Справа № 487/4205/23
Провадження № 1-кп/487/678/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.08.2023 Заводський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

секретаря: ОСОБА_2

за участі прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченої: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у місті Миколаєві кримінальне провадження, внесеному до ЄРДР № 0001071 від 25.06.2023 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Тимірязєвка, Вознесенського району, Миколаївської області, українки, громадянки України, маючої не повну середню освіту, офіційно не працюючої, на утриманні малолітніх дітей не має, яка не являється депутатом, раніше не судима зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, суд,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 24.06.2023, біля 12 15 год., знаходилась на літньому майданчику біля магазину розташованому за адресою: місто Миколаїв, вул. Шосейна, 85.

Перебуваючи у вказаному місці, у вказаний час, у ОСОБА_4 виник раптовий, злочинний, корисливий умисел направлений на вчинення таємного викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій виниклий злочинний умисел, ОСОБА_4 , діючи умисно, під час введеного на території України військового стану, біля 12 15 год., більш точного часу під час проведеного досудового розслідування не встановлено, з метою заволодіння чужим майном та оберненням його на свою користь, скориставшись відсутністю уваги з боку потерпілого ОСОБА_6 та сторонніх осіб, викрала зі стола на літньому майданчику магазину за вищевказаною адресою: м. Миколаїв, вул. Шосейна, 85, мобільний телефон марки «Хіаомі Редмі Нот 10», який належить потерпілому.

В подальшому ОСОБА_4 , утримуючи викрадене майно при собі, з місця вчинення злочину зникла, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_6 матеріальний збиток на загальну суму 5766,33 гривень

Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 підтвердила всі обставини скоєння кримінального правопорушення, свою вину в скоєному визнала повністю. У вчиненому щиро кається та визнає вину.

Крім того, обвинувачена заявила про те, що вона з доказами, добутими органами досудового слідства в підтвердження її провини згодна, їх не оспорює і просить суд в судовому засіданні їх не досліджувати.

Потерпіла сторона в судове засідання не з`явився, до суду надана заява, в якій просить провадження розглядати за її відсутності, щодо призначення міри покарання покладаються на розсуд суду. З урахуванням положень ст.325 КПК України, суд вважає можливим з`ясування всіх обставин справи під час судового розгляду проводити без потерпілої.

Враховуючи те, що обвинувачена та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ч.3 ст.349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч.3 ст.349, ст.351 КПК України, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів по справі, окрім допиту обвинуваченої, дослідження доказів щодо процесуальних витрат, речових доказів та матеріалів, що характеризують особу обвинуваченої.

Таким чином, аналізуючи наведене, суд вважає, що винуватість обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення доведена повністю. Дії обвинуваченої, суд вважає за необхідне кваліфікувати за ч. 4 ст. 185 КК України, а саме як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненому в умовах воєнного стану.

Щодо кваліфікуючої ознаки, як «повторність» яку інкримінує ОСОБА_4 сторона обвинувачення в обвинувальному акті то суд зазначає наступне.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 89 КК України, такими, що не мають судимості, визнаються особи, засуджені відповідно до статті 75 цього Кодексу, якщо протягом іспитового строку вони не вчинять нового кримінального правопорушення і якщо протягом зазначеного строку рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням не буде скасоване з інших підстав, передбачених законом.

Відповідно до ст. 165 КВК України, іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

Після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового кримінального правопорушення, за поданням уповноваженого органу з питань пробації звільняється судом від призначеного йому покарання, нагляд припиняється і засуджений знімається з обліку в зазначеному органі.

Як встановлено з матеріалів, що характеризують особу обвинуваченої, ОСОБА_4 07.06.2022 засуджено вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області за ч.3 ст. 185 КК України до 3 (трьох) років позбавлення полі та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням та покладенням обов`язків строком на 1 (один) рік.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 14.07.2023 ОСОБА_4 звільнену від призначеного їй покарання, як таку яка в період іспитового строку виконала покладені на неї обов`язки та не вчинила нового кримінального правопорушення.

Таким чином, перебіг іспитового строку ОСОБА_4 розпочався з 07.06.2022 та закінчився через 1(один) рік 06.06.2023, відповідно в силу п.1 ч.1 ст. 89 КК України станом на 07.06.2023, остання в силу Закону визнана такою, що не має судимості.

Враховуючи те, що інкриміноване кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченою 24.06.2023 після закінчення іспитового строку суд виключає таку кваліфікуючу ознаку кримінального правопорушення, як «повторність» що не погіршує становище обвинуваченої.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд враховує вимоги пунктів 1 та 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», а також характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого нею кримінального правопорушення, особу обвинуваченої, яка за місцем проживання характеризується позитивно, офіційно не працює, на обліку у лікаря нарколога та психолога не перебуває, раніше не судима, є переселенкою з окупованої території. До обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить щире каяття, відшкодування шкоди шляхом добровільного повернення майна. Обставини, що обтяжують покарання судом не вбачаються та в обвинувальному акті не встановлені.

Враховуючи вищевикладені обставини, принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі у розмірі, визначеному санкцією ч.4 ст.185 КК України.

Водночас, вирішуючи питання про необхідність реального відбування обвинуваченою покарання у виді позбавлення волі за вчинений злочин, судом враховується, що статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

При цьому суд також враховує правову позицію Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, висловлену Постанові від 28.05.2020 року (справа №753/13972/17; провадження № 51-986км20), згідно якої Верховний суд зазначив, що законодавцем саме суду надано дискреційні повноваження щодо визначення виду та міри покарання за вчинення того чи іншого злочину.

Таким чином, враховуючи тяжкість вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, усвідомлення останньою протиправності своєї злочинної поведінки, щире каяття, відшкодування спричиненої шкоди, дані про особу винної, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченої можливе без ізоляції її від суспільства, тому в силу ст.75 КК України останню можливо звільнити від відбування покарання з випробуванням.

Саме таке покарання суд вважає справедливим, пропорційним, необхідним і достатнім для виправлення винної та запобігання вчиненню нею нових кримінальних правопорушень і, в даному випадку мета застосування кримінального покарання буде досягнута.

В силу положень ч. 1 ст. 76 КК України, суд звільняючи ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, покладає на неї обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Запобіжний захід не обирався.

Долю речових доказів та процесуальних витрат необхідно вирішити у відповідності до вимог ст.ст. 100, 124 КПК України.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Керуючись ст.ст.349, 368, 370, 615 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватою у пред`явленому обвинуваченні за ч.4 ст.185 КК України, і призначити покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі із випробуванням, встановивши іспитовий строк на 2 (два) роки.

На підставі п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_4 обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід не обирати.

Речовий доказ по справі, а саме мобільний телефон марки «Хіаомі Редмі Нот 10» вважати поверненим за належністю.

Речовий доказ по справі, а саме DVD-R диск білого кольору зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати за проведення Миколаївським НДЕКЦ МВС експертизи № СЕ-19/115-23/9098-ТВ від 05.07.2023 вартістю 1912,00 грн.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва, шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно вручити сторонам.

Суддя ОСОБА_1