УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 червня 2023 року

м. Київ

Справа № 308/6737/21

Провадження № 51-3897 ск 23

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 22 березня 2023 року щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ужгорода Закарпатської області, громадянина України, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 лютого 2016 року за ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 187 КК України із застосуванням ст. 70, ч. 5 ст. 72 КК України до 7 років позбавлення волі (звільнений 15 березня 2021 року по відбуттю строку покарання),

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.

Зміст оскаржуваних судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

Вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 квітня 2022 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років з конфіскацією майна.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 вирішено рахувати з моменту його затримання, тобто з 15 квітня 2021 року.

Відповідно до ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_5 у строк відбування покарання строк перебування під вартою з 15 квітня 2021 по 11 квітня 2022 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі. Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишено у виді тримання під вартою. Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат.

Згідно з вироком ОСОБА_5 , 15 квітня 2021 року, приблизно о 05 год 30 хв, перебуваючи у стані наркотичного сп`яніння, маючи умисел на заволодіння чужим майном, поєднане із насильством, небезпечним для здоров`я потерпілого, в нічну пору доби, перебуваючи на тротуарі неподалік будинку АДРЕСА_2 ; скориставшись тим, що за ним ніхто не спостерігає, раптово наблизився до потерпілої ОСОБА_6 ззаду, і, розвернувши її, наніс їй один удар рукою, зігнутою в кулак, який був спрямований на подолання волі потерпілої, в область правого ока, від чого остання впала на землю.

У результаті удару ОСОБА_6 згідно з висновком судово-медичної експертизи від 13.05.2021 отримала тілесні ушкодження у вигляді синця на правій орбітальній ділянці з переходом на вилицю, синця на нижній повіці лівого ока, забій правого ока, що мають незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше як 6 днів, й за цією ознакою згідно з п. 2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995, кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності. Також вона отримала струс головного мозку, ЗЧМТ, двобічний гематосинус», що потягли за собою розлад здоров`я тривалістю понад 6 днів, але не більше три тижні (21 день), й за цією ознакою згідно з п. 2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995, кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.

Після цього ОСОБА_5 забрав належний ОСОБА_6 мобільний телефон марки «Huawei» моделі «У5» синього кольору, вартістю 978 (дев`ятсот сімдесят вісім) грн, та з метою уникнення відповідальності покинув місце події, розпорядившись майном на власний розсуд.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 22 березня 2023 року апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 залишено без задоволення, а вирок суду першої інстанції - без зміни.

Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 , посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить скасувати ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що у матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які об`єктивні докази, які б доводили наявність у ОСОБА_5 умислу, спрямованого на вчинення розбійного нападу з метою заволодіння мобільним телефоном, а також вбачає, що потерпілій були завдані легкі тілесні ушкодження без короткочасного розладу здоров`я. У зв`язку з цим захисник вважає, що діяння ОСОБА_5 необхідно кваліфікувати за ч. 2 ст. 125 КК України.

Вказує, що апеляційний суд безпідставно відмовив у повторному допиті свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , показання яких мають суперечності з показами, які вони надавали в ході досудового розслідування.

Мотиви суду

Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, дослідивши додані до неї копії судових рішень, колегія суддів вбачає, що у відкритті касаційного провадження потрібно відмовити з огляду на таке.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 433 КПК України, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Касаційний суд не перевіряє судові рішення в частині неповноти судового розгляду та невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Зазначені обставини були предметом перевірки суду апеляційної інстанції.

Крім цього, касаційний суд не може втручатися в аспекти оцінки судами нижчих інстанцій дослідженої ними сукупності належних, допустимих і достовірних доказів на предмет підтвердження чи не підтвердження ними обставин, які підлягають доказуванню в провадженні. Таку оцінку кожен суд здійснює незалежно і самостійно шляхом формування власного внутрішнього переконання як щодо кожної з обставин, які підлягають доказуванню, так і стосовно винуватості особи у вчиненні інкримінованого їй злочину в цілому.

