та ОСОБА_12 0,0800 га в урочищі «Бабайово» на території Перечинської міської ради, за межами населеного пункту, для ведення індивідуального садівництва.

Таким чином, внаслідок умисних дій ОСОБА_4 , земельні ділянки лісогосподарського призначення, загальною площею 0,29 га та 0,31 га відповідно, незаконно були передані у власність вказаним вище громадянам для ведення індивідуального садівництва, внаслідок чого державним інтересам завдано матеріальних збитків на загальну суму в розмірі 212 232 гривень та 225 432 грн відповідно, що у 250 і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян, тобто спричинило тяжкі наслідки.

Орган досудового розслідування кваліфікував дії ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 364 КК України як зловживання службовим становищем, тобто умисне, в інтересах третіх осіб, використання службового становища всупереч інтересам служби, що спричинило тяжкі наслідки.

Крім цього, ОСОБА_4 , обіймаючи відповідно до розпорядження голови Перечинської районної державної адміністрації Закарпатської області № 185-н від 27 листопада 2009 року посаду виконуючого обов`язків голови Перечинської районної державної адміністрації, тобто тимчасово обіймав посаду в органі місцевого самоврядування, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих функцій. Згідно з приміткою 1 до ст. 364 КК України ОСОБА_4 , будучи службовою особою, представником влади, за попередньою змовою із начальником відділу держкомзему у Перечинському районі Закарпатської області, матеріали відносно якого виділено в окреме провадження, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх наслідки, для досягнення мети для передачі у приватну власність ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 земельних ділянок, які згідно з державним актом на право постійного користування землею серії ЗК № 002494 від 21 квітня 1997 року перебували у постійному користуванні Перечинського державного лісогосподарського підприємства, склав і видав завідомо неправдиві документи. Так, у грудні 2009 року ОСОБА_14 , достовірно знаючи, що земельні ділянки, які мають на меті приватизувати ОСОБА_15 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 були передані та знаходяться у постійному користуванні Перечинського державного лісогосподарського підприємства та те, що вилучення чи зміна цільового призначення земельних ділянок не проводилася, а також знаючи, що земельні ділянки у користуванні вищевказаних громадян раніше не перебували, за відсутності проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки, діючи всупереч вимогам ст. 20 Закону України «Про землеустрій», ОСОБА_4 , діючи умисно, як службова особа склав і видав завідомо неправдиві документи розпорядження «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення та передачі безоплатно у власність земельних ділянок для ведення індивідуального садівництва» № 630, АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , 629, 631, 635 від 31 грудня 2009 року, якими затвердив проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , при тому, що відповідні проекти на час видачі розпорядження не розроблялись та були відсутні.

Вказані протиправні діяння ОСОБА_4 були реалізовані у змові із особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, яка діючи умисно, відповідно до попередньо досягнутої домовленості погодила незаконні технічні завдання інвентаризації земельних ділянок від 05 січня 2010 року, а також затвердила завідомо неправдиві позитивні висновки відділу держкомзему в Перечинському районі Закарпатської області № 1014, № 1019 і № 2017, № 1012, № 1020, №1013 від 29 грудня 2009 року та № 935 і 2016 від 28 грудня 2009 року до технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , в урочищі «Бабайово» на території Перечинської міської ради, за межами населеного пункту, які містили неправдиві відомості про те, що обмежень та обтяжень щодо можливості передачі у власність земельних ділянок не виявлено, при тому, що земельні ділянки, які згідно з технічною документацією підлягали передачі у власність вказаним вище громадянам, раніше в їх користуванні не перебували та проекти землеустрою не виготовлялися, при цьому знаходилися у постійному користуванні Перечинського державного лісогосподарського підприємства.

На підставі незаконних розпоряджень виконуючого обов`язків голови Перечинської районної державної адміністрації ОСОБА_4 про затвердження неіснуючих проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та на підставі незаконної технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 в урочищі «Бабайово», на території Перечинської міської ради, за межами населеного пункту, розробленої ПП «Закарпатгеопроект», які були погоджені завідомо неправдивими позитивними висновками начальника відділу держкомзему у Перечинському районі Закарпатської області, матеріали відносно якого виділено в окреме провадження, незаконно було проведено державну реєстрацію земельних ділянок та видано державні акти на право власності на земельні ділянки загальною площею 0,29 га та 0,31 га в урочищі «Бабайово» для ведення індивідуального садівництва громадянам ОСОБА_5 серії ЯИ № 099742 від 15 січня 2010 року, ОСОБА_6 серії ЯИ № 099739 від 15 січня 2010 року, ОСОБА_7 серії ЯИ № 099736 від 15 січня 2010 року, ОСОБА_8 серії ЯИ № 099738 від 15 січня 2010 року, ОСОБА_9 серії ЯИ № 099737 від 15 січня 2010 року, ОСОБА_10 серії ЯИ № 099740 від 15 січня 2010 року, ОСОБА_11 серії ЯИ № 099743 від 15 січня 2010 року та ОСОБА_12 серії ЯИ № 099741 від 15 січня 2010 року, що є офіційними документами, які ОСОБА_4 особисто підписав та скріпив гербовою печаткою Перечинської районної державної адміністрації.

Внаслідок умисних злочинних дій ОСОБА_4 , земельні ділянки загальною площею 0,29 га. Та 0,31 га відповідно, які перебували у власності держави та відповідно до державного акту на право постійного користування землею серії ЗК № 002494 від 21 квітня 1997 року були передані в постійне користування Перечинському державному лісогосподарському підприємству для ведення лісового господарства, незаконно були надані у власність громадян ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

Орган досудового розслідування кваліфікував дії ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 366 КК України як службове підроблення, тобто складання і видача завідомо неправдивих документів.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 подав клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження у пред`явленому обвинувачення за ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України у зв`язку із закінченням строків давності. Обґрунтовуючи клопотання, обвинувачений зазначив, що події вчинення кримінального правопорушення мали місце 29 грудня 2009, а тому минуло десять років, тобто строки давності закінчилися. При цьому він погоджується на закриття кримінального провадження з підстав, які передбачені ст. 49 КК України.

Прокурор у судовому засіданні не заперечував щодо задоволення клопотання та звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності з підстав, які наведені у клопотанні.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, безпосередньо дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшов такого висновку.

Звільнення від кримінальної відповідальності це відмова держави в особі відповідного суду від офіційного осуду, призначення покарання та визнання судимою особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у випадках, передбачених КК України та у порядку, встановленому КПК України.

Застосування інституту давності обумовлене зменшенням суспільної небезпечності кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила внаслідок спливу певного проміжку часу.

Строк давності це передбачений ст. 49 КК певний проміжок часу з дня вчинення кримінального правопорушення, що визначено в обвинувальному акті та встановлено судом, і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою для звільнення особи, котра вчинила кримінальне правопорушення, від кримінальної відповідальності.

Відповідно до п. 2, 4 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули: три роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; десять років - у разі вчинення тяжкого злочину.

Вказаною нормою встановлено: строки давності з огляду на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення відповідно до класифікації, визначеної приписами ст. 12 КК, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення; правила обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення і переривання.

Особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули зазначені у ч. 1 ст. 49 КК диференційовані строки давності за умови, що протягом вказаних строків особа не вчинила нового злочину (перебіг давності не перерваний); особа не ухилялася від досудового слідства або суду (перебіг давності не зупинявся); законом не встановлено заборону щодо застосування давності до вчиненого особою злочину.

Особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Особі, яка підозрюється, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення та щодо якої передбачена можливість звільнення від кримінальної відповідальності у разі здійснення передбачених законом України про кримінальну відповідальність дій, роз`яснюється право на таке звільнення.

Підозрюваному, обвинуваченому, який може бути звільнений від кримінальної відповідальності, повинно бути роз`яснено суть підозри чи обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави. У разі якщо підозрюваний чи обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, досудове розслідування та судове провадження проводяться в повному обсязі в загальному порядку (ст. 285 КПК).

Згідно з частинами 1, 4 ст. 286 КПК звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом. Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність (ч. 3 ст. 288 КПК).

Відповідно до приписів п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 3 ст. 285, ч. 4 ст. 286, ч. 3 ст. 288 КПК, якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання, та у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, і за наявності згоди особи на її звільнення на підставі спливу строків давності, закрити кримінальне провадження, звільнивши таку особу від кримінальної відповідальності.

На підставах, передбачених ст. 49 КК України, особа також може бути звільнена судом від покарання (ч. 5 ст. 74 КК), зокрема у випадку, коли особа заперечує проти звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК та закриття кримінального провадження з цієї підстави.

Слід звернути увагу на те, що імперативний обов`язок звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності покладено на суд, а не на підозрюваного, обвинуваченого чи захист, які мають право заявити відповідне клопотання.

Виходячи з аналізу зазначених норм кримінального процесуального права, суд має обов`язок відповідно до положень ст. 285 КПК України роз`яснити особі, яка притягується до кримінальної відповідальності те, що на момент судового розгляду закінчились строки давності притягнення цієї особи до кримінальної відповідальності, що є правовою підставою, передбаченою ст. 49 КК України, для звільнення особи від кримінальної відповідальності у порядку, передбаченому КПК України, і таке звільнення є підставою для закриття кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК, а також право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 364 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , є тяжким злочином у розумінні ст. 12 КК України, з дня вчинення якого минуло понад десять років.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 366 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , є кримінальним проступком у розумінні ст. 12 КК України, з дня вчинення якого минуло понад десять років.

Разом із цим, судом встановлено, що до дати розгляду справи обвинувачений не вчинив нового кримінального правопорушення (від кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, вчиненого 27 жовтня 2009 року, звільнений у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження закрите, що підтверджується ухвалою Перечинського районного суду Закарпатської області від 15 січня 2015 року; вказана ухвала набрала законної сили 23 січня 2015 року); не подано до суду також і будь-яких доказів про те, що він ухилявся від слідства (дізнання) або суду.

Таким чином, встановлені ст. 49 КК України строки давності притягнення до кримінальної відповідальності спливли.

Отже, враховуючи наведені обставини, а також те, що ОСОБА_4 після роз`яснення йому підстав та наслідків звільнення від кримінальної відповідальності не заперечив проти звільнення від кримінальної відповідальності із наведених підстав, суд на підставі п. 2, 4 ч. 1 ст. 49 КК України вважає необхідним звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, а провадження у справі закрити.

Речових доказів та процесуальних витрат у кримінальному провадженні немає.

Цивільний позов у цьому кримінальному провадженні не заявлено.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 під час досудового розслідування не обирався. Підстав для обрання суд не вбачає.

На підставі наведеного та керуючись ст. 49 КК України, статтями 284, 286, 288, 370, 372 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності в кримінальних проваджень, внесених в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000170 від 25 жовтня 2022 року та № 0000089 від 23 березня 2023 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України, задовольнити повністю.

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України на підставі п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України, а кримінальні провадження щодо нього на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України закрити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Перечинський районний суд протягом семи днів з дня її оголошення.

На підставі ч. 2 ст. 376 КПК України повний текст ухвали складено 16 травня 2023 року.

Головуюча: ОСОБА_1