КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3

ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в режимі відеконференцзв`язку з Державною установою «Київський слідчий ізолятор» з обвинуваченим ОСОБА_6 апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 26 січня 2023 року за ч. 2 ст. 156, ч. 2 ст. 301, ч. 4 ст. 301, ч. 5 ст. 301, ч. 3 ст. 303 КК України

ОСОБА_6

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 26 січня 2023 року,

за участю сторін апеляційного провадження:

прокурора ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 26 січня 2023 року задоволено клопотання прокурора, продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_6 до 26 березня 2023 року включно. На підставі ч. 4 ст. 183 КПК України розмір застави не визначався.

Не погоджуючись з ухвалою суду, обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить дослідити докази, які не дослідив суд першої інстанції, витребувати звуко- та відеозаписи судового засідання за 9 серпня 2022 року, 26 січня 2023 року та залучити їх до розгляду справи, як доказ, дослідити обставини кримінального провадження, досліджені судом першої інстанції не у повному обсязі або з порушенням, дослідити докази, які не досліджувались судом першої інстанції, та докази, які стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується; не допустити повторну участь судді Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_9 , скасувати ухвалу суду про відмову у задоволенні відводу судді ОСОБА_1 та задовольнити заяву про відвід судді ОСОБА_1 , визначити новий склад суду для судового розгляду кримінального провадження, ухвалу суду від 26 січня 2023 року скасувати через важкий стан його здоров`я та відсутності ризиків, на які посилається прокурор, змінити міру запобіжного заходу з тримання під вартою на особисте зобов`язання чи домашній арешт для того, щоб мати змогу звернутись до лікарів через стан здоров`я та відвідувати судові засідання за викликом, щоб довести на законних підставах свою невинуватість та непричетність до злочину.

ОСОБА_6 обґрунтовує апеляційну скаргу тим, що суддя, приймаючи оскаржуване рішення, не звертає увагу на те, що він інвалід та йому тяжко стояти, його фізичний та психічний стан погіршився, що у нього був стан, який підпадає під опис інсульту, що йому надавалась невідкладна медична допомога, проте, судом постановлено незаконне рішення. Також ОСОБА_6 зазначає, що суддя його не ознайомила з матеріалами кримінального провадження у повному обсязі, що справа взагалі не розглядається, не виконується ухвала апеляційного суду, якою зобов`язано прокурора у кримінальному провадженні забезпечити йому надання належно медичної допомоги. Окремо ОСОБА_6 зазначає, що судом не приймаються подані ним документи, проте, судом приймаються сфальсифіковані прокурором докази, який, залякуючи та використовуючи наркозалежну неповнолітню, застосовуючи до нього тортури і катування, примус, ввів його в оману шахрайськими діями. В апеляційній скарзі ОСОБА_6 вказує про те, що в судовому засіданні 9 серпня 2022 року брав участь захисник з Регіонального центру надання безоплатно вторинної допомоги ОСОБА_10 , який раніше вже залучався при розгляді цієї кримінальної справи та який в силу п. 1 ч. 2 ст. 78 КПК України не може брати далі участь в судових засіданнях.

Також ОСОБА_6 зазначає, що він звертався з заявою про відвід судді ОСОБА_1 , однак, у задоволенні його заяви було відмовлено.

Заслухавши доповідь судді,

- пояснення ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу та пояснив, що суд до нього упереджено ставиться, що він незнайомий з матеріалами справи, що прокурор не може вказати доцільність ризиків, оскільки за своїм станом здоров`я він ( ОСОБА_11 ) потребує постільного режиму, не може самостійно пересуватися, що він не в змозі втекти з країни, у нього немає закордонного та ІD- паспорта; телефон йому підкинули, не зрозуміло, звідки взявся ноутбук, докази він знищити не може, його документи та докази кудись зникли, протягом 3 років ніхто на нього не скаржився щодо впливу на когось, інші правопорушення він скоїти не може;

- захисника, яка підтримала доводи апеляційної скарги, проте вказала, що право на доступ до правосуддя підзахисним реалізовано, але строк дії оскаржуваної ухвали сплинув;

- прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вказавши, що рішення суду першої інстанції є законним, наявні ризики, що обвинувачений зможе здійснювати інші кримінальні правопорушення вдома за комп`ютером або з телефону, а саме розбещення осіб; що в обвинуваченого немає, де відбувати домашній арешт, оскільки він знятий з реєстрації; щодо впливу на потерпілих, то обвинувачений виходив на зв`язок з дівчиною, яка перебувала в інтернаті, з метою здійснення на неї впливу, щоб вона відмовилась від показань, а на даний час не допитана ще одна потерпіла, а тому вважає, що наявні ризики, і більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого;

- перевіривши надані судом першої інстанції матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить такого висновку.

Перевіркою матеріалів контрольного провадження встановлено, що у провадженні Подільського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 156, ч. 2 ст. 301, ч. 4 ст. 301, ч. 5 ст. 301, ч. 3 ст. 303 КК України.

