Провадження № 1-кс/202/5940/2023
У Х В А Л А

Іменем України

08 серпня 2023 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні в м. Дніпрі клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000624 від 14.10.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Адвокат ОСОБА_3 звернувся до суду в інтересах ОСОБА_4 із клопотанням про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000624 від 14.10.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

В обґрунтування клопотання заявник указує, що ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21.10.2022 року було накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , що є речовим доказом у кримінальному провадженні №00000624 від 14.10.2022 року, шляхом заборони її відчуження та розпорядження нею.

Вказана квартира на праві власності належить гр. ОСОБА_4 .

Заявник вважає, що в ухвалі про накладення арешту безпідставно та необґрунтовано зазначено, що дана квартира має значення для даного кримінального провадження та є доказом. Даний факт є єдиним обґрунтуванням арешту.

Так, нещодавно він, адвокат ОСОБА_3 , вже звертався до суду з клопотанням про скасування арешту майна, зазначаючи про наявність цивільно-правового спору між сторонами, що не може розслідуватись в межах кримінального провадження, а відтак заходи забезпечення кримінального провадження не можуть застосовуватись також. На підтвердження цього факту надає копію позовної заяви у справ №202/2191/23, в якій предметом позову є квартира АДРЕСА_1 , а позивачем є ОСОБА_5 , особа, яка визначена потерпілою в межах кримінального провадження №000624.

Таким чином, як зазначає представник заявника, потерпіла ОСОБА_5 разом зі своїм представником самостійно визначилась із наявністю цивільно-правових відносин, і в позовній заяві не вказує на факт вчинення злочину ОСОБА_5 .

Крім того, заявник зауважує на тому, що відносно ОСОБА_4 кримінальне провадження не відкривалось органом досудового розслідування та їй не повідомлялось про підозру у вчиненні будь-яких кримінальних правопорушень, передбачених КК України, також гр. ОСОБА_4 не є обвинуваченою або особою, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного або обвинуваченого.

Тому вважає, що квартира не може бути речовим доказом у розумінні ст.98 КПК України.

Більш того, санкція інкримінованої статті не передбачає спеціальну конфіскацію майна, тому арешт майна є безпідставним та необґрунтованим. Також арешт на майно накладений у жовтні 2022 року. З цього моменту пройшло більш ніж 6 місяців, а тому орган досудового розслідування вже мав провести всі необхідні слідчі дії із вказаним майном. Подальше застосування заходу забезпечення кримінального провадження, на думку заявника, є безпідставним та фактично в ньому відпала потреба.

Тому адвокат ОСОБА_3 просив скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21.10.2022 року на квартиру АДРЕСА_1 .

Представник заявника, адвокат ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання підтримав та наполягав на його задоволенні.

Прокурор у судове засідання не з`явився., надав матеріали кримінального провадження.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали клопотання, кримінального провадження №0000624 від 14.10.2022 року, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Встановлено, що в провадженні ВП №2 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000624 від 14.10.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21.10.2022 року було накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка є речовим доказом у кримінальному провадженні №00000624 від 14.10.2022 року, шляхом заборони її відчуження та розпорядження нею.

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

За ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Метою накладення арешту є забезпечення збереження речових доказів згідно з п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, та запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03.06.2016 року № 5 за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 КПК України, до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок. При цьому згідно з пунктом 9 розділу XI "Перехідні положення" КПК питання про зняття арешту з майна, накладеного під час дізнання або досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, вирішується в порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Враховуючи, що обов`язок доказування перед слідчим суддею наявності підстав для скасування арешту майна покладено на осіб, які звертаються з цим клопотанням, вони повинні обґрунтувати необхідність скасування арешту майна.

З огляду на зазначене, вважаю, що клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 не підлягає задоволенню, оскільки заявником не надано доказів того, не доведено, що на теперішній час відпала потреба в подальшому застосуванні цього заходу забезпечення кримінального провадження. Крім того, квартира АДРЕСА_1 , була об`єктом протиправних дій. На час розгляду клопотання у кримінальному провадженні №0000112 від 26.07.2022 року призначені судові експертизи, які не завершені до теперішнього часу, а збереження речового доказу на даному етапі досудового розслідування необхідне для забезпечення кримінального провадження.

У зв`язку з викладеним, клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000624 від 14.10.2022 року задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 174, 369-372, 376 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000624 від 14.10.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, накладеного ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21.10.2022 року на квартиру АДРЕСА_1 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1