ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа: № 630/604/23 Головуючий І інстанції: ОСОБА_1
Провадження: № 11-сс/818/1121/23 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: продовження строку тримання під вартою
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , без участі прокурора, з участю підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 , без участі всіх інших учасників по даній справі, а саме прокурора, належним чином повідомленого про розгляд справи, від якого надійшла заява про розгляд справи без нього, за умови, що заяв про відкладення розгляду справи ні від кого не надходило, розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу Люботинського міського суду Харківської області від 03 08 2023 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Вказаною ухвалою слідчого судді клопотання слідчого задоволено та продовжено підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строк тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» в межах строку досудового розслідування - до 06 вересня 2023 року включно.

Визначено для ОСОБА_6 суму застави у розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 107 360 грн, з покладенням, передбачених законом обов`язків, докладно перерахованих в ухвалі слідчого судді Люботинського міського суду Харківської області від 03 08 2023 року.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, захисник підозрюваного ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати, та постановити нову, якою обрати підозрюваному запобіжний захід у виді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 або зменшити розмір застави до 20 прожиткових мінімумів доходів громадян.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог вказує, що обраний підозрюваному ОСОБА_6 запобіжний захід є занадто суворим, оскільки останній не має на меті уникати кримінальної відповідальності, так як вину свою у вчиненні злочину визнає.

Крім того, вказує, що підозрюваний згідно ст. 89 КК України раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки, має дружину, малолітню дитину, виховує дитину дружини від першого шлюбу.

Наголошує на наявності у ОСОБА_6 тяжкого захворювання та на його неофіційному працевлаштуванні.

Крім того, вказує, що розмір встановленої слідчим суддею застави, є завідомо непомірним, оскільки заставодавцем є дружина, яка отримує дохід у розмірі 860 грн., знаходячись у декретній відпустці.

Позиції учасників апеляційного провадження.

В судовому засіданні апеляційного суду підозрюваний ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_7 підтримали доводи поданої апеляційної скарги, просили задовольнити її вимоги у повному обсязі.

Прокурор про дату, та час розгляду апеляційної скарги повідомлений належним чином. Будь-яких заяв, які б свідчили про неможливість розгляду апеляційної скарги без його участі, від останнього не надходило.

Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 405, ч.2 ст. 422 КПК України, колегія суддів вважає за можливе проведення апеляційного перегляду ухвали слідчого судді за відсутності прокурора.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю доповідача, доводи підозрюваного та його захисника, дослідивши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи із наступного.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та відомості, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Під час апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим та постановлено з дотриманням зазначених вимог чинного та міжнародного законодавства.

З матеріалів провадження вбачається, що 07 червня 2023 року, в ранковий час доби, більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не представилось можливим, але не пізніше 05-46 у ОСОБА_6 та ОСОБА_8 виник єдиний злочинний корисливий умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, яке знаходилось у кузові транспортного засобу Газель, д.н. НОМЕР_1 , що знаходився на земельній ділянці з кадастровим номером: :01:009:0053, розташованій у смт Коротич, Харківського району, Харківської області.

В подальшому ОСОБА_6 і та ОСОБА_8 на транспортному засобі ISUZU MIDI, номерні знаки: НОМЕР_2 , приїхали до вказаної земельної ділянки проникли шляхом вільного доступу на неї, через відсутність паркану по периметру території, переконавшись, що за їх протиправними діями ні хто не спостерігає, зірвали з металевих дверей кузову транспортного засобу Газель навісний замок та проникли у середину кузову, звідки вчини крадіжку будівельних інструментів та матеріалів. Окрім цього, ОСОБА_6 і та ОСОБА_8 , перебуваючи на вище зазначеній земельній ділянці, викрали сімдесят шість газобетонних блоків торгової марки UDK вартістю близько 9 450 грн. Протиправна, злочинна діяльність ОСОБА_6 у групі з ОСОБА_8 була припинена працівниками поліції 07 червня 2023 року та в ході проведеного огляду транспортного засобу ISUZU MIDI, д.н. НОМЕР_2 , біля АЗС «Shell», що розташована за адресою: Харківська область, Харківський район, смт. Пісочин, вул. Окружна, 1, виявлено та вилучено викрадене майно.

07 06 2023 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.4 ст. 185 КК України.

08 06 2023 року ухвалою слідчого судді Люботинського міського суду Харківської області підозрюваному ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 05 серпня 2023 року.

02 08 2023 року постановою керівника Харківської окружної прокуратури Харківської області продовжено строк досудового розслідування по кримінальному провадженню стосовно ОСОБА_6 до 06 09 2023 року.

