права №: 336/6082/23
Провадження №: 1-кп/336/876/2023
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.07.2023 року, м.Запоріжжя

Шевченківський районний суд м.Запоріжжя ті в складі: головуючого судді - ОСОБА_1 , секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Запоріжжі, матеріали кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0000656 від 13.04.2023 року про обвинувачення: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Партизани, Приморського району Запорізької області, який не має на утриманні неповнолітніх дітей, який проходить військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 на посаді водій - сапер другого інженерно - саперного відділення інженерно - саперного взводу, у військовому званні «солдат», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, в скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

з участю: прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військовій частині НОМЕР_1 на посаді водій - сапер другого інженерно - саперного відділення інженерно - саперного взводу, у військовому званні «солдат», усвідомлюючи протиправність своїх дій, діючи умисно, в порушення вимог Постанови Верховної Ради України від 17.06.1992 року №2471-ХІІ «Про право власності на окремі види майна» п.п. 11, 15 «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від. 12.10.199 року №576, без передбаченого законом дозволу, за невстановлених в ході досудового слідства часу та обставинах, незаконно придбав шляхом привласнення знайденого, бойову ручну осколкову гранату М67, бойову ручну наступальну осколкову гранату РДГ-5 та бойову ручну оборонну осколкову гранату Ф-1, після чого почав зберігати вказані предмети при собі.

13.04.2023 року ОСОБА_3 діючи умисно, без передбаченого законом дозволу, маючи умисел на незаконне носіння та зберігання бойової ручної осколкової гранати М67, бойової ручної наступальної осколкової гранати РДГ-5 та бойової ручної оборонної осколкової гранати Ф-, направився на автомобілі Renault Master реєстраційний номер НОМЕР_2 до м.Запоріжжя, незаконно зберігаючи при собі вказані боєприпаси, а саме до блокпосту №№ НОМЕР_3 розташованого за адресою: м.Запоріжжя, вул. Донецьке шосе, 4, де зберігав боєприпаси до вилучення їх працівниками поліції 28.04.2023 року.

Дії ОСОБА_3 кваліфікуються за ч. 1 ст. 263 КК України, як носіння, зберігання, придбання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Обвинувальний акт надійшов до суду з угодою про визнання винуватості від 21 червня 2023 року, укладеною між прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_6 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні, з участю захисника - адвоката ОСОБА_5 , цією угодою сторони погодили, що за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_3 , необхідно призначити остаточне покарання із застосуванням ст.ст. 58, 69 КК України у вигляді службового обмеження строком на 2 (два) роки з відрахуванням в дохід держави із суми грошового забезпечення у розмірі 20 (двадцяти) відсотків.

В тексті угоди передбачено наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання, зокрема те, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості, прокурор, який затвердив угоду, має право звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку. Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої законом ( ст. 389-1 КК України).

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 підтвердив добровільність укладення угоди про визнання винуватості між ним та прокурором, просив її затвердити і призначити йому узгоджену міру покарання. Наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості йому зрозумілі.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 просила затвердити угоду про визнання винуватості, яка укладена між підозрюваним ОСОБА_3 та прокурором за її участю.

Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості і призначити обвинуваченому погоджену міру покарання у вигляді 2 (двох) років тримання в дисциплінарному батальйоні. Наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості йому зрозумілі.

Відповідно до вимог ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду та призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Вивчивши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку учасників судового провадження про можливість затвердження угоди, суд приходить до висновку, що угоду про визнання винуватості слід затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену сторонами угоди міру покарання, виходячи з наступного:

відповідно до положень ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадження щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

ОСОБА_3 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Вказане кримінальне правопорушення, згідно зі ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів.

Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України.

Підстави для відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачені положеннями ч.7 ст. 474 КПК України, відсутні.

Судом у судовому засіданні встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, визначені положеннями ст. ст. 473,474 КПК України.

Поясненнями сторін угоди встановлено, що вони уклали дану угоду про визнання винуватості добровільно.

Умови угоди про визнання винуватості відповідають вимогам КПК України та на її основі може бути укладений вирок, оскільки умови угоди не порушують прав, свобод та інтересів сторін, укладення угоди було добровільним, очевидна можливість виконання ОСОБА_3 взятих на себе за угодою зобов`язань, є фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченого.

В указаній угоді сторони узгодили покарання із застосування ст.ст. 58, 69 КК України.

Суд бере до уваги той факт, що узгоджені сторонами вид і міра покарання є відповідними ступеню тяжкості кримінального правопорушення та характеристиці особи обвинуваченого.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд не встановив.

Таким чином, суд дійшов до висновку про можливість затвердження вказаної угоди про визнання винуватості і ухвалення обвинувального вироку.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні складаються з витрат на проведення судової експертизи.

Кримінальним правопорушенням матеріальна шкода не заподіяна, цивільний позов не заявлено.

Питання речових доказів суд вирішує згідно з вимогами ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 100, 124, 174, 314, 373, 374, 475 КПК України, суд, -

У Х ВА Л И В:

Затвердити угоду визнання винуватості від 21 червня 2023 року, укладеною між прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_4 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні, з участю захисника - адвоката ОСОБА_5 , цією угодою сторони погодили, що за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_3 , необхідно призначити остаточне покарання із застосуванням ст.ст. 58, 69 КК України у вигляді службового обмеження строком на 2 (два) роки з відрахуванням в дохід держави із суми грошового забезпечення у розмірі 20 (двадцяти) відсотків.

ОСОБА_3 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення(злочину), передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання у вигляді службового обмеження строком на 2 (два) роки з відрахуванням в дохід держави із суми грошового забезпечення у розмірі 20 (двадцяти) відсотків.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави вартість витрат на проведення експертизи у розмірі 2868,00 грн.

Речові докази: , бойову ручну осколкову гранату М67, бойову ручну наступальну осколкову гранату РДГ-5 та бойову ручну оборонну осколкову гранату Ф-1- знищити.

Вирок може бути оскаржений протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: