29.05.2023 року КОЗЕЛЬЩИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 633/205/21
Провадження № 1-кп/533/15/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2023 року селище Козельщина

Козельщинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 (у режимі ВКЗ),

обвинуваченого - ОСОБА_4 (у режимі ВКЗ),

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора Чугуївської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 про зміну запобіжного заходу з домашнього арешту на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , обвинуваченому у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Козельщинського районного суду Полтавської області перебуває кримінальне провадження № 0000320 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України.

11.05.2023 прокурором подано до суду клопотання, у якому прокурор просив змінити щодо обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід з домашнього арешту на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та визначити заставу, достатню для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Клопотання прокурор обґрунтував наявністю ризиків, передбачених п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. 10.05.2023 до окружної прокуратури з Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області надійшли матеріали про повторне (вже втретє) порушення обвинуваченим ОСОБА_4 умов домашнього арешту, а саме в ніч з 03.05.2023 на 04.05.2023 останній повторно самовільно залишив своє місце мешкання без поважних причин. ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років із конфіскацією майна. Наведені прокурором ризики (переховування від суду, незаконний вплив на потерпілих та свідків, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, вчинення іншого кримінального правопорушення) не зменшилися та не перестали існувати. У зв`язку з існуванням наведених ризиків з метою забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків до останнього, на думку прокурора, слід застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки обставин кримінального правопорушення та особа обвинуваченого свідчать про неможливість запобігти вказаним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, а також у зв`язку з тим, що раніше застосований запобіжний захід не зміг запобігти вищевказаним ризикам.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, просив його задовольнити.

Захисник у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання.

Обвинувачений підтримав захисника. Визнав, що дійсно допустив порушення умов домашнього арешту 03.05.2023, але оскільки він не вчинив ніякого правопорушення у цю дату, то вважав, що підстав для його затримання не має. Щодо підстав нез`явлення за викликом суду у судове засідання пояснив, що у нього захворіла мати, яку забрала у лікарню швидка, у зв`язку з чим він доглядав сестер та не мав можливості прибути у судове засідання. Сповістити про причини неявки не зміг, оскільки не має телефону, раніше підтримував зв`язок зі захисником через телефон своєї матері. Так як матір забрала швидка до лікарні, то й телефон був відповідно у неї. На підтвердження надав копію висновку лікарсько-консультативної комісії від 18.05.2023 на підтвердження діагнозу матері (цукровий діабет, інсулінозалежний рівень з частими гіперглікемічними комами, діабетична ангіопатія) та її госпіталізацію до стаціонару.

Суд, заслухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали кримінального провадження, встановив таке.

Ухвалою Козельщинського районного суду Полтавської області (головуючий суддя ОСОБА_6 ) від 07 листопада 2022 року обвинуваченому ОСОБА_4 було змінено запобіжний захід із запобіжного заходу у виді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту з 21.00 год до 06.00 год за адресою: АДРЕСА_1 , до 06 січня 2023 року включно.

Ухвалою Козельщинського районного суду Полтавської області від 26 грудня 2022 року (головуючий суддя ОСОБА_6 ) продовжено обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у виді нічного домашнього арешту до 25 лютого 2023 року включно, змінено адресу домашнього арешту та заборонено обвинуваченому ОСОБА_4 з 21 години до 06 години залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , за виключенням необхідності з`явитись до слідчого, прокурора або суду. Покладено на обвинуваченого певні обов`язки, визначені в ухвалі суду.

Ухвалою суду від 20 лютого 2023 року продовжено ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді нічного домашнього арешту до 19 квітня 2023 року включно, заборонено обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 21.00 години до 06.00 години наступного дня залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , за виключенням необхідності з`явитись до слідчого, прокурора або суду.

Ухвалою суду від 13.04.2023 частково задоволено клопотання прокурора про зміну запобіжного заходу з домашнього арешту у нічний час доби на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та застосовано до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 11.06.2023 з покладенням певних обов`язків, у тому числі: прибувати до суду за першим викликом; не залишати місце свого проживання без дозволу суду або прокурора.

Покладені судом обов`язки обвинувачений порушив та 03.05.2023 залишив місце свого проживання без дозволу суду чи прокурора та без вагомих підстав, що підтверджується наданими прокурором доказами (т.с. 3 а.с. 137-139). Такі факти визнав й обвинувачений у судовому засіданні. У судові засідання 15.05.2023 та 18.05.2023 обвинувачений не з`явився.

Отже, розглядаючи клопотання суд має вирішити такі питання: чи є актуальними ризики, наведені прокурором у клопотання, та наскільки вагомими є порушення, допущені обвинуваченим, щоб застосувати до нього найбільш суворий з усіх запобіжних заходів тримання під вартою.

Частиною першою статті 177 Кримінального процесуального кодексу України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України підставою застосування запобіжного заходу на даному етапі кримінального провадження є наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Процесуальні обов`язки обвинуваченого визначені у ч. 7 ст. 42 КПК України обвинувачений зобов`язаний: 1) прибути за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, а в разі неможливості прибути за викликом у призначений строк - заздалегідь повідомити про це зазначених осіб; 2) виконувати обов`язки, покладені на нього рішенням про застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 3) підкорятися законним вимогам та розпорядженням слідчого, прокурора, слідчого судді, суду; 4) надавати достовірну інформацію представнику персоналу органу пробації, необхідну для підготовки досудової доповіді.

