ПРИМОРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ1
УХВАЛА

25 травня 2023 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні № 0000123 від 31.03.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 111 КК України,

встановив:

Ухвалою суду від 24 травня 2023 року призначено підготовче судове засідання за обвинувальним актом у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 , у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 111 КК України.

Під час підготовчого судового засідання сторони вважали за необхідне призначити кримінальне провадження до судового розгляду.

Разом з тим, прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави, в обґрунтування якого зазначив, що ризики, які були підставою для застосування запобіжного заходу до ОСОБА_5 під час досудового розслідування не зникли та існувати не перестали.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, просив визначити альтернативний запобіжний засіб у виді застави, оскільки на момент вчинення обвинуваченим злочину процесуальним законом передбачалось обов`язкове визначення суми застави. Обвинувачений підтримав думку свого захисника.

Заслухавши думку учасників судового провадження, суд приходить до наступних висновків.

Під час проведення підготовчого судового засідання судом не встановлено підстав для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 частини третьої статті 314 КПК України.

Згідно з наданим до суду обвинувальним актом, складеним слідчим відповідно до вимог КПК України, прокурором дотримані вимоги територіальної підсудності та підстав для закриття провадження або повернення обвинувального акту прокурору не встановлено.

Зазначене судове засідання з урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження слід проводити відкрито, обмеження щодо цього, передбачені ч.2 ст.27 КПК України відсутні.

Заслухавши думку учасників судового провадження щодо можливості призначення кримінального провадження до судового розгляду та якими не було заявлено клопотань про витребування певних речей чи документів, виклику свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає за можливе закінчити підготовче судове провадження та призначити судовий розгляд, який слід здійснювати судом одноособово, оскільки про таке просив обвинувачений та заявив, що не має бажання заявляти клопотання про здійснення кримінального провадження відносно нього колегією у складі трьох суддів.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд виходить з наступного.

За змістом ч. 3, 5 ст.199 КПК України, якою суд керується в силу положень ч.3 ст.315 КПК України, суд може продовжити строк тримання під вартою, якщо прокурор доведе, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також, що є наявними обставин, які перешкоджають завершенню кримінального провадження до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин кримінального провадження та особи обвинуваченого (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки обвинуваченого під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади), поведінки обвинуваченого під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

При цьому слід звернути увагу на те, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Суд оцінює тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим у злочинах, у вчиненні яких він обвинувачується, за один з яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічним позбавленням волі, з конфіскацію майна; вік та стан здоров`я обвинуваченого, щодо якого відсутні відомості, які б перешкоджали триманню його під вартою; те, що він має постійне місце проживання, раніше не судимий, у якого відсутня постійна робота і джерело доходів на території України, відсутні міцні соціальні зв`язки, що може свідчити про те, що він буде переховуватись від суду, продовжити вчиняти кримінальні правопорушення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм вмотивованим рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Судом враховується, що згідно обвинувачення ОСОБА_5 ставиться у вину державна зрада, тобто діяння умисно вчинене громадянином України на шкоду обороноздатності та державній безпеці України, за кваліфікуючими ознаками : надання представникам іноземної держави допомоги в проведення підривної діяльності проти України, що з урахуванням запровадженого у зв`язку із широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти Української Держави та Українського Народу воєнного стану, підвищує ступінь суспільної небезпечності злочину, який йому інкримінується.

Зазначені обставини на переконання суду беззаперечно свідчать про те, що ОСОБА_5 може переховуватись від суду з метою уникнення відповідальності, впливати на свідків, які ще не допитані та продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення і, ці ризики є доведеними прокурором. Такі обставини не дають підстав для застосування запобіжного заходу до ОСОБА_5 не пов`язаного з триманням під вартою, оскільки ризики негативної поведінки обвинуваченого та небезпека наслідків такої поведінки, яка загрожує належній реалізації мети та досягнення завдань кримінального провадження, мають більш вагоме значення з точки зору публічного інтересу в контексті обставин, що обумовлюють необхідність продовження застосування такого запобіжного заходу (перебуваючи на волі може переховатися від суду та вчиняти інші кримінальні правопорушення ,здійснити вплив на свідків).

Таким чином, встановлені обставини свідчать, що наявні достатні підстави вважати, що ризики, які були підставою для застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 у виді тримання під вартою, на даний час не зникли, оскільки є підстави вважати, що на даний час обвинувачений ОСОБА_5 перебуваючи на волі може переховатися від суду, вживати заходів щодо впливу на свідків та продовжити свою злочинну діяльність, що було доведено прокурором в судовому засіданні та не спростовано стороною захисту і, такі обставини свідчать про те, що на даній стадії кримінального провадження існує справжній інтерес суспільства у забезпеченні законності та запобігання порушенню прав осіб та інтересів правосуддя, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважає інтереси забезпечення права обвинуваченого ОСОБА_5 на свободу.

Таким чином, з урахуванням викладених обставин та особи ОСОБА_5 , того, що судовий розгляд у даному кримінальному провадженні ще не розпочатий та існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які були доведені прокурором, суд дійшов висновку, що обставини, на які посилається прокурор у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів на даний час не може забезпечити належну поведінку ОСОБА_5 та запобігти вищевикладеним ризикам, передбаченим ч. 1 ст.177 КПК України, а тому суд вважає за необхідне продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк, що не перевищує 60 днів.

Разом із тим, суд враховує, що доцільність подальшого тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 буде перевірена судом через нетривалий час, у тому числі вона може бути перевірена за клопотанням сторони захисту.

Вирішуючи у відповідності до положень ч.4 ст.183 КПК України питання про можливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 альтернативного запобіжного заходу у виді застави, суд враховує наступне.

Згідно п.3 ч.5 ст.182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину встановлюється у межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Поряд з цим положеннями ч.4 ст.183 КПК України визначено, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

З урахуванням обставин справи та враховуючи те, що ОСОБА_5 , обвинувачується у вчиненні злочину проти основ національної безпеки України, суд не визначає обвинуваченому розмір застави у даному кримінальному провадженні.

При цьому, судом не беруться до уваги твердження захисника про обов`язковість визначення суми застави як альтернативного запобіжного заходу, оскільки на момент вчинення обвинуваченим злочину діяла інша редакція процесуального закону. Такі твердження захисника є хибними з огляду на положення ч.1 ст.5 КПК, за змістом якої приймаючи процесуальне рішення стосовно вирішення питання про продовження застосування запобіжного заходу, суд повинен керуватись положеннями КПК чинними на момент прийняття такого рішення, тобто новою редакцією ч.4 ст.183 КПК.

Керуючись ст. ст. 314, 369-372, 376 КПК України, суд, -

постановив:

Призначити судовий розгляд обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000123 від 31.03.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 111 КК України, у відкритому судовому засіданні у залі судового засідання №106 Приморського районного суду м. Одеси за адресою: м. Одеса, вул. Балківська, 33 на 11:30 год. 02 червня 2023 року.

Кримінальне провадження здійснювати суддею одноособово.

В судове засідання викликати сторони кримінального провадження.

Забезпечення явки свідків кримінального провадження покласти на прокурора.

Клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 задовольнити.

Продовжити застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 23 липня 2023 року.

Строк дії ухвали суду про продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого становить до 23 липня 2023 року.

Ухвала в частині застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали. В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали проголошено 30 травня 2023 року о 09:10 годині в залі судового засідання Приморського районного суду м. Одеси №106.

Суддя

Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1

Єдиний унікальний номер справи: №522/9890/23

Номер провадження № 1-кп/522/2193/23

Головуючий суддя ОСОБА_1