03 08 2023 року до слідчого судді Люботинського міського суду Харківської області надійшло клопотання слідчого про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 . Вобґрунтування клопотання слідчий посилався на наявність ризиків, передбачених п.1, п.2, п.3, п.5 ч.1 ст. 177 КПК України та зазначив, що завершити досудове розслідування до 05 08 2023 року не представляється можливим, за наявності потреби в отриманні на підставі ухвали слідчого судді про тимчасовий доступ до документів операторів стільникового зв`язку ТОВ «Лайфселл», ПАТ «Київстар» і ПАТ «ВФ Україна», в проведенні судових експертних досліджень та встановленні інших свідків кримінального правопорушення та їх допиту, а також вчинення інших дій, передбачених ст. 290 КПК України.

Задовольняючи клопотання слідчого про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_6 , слідчий суддя вважав обґрунтованою підозру у вчиненні останнім кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.4 ст. 185 КК України, яке підтверджене зібраними під час досудового розслідування фактичними доказами, що є наявними в матеріалах справи, а саме: заявою ОСОБА_9 від 07 червня 2023 року про вчинене кримінальне правопорушення, протоколами огляду місця події від 07 червня 2023 року, показами свідка ОСОБА_10 , показами потерпілого ОСОБА_9 , протоколами пред`явлення особи для впізнання та протоколом огляду предметів за участю потерпілого ОСОБА_9 .

Також, слідчий суддя вважав встановленими продовження існування ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст.177 КПК України, а саме: переховування від органів досудового розслідування та/або суду; незаконного впливу на потерпілого, свідків чи інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні та вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється.

Оцінюючи доводи слідчого щодо ризику, передбаченого п.2 ч.1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважав їх необґрунтованими, з чим погоджується і колегія суддів.

Слідчим у клопотанні та судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі об`єктивно враховані відомості про особу підозрюваного, вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, згідно підозри, тяжкість покарання, що загрожуватиме йому у разі визнання винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, а також необхідність проведення ряду слідчих дій для завершення досудового розслідування.

На підставі викладеного, слідчий суддя дійшов висновку про продовження строку тримання ОСОБА_6 під вартою до 06 09 2023 року включно та встановив для останнього заставу у розмірі 107 360 грн.

Колегія суддів, з урахуванням стадії досудового розслідування, погоджується з висновками суду першої інстанції, щодо продовження існування ризиків передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Надаючи оцінку можливості підозрюваним переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідків чи інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення, колегія суддівбере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого кримінального правопорушення може вдатися до відповідних дій.

Згідно відомостей, що є наявними в матеріалах кримінального провадження, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні замаху на тяжкий злочин, за яке передбачене максимальне покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років. Підозрюваний ОСОБА_6 в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, офіційно не працевлаштований, офіційно зареєстрований на території Хмельницької області, одружений, має неповнолітню дитину.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 підтверджується фактичними доказами, що містяться в матеріалах провадження. Вказані докази та обставини вчинення кримінального правопорушення, яке інкримінується підозрюваному, свідчать про достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, запобігання яким шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим та не ефективним.

Порядок розгляду слідчим суддею клопотання про продовження запобіжного заходу відповідає вимогам п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практиці Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Згідно п. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 3561/06 від 13.11.2007 р. Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності ст. 5, 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, в кінцевому рахунку, пред`явленні обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання". (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, №182 та Мюррей проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1994 року, п.55, Series A, № 300-A).

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

З урахуванням конкретних обставин цього кримінального провадження та характеру дій, які інкримінуються підозрюваному, а саме того, що він підозрюється у здійсненні замаху на вчинення тяжкого кримінального правопорушення, вчиненого в умовах воєнного стану, колегія суддів вважає, що у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства.

Крім цього, у рішенні ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученогс Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозрі не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вирок) чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процес) кримінального розслідування».

З висновками слідчого судді щодо доведеності обґрунтованості підозри, наявності ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України та необхідності продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_6 , погоджується і колегія суддів.

Слідчим суддею враховані всі підстави та обставини, передбачені ст. 178 КПК України, відомості про особу та наявні докази, про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим, та обставини, передбачені ст. ст. 177, 178 КПК України, згідно яких суд вправі не визначати розмір застави у відповідності до ст. 183 ч. 4 п. 1 КПК України.

Враховуючи наявність обґрунтованої підозри, зазначених в клопотанні ризиків та беручи до уваги необхідність виконати низку процесуальних дій, результати яких мають значення для судового розгляду, колегія суддів приймає до уваги обґрунтування сторони обвинувачення щодо необхідності продовження ОСОБА_6 строку тримання під вартою.