Згідно зі ч. 1 ст. 183 тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 Кримінального процесуального кодексу України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно зі ч. 2 ст. 194 Кримінального процесуального кодексу України суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Суд зазначає, що у попередній ухвалі, якою вже вирішувалося аналогічне клопотання прокурора з тих самих підстав, суд вже робив висновки, що на даний час у кримінальному провадженні щодо обвинуваченого ОСОБА_4 мають місце певні ризики, передбачені п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України. Наявність інших ризиків суд не визнав актуальними.

Проте прокурор у повторному клопотання навів ті самі аргументи та повторював про наявність і інших ризиків (які суд не визнав актуальними), як то незаконний вплив на потерпілих та свідків, перешкоджання кримінальному провадженні іншим чином.

Під час розгляду клопотання прокурор не надав суду відомостей про те, що обвинувачений намагався зустрітися зі свідками або потерпілими у цьому кримінальному провадженні, впливав на них іншим чином, або вчиняв дії, спрямовані на перешкоджання кримінальному провадженню.

Суд уважає, що наявність (актуальність) таких ризиків станом на дату подання повторного клопотання про зміну запобіжного заходу перед судом також стороною обвинувачення не доведено.

Суду вбачається, що єдиним та вагомим аргументом, який спонукав прокурора до звернення з повторним клопотанням про зміну обвинуваченому запобіжного заходу є систематичне порушення обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків та умов домашнього арешту.

Під час розгляду клопотання у судовому засіданні судом було встановлено, що дійсно обвинувачений повторно порушив процесуальні обов`язки, визначені п. 1 та п. 2 ч. 7 ст. 42 КПК України, й з метою забезпечення виконання яких до обвинуваченого може бути застосований запобіжний захід, у тому числі й такий як тримання під вартою.

Проте Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував на тому, що відповідно до його практики домашній арешт, з огляду на його рівень і напруженість, вважається позбавленням свободи у розумінні ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (наприклад, п. 138 у рішенні від 09.12.2019 «Корбан проти України, заява № 26744/16).

У наведеній справі («Корбан проти України») ЄСПЛ досліджував схожу ситуацію, за якої «у ході судового розгляду (клопотання) слідчий суддя визнав доведеним факт того, що обвинувачений покладені на нього обов`язки при обранні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не виконав» (п. 40), що і стало підставою для обрання більш судового запобіжного заходу. ЄСПЛ установив порушення п. 3 ст. 5 Конвенції, оскільки тримання під вартою під час досудового розслідування та домашнім арештом не були обґрунтовані «відповідними та достатніми підставами при вирішенні слідчим суддею єдиного питання, що полягало у тому, чи поміщати заявника під варту замість застосованого раніше домашнього арешт», а «суддя погодився, без подальшого обґрунтування, з аргументом слідчого, що заявник не виконав свої обов`язки, пов`язані з домашнім арештом (п. 137, 127, 171).

У наведеній справі ЄСПЛ дійшов висновку, що для поміщення заявника під варту не було наведено жодних відповідних і достатніх підстав.

Повертаючись до обставин даної справи та заявленого прокурором клопотання суд виснує, що ризики незаконного впливу на потерпілих та свідків, перешкоджання кримінальному провадженні іншим чином на даному етапі, зважаючи на те, що кримінальне провадження триває з 2021 року, взагалі не є актуальними, та відсутні відповідні і достатньо вагомі підстави для позбавлення обвинуваченого свободи та взяття його під варту. Обрання найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою тільки на тій підставі, що обвинувачений порушив режим домашнього арешту та залишив місце проживання без дозволу суду чи прокурора, а також не прибув двічі у судове засідання, пояснивши це вагомою причиною (хвороба матері та необхідність догляду за молодшими сестрами), яка стороною обвинувачення не була спростована, було б порушенням статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Використання стандартних формулювань про наявність певних ризиків без надання стороною обвинувачення жодної інформації, яка б свідчила про те, що такі ризики змінилися та стали знову актуальними, не може переконати суд у тому, що дійсно існує необхідність у триманні обвинуваченого під вартою.

Отже, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання прокурора.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. 177, 183, 194, 372, 376 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання прокурора Чугуївської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 про зміну обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу з домашнього арешту на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відмовити.

Залишити запобіжний захід, застосований ухвалою Козельщинського районного суду Полтавської області від 13.04.2023, до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді цілодобового домашнього арешту до 11 червня 2023 року включно.

Попередити обвинуваченого про неухильний обов`язок дотримуватися умов домашнього арешту, а також обов`язків, що поклав на нього суд ухвалою від 13.04.2023.

Призначити наступне судове засідання на 06 червня 2023 року о 15 годині 00 хвилин, яке відбудеться у приміщенні Козельщинського районного суду Полтавської області, за адресою: вулиця Остроградського, буд. 75/15, селище Козельщина, Кременчуцький район, Полтавська область.

Здійснити судовий виклик у судове засідання учасників провадження.

Судове засідання за участю обвинуваченого ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_3 провести у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду із використанням підсистеми відеоконференцзв`язку ЄСІТС на сайті: https://vkz.court.gov.ua/.

Ухвала підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено та підписано суддею 29 травня 2023 року. Повний текст не оголошувався у зв`язку з неявкою учасників на проголошення ухвали.

Суддя ОСОБА_1