Тому колегія суддів касаційного суду відхиляє доводи касаційної скарги захисника щодо неправильної, на його думку, оцінки судами досліджених доказів за відсутності або безпідставності конкретних доводів щодо неналежності, недопустимості чи недостовірності окремих досліджених судом доказів.

Щодо тверджень захисника ОСОБА_4 про те, що суд апеляційної інстанції належним чином не перевірив і не спростував доводів апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 , поданої на вирок суду першої інстанції, колегія суддів касаційного суду вважає їх необґрунтованими з наступних підстав.

Зі змісту ухвали апеляційного суду від 22 березня 2023 року вбачається, що захисник ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_5 подавав апеляційну скаргу, яку підтримав засуджений та доводи якої за змістом здебільшого є аналогічними доводам касаційної скарги захисника ОСОБА_4 . Зокрема захисник просив перекваліфікувати дії ОСОБА_5 з ч. 2 ст. 187 КК України на ч. 2 ст. 125 КК України, проти чого засуджений не заперечував.

Суд апеляційної інстанції, спростовуючи доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_5 , обґрунтовано вказав, що висновок про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, за обставин, викладених у вироку, ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку та досліджених у судовому засіданні доказах.

Як убачається зі змісту вироку Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 квітня 2022 року, суд першої інстанції, дійшовши висновку про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.187 КК України, послався на показання потерпілої ОСОБА_6 , надані безпосередньо в судовому засіданні.

Вона пояснила, що з обвинуваченим не знайома; до події, яка мала місце 15 квітня 2021 року, останнього ніколи не бачила, підстав його оговорювати в неї немає.

15 квітня 2021 року під ранок поверталася додому. Дорогою помітила, що хтось її переслідує, тому вирішила сховатись між автомобілями. Коли ОСОБА_5 зник з поля зору, вирішила перебігти швидко дорогу та якомога швидше дістатись додому на вул. Залізничну. Перебігаючи дорогу, почула, як ОСОБА_5 теж перебігає за нею, обходить її, ні слова не кажучи, б`є по голові, в ділянку ока. Телефон випав з кишені, а вона від удару впала на землю, й через кілька хвилин помітила, що ОСОБА_5 біля неї немає, й телефон на землі не знайшла. Однак вона чула, що телефон забрав він. Окрім того, інших осіб на місці події не було. Телефон їй потім повернув патрульний.

Також винуватість ОСОБА_5 підтверджується показаннями самого обвинуваченого, який не заперечував, що завдав потерпілій тілесні ушкодження, однак стверджував, що умислу на заволодіння телефоном потерпілої не мав, а вдарив її через те, що остання обізвала його, від удару в неї впав телефон, який він підняв, відкинув убік і пішов до двору.

Також суд послався на показання свідка ОСОБА_10 , яка вказала, що її донька потерпіла ОСОБА_6 , повернувшись додому 15 квітня 2021 року, була налякана та її обличчя було в крові. По дорозі в лікарню вони побачили на місці вчинення злочину поліцію та вирішили зупинитися. ОСОБА_6 впізнала нападника, який взяв її телефон, й ним виявився ОСОБА_5 . При цьому сам ОСОБА_5 заперечував, що він взяв телефон.

Крім цього, суд послався на показання свідка ОСОБА_9 , яка показала, що 15 квітня 2021 року близько п`ятої години вона разом з інспектором ОСОБА_8 , отримали повідомлення на робочий планшет про те, що біля будинку номер 55 по проспекту Свободи якась особа кличе на допомогу. Після проведеного огляду місцевості було встановлено особу, яка відповідала орієнтуванню. Потім приїхала потерпіла, яка впізнала, що саме ця особа на неї напала. У потерпілої була велика гематома ока. Згодом ОСОБА_5 зізнався, що саме він вдарив потерпілу. Стверджувала, що бачила, як обвинувачений ОСОБА_5 викинув телефон, який, як потім з`ясувалось, належав потерпілій.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні надав аналогічні показання, що бачив, як обвинувачений, будучи поміченим, викинув телефон, який, як потім з`ясувалось, належав потерпілій.

Свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 в судовому засіданні вказали, що 15 квітня 2021 року були запрошені працівниками патрульної поліції в якості понятих. На місці події (проспект Свободи в м. Ужгороді) вони бачили обвинуваченого ОСОБА_5 та два мобільні телефони, один з яких впізнала потерпіла.

Окрім того судом були досліджені письмові докази, які перелічені у змісті вироку і яким суд дав належну правову оцінку. Серед них:

протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення ОСОБА_6 від 15 квітня 2021 року;

протокол огляду місця події від 15.04.2021, згідно з яким проведеним оглядом місця події навпроти багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_2 , виявлено особу чоловічої статі, який назвав себе ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканцем АДРЕСА_1 . Поряд з особою на землі було виявлено мобільні телефони Nokia IMEI НОМЕР_1 та Huawey, на задній частині якого наявний напис Huawey Technologies Ltd Shanzhen 518129 PRC Made in China Hold DRA - L 21. Під час огляду вилучено на два відрізки скотч сліди папілярних ліній та вказані мобільні телефони;

протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 15.04.2021, згідно з яким ОСОБА_5 було затримано безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення;

протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 15.04.2021, згідно з яким потерпіла ОСОБА_6 за зовнішнім виглядом і прикметами, які детально описала, впізнала обвинуваченого ОСОБА_5 як особу, яка вчинила відносно неї розбійний напад;

протоколом пред`явлення речей для впізнання від 22.04.2021, згідно з яким потерпіла ОСОБА_6 за сукупністю ознак впізнала належний їй мобільний телефон Huawey;

висновок судово-медичного експерта № 119 від 19.04.2021, згідно з яким на тілі ОСОБА_6 виявлено тілесні ушкодження у вигляді: крововиливу у білкову оболонку правого ока, синця на правій орбітальній ділянці з переходом на вилицю, синця на нижній повіці лівого ока. Згідно консультації обласних спеціалістів, довідки із травмпункту та консультації сімейного лікаря у неї виявлено: «Струс головного мозку. ЗЧМТ. Множинні забої м`яких тканин голови, двобічний гематосинусит. Забій правого ока». Вищевказані тілесні ушкодження виникли внаслідок дії тупих твердих предметів по ударному механізму дії, якими могли бути затиснуті в кулак руки сторонньої людини, і могли виникнути при обставинах події про які повідомляє потерпіла. По давності виникнення вказані ушкодження згідно з медичною довідкою вкладаються в час події, що мала місце 15.04.2021.

В момент отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_6 найбільш ймовірно знаходилась у вертикальному або близькому до нього положенні і була повернута обличчям до нападника. Виключена можливість, що тілесні ушкодження виявлені у ОСОБА_6 , виникли внаслідок вільного падіння потерпілої на тверде покриття, оскільки є більш характерні для локального удару.

Тілесні ушкодження у вигляді синця на правій орбітальній з переходом на вилицю, синця на нижній повіці лівого ока, забій правого ока мають незначні скороминучі наслідки тривалістю не більше як 6 днів і по цій ознаці згідно з п.2.3.5 Правил судово-медичного визначення ступеня тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995, кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності.

Тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, ЗЧМТ, двобічного гематосинуситу потягли за собою розлад здоров`я тривалістю понад 6 днів, але не більше як три тижні (21 день) і по цій ознаці, згідно з п. 2.3.3 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995, кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я. Тілесні ушкодження, виявлені у ОСОБА_6 , в момент їх спричинення не були небезпечними для життя і здоров`я потерпілої;

висновок експерта від 20.04.2021 № СЕ-19/107-21/3499-Д, згідно з яким сліди пальців рук на відрізках клейкої стрічки «Скотч», що були виявлені та вилучені в ході огляду місця події (отримані з поверхні мобільного телефону, який належить потерпілій) від 15.04.2021 за адресою АДРЕСА_2 , залишені обвинуваченим ОСОБА_5 ;

протоколи проведення слідчого експерименту від 15.04.2021 та 22.04.2021 за участю обвинуваченого, його захисника та потерпілої ОСОБА_6 , згідно з якими встановлено місце, час та обставини, за яких було вчинено інкриміноване ОСОБА_5 кримінальне правопорушення;

Оцінивши вказані вище та інші докази, покладені в основу вироку, з точки зору належності, допустимості та достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.