Отже, враховуючи вищенаведені відомості у колегії суддів не виникає сумнівів щодо обґрунтованості та доведеності ризиків, якими прокурор обґрунтовує в суді першої інстанції та при апеляційному розгляді, необхідність продовження такого запобіжного заходу, як тримання ОСОБА_6 під вартою, оскільки на момент розгляду апеляційної скарги ризики, які існували на час обрання цього запобіжного заходу, не зменшилися, а їх доведеність об`єктивно вбачається з системного аналізу відомостей, що стосуються особи підозрюваного та обставин кримінального правопорушення.

Доводи, на які посилається в апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 стосовно не доведення ризиків, заявлених в клопотанні слідчого спростовуються відомостями, що є наявними в кримінальному провадженні, що свідчить про постановлення слідчим суддею обґрунтованого та вмотивованого рішення, відповідно до вимог ст. 370 КПК України.

Твердження захисника ОСОБА_7 щодо наявності на утриманні ОСОБА_6 дружини та малолітнього сина, колегія суддів не може взяти до уваги, оскільки ці обставини, виходячи із доводів захисника, існували і на час подій, які йому інкримінуються і вони не стали стримуючим фактором для підозрюваного при вчиненні протиправних діянь.

Тим більше, самі по собі ці обставини не спростовують та не мінімізують наявних ризиків, запобігти яким в даному випадку може лише застосування такого виняткового запобіжного заходу як тримання під вартою.

Що стосується посилання захисника на наявність у підозрюваного певного захворювання, колегія суддів констатує, що неможливість надання у разі необхідності медичної допомоги ОСОБА_6 в умовах слідчого ізолятора не доведено.

Що стосується вимог апелянта про зменшення розміру застави як альтернативного запобіжного заходу, колегія суддів наголошує на тому, що позиція Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) стосовно питання обрання національними судами запобіжного заходу у виді застави та призначення її розміру, цілковито прослідковується в рішенні Суду у справі «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain) від 28 вересня 2010 року.

У цій справі, ЄСПЛ, посилаючись на пункт 3 статті 5 Конвенції, підтвердив, що внесення застави може вимагатися лише за наявності законних підстав для затримання особи, а також те, що уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність подальшого тримання обвинуваченого під вартою. Більше того, якщо навіть сума застави визначається виходячи із характеристики особи обвинуваченого та його матеріального становища, за певних обставин є обґрунтованим врахування також і суми збитків, у заподіянні яких ця особа обвинувачується.

Відповідно до положень п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України, при визначенні розміру застави враховуються обставини кримінального правопорушення, майновий та сімейний стан підозрюваного, інші дані про його особу та ризики, передбачені статтею 177 цього Кодексу.

Як вбачається із мотивувальної та резолютивної частини ухвали зазначених вище вимог кримінального процесуального закону суд першої інстанції дотримався в повній мірі, визначив заставу в межах, передбачених вищенаведеним п.2 ч.5 ст.182 КПК України, зокрема, у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, належним чином обґрунтувавши своє рішення та навівши вичерпні підстави для його прийняття.

Вимога апелянта про зменшення розміру застави на думку колегії судів є безпідставною, враховуючи продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та підозру у вчиненні ОСОБА_6 тяжкого кримінального правопорушення.

На даний час саме такий розмір застави, визначений судом першої інстанції як альтернативного запобіжного заходу в межах, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, здатний забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а тому колегія суддів підтримує висновок суду першої інстанції про необхідність, враховуючи обставини кримінальних правопорушень, особу підозрюваного, призначення ОСОБА_6 застави у розмірі саме 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 107 360 грн.

За таких обставин, з огляду на значимі для цього провадження дані, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції постановив рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, при цьому дослідив належним чином всі наявні відомості в матеріалах провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких постановив відповідне рішення.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів дійшла висновку про законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою з визначенням суми застави стосовно ОСОБА_6 та відсутності підстав для зміни чи скасування рішення за доводами апеляційної скарги захисника підозрюваного.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.ст.7, 176-206, 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу Люботинського міського суду Харківської області від 03 08 2023 року про продовження щодо підозрюваного за ч.2 ст. 15 ч.4 ст. 185 КК України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» до 06 09 2023 року, включно, із визначенням застави, - залишити без змін.

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного, - залишити без задоволення.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення.

Оскарження даної ухвали, у відповідності до ч.2 ст.424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено, оскільки така ухвала не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.

Судді:

____________ _____________ _____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4