Залишаючи без задоволення апеляційну скаргу сторони захисту щодо неправильного встановлення місцевим судом фактичних обставин кримінального правопорушення, неправильної оцінки доказів, щодо недоведеності винуватості засудженого у вчиненні інкримінованих йому злочинів, апеляційний суд погодився з оцінкою доказів, наданою судом першої інстанції, навів в ухвалі докладні мотиви прийнятого рішення і не встановив істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які б перешкодили суду першої інстанції повно і всебічно розглянути провадження та дати правильну оцінку вчиненому.

Колегія суддів касаційного суду також погоджується з висновком апеляційної інстанції щодо кваліфікації дій ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 187 КК України, оскільки згідно з показами потерпілої ОСОБА_6 під час нападу обвинувачений ОСОБА_5 застосовував до неї насильство, заподіявши їй удар в область скроні та ока, а після цього заволодів належним її мобільним телефоном, який під час її падіння на землю випав з кишені.

Згідно з диспозицією ст. 187 КК України розбій - це напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, або з погрозою застосування такого насильства.

Розбій вважається закінченим з моменту нападу, поєднаного із застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, або з погрозою застосування такого насильства, незалежно від того, заволоділа винна особа майном потерпілого чи ні.

Під насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, слід розуміти заподіяння їй легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності, або більш істотну шкоду здоров`ю, а також інші насильницькі дії, які не призвели до вказаних наслідків, але були небезпечними для життя чи здоров`я в момент заподіяння.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, ОСОБА_5 , реалізуючи умисел на незаконне заволодіння майном потерпілої ОСОБА_6 , завдав їй удар в область скроні та ока, а після заволодів належним її мобільним телефоном, який під час її падіння на землю випав з кишені.

Відповідно до висновку судово-медичного експерта від 19 квітня 2021 року № 119 потерпілій ОСОБА_6 , крім інших, були також спричинені й тілесні ушкодження, які за характером належать до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

Виходячи з указаного, суд правильно кваліфікував дії ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 187 КК України.

Також не вбачаються обґрунтованими доводи захисника про порушення апеляційним судом положень ч. 3 ст. 404 КПК України, оскільки повторне дослідження обставин провадження є правом, а не обов`язком апеляційного суду, яке здійснюється за умови переконання суду в тому, що таке дослідження в суді першої інстанції було здійснено неповно або з порушеннями.

Неузгодженість показів певних свідків в судовому засіданні з їх показами, які вони надавали під час досудового розслідування, не може саме по собі розглядатися як факт дослідження судом певних доказів неповно або з порушеннями, оскільки чинний процесуальний закон зобов`язує суд, крім передбачених законом виключень, брати до уваги покази свідка, які були надані ним безпосередньо суду в судовому засіданні.

Апеляційний суд обґрунтовано спростував доводи апеляційної скарги захисника щодо неналежної оцінки показань свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , вказавши на відсутність даних, які б ставили під сумнів такі показання. Зокрема, показання вказаних свідків не вбачаються судом суперечливими, оскільки вони за своїм змістом співвідносяться з показанням інших свідків та узгоджуються з іншими доказами, дослідженими судом першої інстанції.

Закарпатський апеляційний суд, переглянувши вирок в апеляційному порядку, дав належну оцінку доводам апеляційної скарги захисникаОСОБА_7 й обґрунтовано залишив її без задоволення, а вирокУжгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 квітня 2022 року - без зміни. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Таким чином, оскільки з касаційної скарги та копій судових рішень не убачається підстав для задоволення касаційної скарги, згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України у відкритті касаційного провадження потрібно відмовити.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 22 березня 2023 року.

Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3