В судовому засіданні 26 січня 2023 року прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

Прокурором клопотання обґрунтоване тим, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні нетяжкого злочину, а також тяжких та особливо тяжких злочинів, за які передбачені покарання у виді позбавлення волі на різний строк: відповідно до 5 років, від 5 до 10 років, від 7 до 12 років. Вказані обставини дають підстави стверджувати, що обвинувачений, усвідомлюючи невідворотність реального покарання за вчинені злочини та їх багатоепізодність, намагаючись уникнути кримінальної відповідальності, може переховуватись від суду шляхом зміни місця проживання, неявки на виклики до суду. Обвинувачений не одружений, офіційно не працює, у нього відсутні стабільні соціальні зв`язки, які утримують його від спроби втечі. Окрім того, прокурор наголошує на тому, що наявний ризик впливу на потерпілих, законних представників та свідків, оскільки обидві малолітні потерпілі є єдиними безпосередніми очевидцями вчинення кримінальних правопорушень відносно них та є психологічно вразливими, ніж звичайні повнолітні громадяни. Даний ризик актуальний й тим, що обвинувачений знає, де проживають потерпілі, йому відомий їх уклад життя, тобто, графік відвідування навчального закладу та колос осіб, з якими вони спілкуються. Також прокурор звертає увагу на те, що обвинувачений поступово формував у малолітніх потерпілих довірливе ставлення до себе, у тому числі, шляхом штучного створення уявлення про піклування про них та покращення їхнього майнового стану, забезпечення їх продуктами харчування, одягом. Кишеньковими грошима та іншими матеріальними благами, неодноразово намагався впевнити останніх, що його тривалі дії не носять кримінальних характер, що потерпілі самі бажали настання наслідків. Внаслідок спілкування обвинуваченого з однією з потерпілих остання віддалилися від матері, в результаті чого потрапила до будинку-інтернату для неповнолітніх. Також обвинувачений неодноразово намагався спілкуватися з законними представниками малолітніх потерпілих, вчиняючи тиск з метою зміни потерпілими показань відносно нього. Щодо ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, то прокурор вказав, що даний ризик є актуальним, обвинувачений вчинив злочини, що характеризуються особливою суспільною небезпекою, є триваючими, спланованими, вчинялись протягом тривалого часу.

Захисник заперечувала щодо клопотання прокурора про продовження обраного запобіжного заходу та вважала за можливе змінити обраний запобіжний захід на інший, не пов`язаний з триманням під вартою. Обвинувачений підтримав захисника.

За результатами розгляду клопотання прокурора, ухвалою суду обвинуваченому продовжено строк тримання під вартою. З посиланням на положення КПК України, суд першої інстанції обґрунтував прийняте рішення тим, що враховуючи конкретні обставини справи та особу обвинуваченого, що на даний час є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим інкримінованих йому злочинів та ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих, законних представників неповнолітніх потерпілих та свідків з метою зміни ними показань на його користь, перешкоджати судовому провадженню іншим чином, вчиняти інші кримінальні правопорушення.

На даний час, як вказано судом першої інстанції, застосування інших більш м`яких запобіжних заходів обвинуваченому ОСОБА_6 суд вважав недостатнім.

Суд дійшов висновку, що утримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою буде сприяти забезпеченню виконання процесуальних рішень у кримінальному провадженні у розумні строки.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Згідно з ч.ч.1, 2, 3 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції для прийняття законного й обґрунтованого рішення, відповідно до положень ст.ст. 178, 199 КПК України та практики ЄСПЛ, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа, та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) встановлених ризиків. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись у кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. З урахуванням положень ст. 199 КПК України, підставами для продовження строку тримання під вартою є наявність раніше заявлених ризиків, які не зменшилися, або нових ризиків, які виправдовують тримання особи під вартою, та неможливість завершення судового провадження до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та умови, за яких таке продовження можливе та виправдане, оскільки відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

На переконання колегії суддів, судом першої інстанції наведені вимоги закону дотримано, викладені в ухвалі висновки є обґрунтованими, і доводи апеляційної скарги їх не спростовують.

Як встановлено з наявних даних, питання продовження строку тримання обвинуваченому під вартою вирішено на стадії судового розгляду кримінального провадження, а, відтак, обґрунтованість висунутого обвинувачення на даний час перевіряється судом першої інстанції шляхом дослідження доказів, що свідчить про те, що, приймаючи рішення про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд врахував обставини інкримінованих ОСОБА_6 злочинів та їх наслідки та виходив з наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти цим ризикам.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжких та особливо тяжких злочинів щодо , за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на тривалий строк. Обвинувачений усвідомлює тяжкість покарання, яке загрожує йому у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих злочинів, а відсутність у нього постійного місця проживання та сім`ї у сукупності з серйозністю покарання, яке загрожує йому у разі доведення його винуватості у вчиненні інкримінованих йому злочинів, яке саме по собі може бути мотивом та підставою для обвинуваченого переховуватися від суду, свідчать про наявність ризику переховування від суду.

Одночасно колегія суддів звертає увагу на встановлені на даний час чинники, пов`язані з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками, які враховані судом першої інстанції під час вирішення питання доцільності продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність на даний час ризику незаконного впливу на потерпілих, законних представників неповнолітніх потерпілих та свідків з метою зміни показань на користь обвинуваченого, про що було вказано прокурором і під час апеляційного розгляду з наведенням конкретного прикладу та не спростовано стороною захисту.

Про наявність ризику вчинити інше кримінальне правопорушення свідчить те, що обвинувачений не працює, не має постійного джерела доходу, обвинувачується у вчиненні ряду злочинів протягом тривалого часу щодо неповнолітніх.

Ймовірність реалізації вказаних ризиків продовжує існувати і на даний час з урахуванням наведених обставин, і ці обставини дають обґрунтовані підстави вважати, що альтернативні запобіжні заходи не будуть достатніми для запобігання ризикам, не забезпечать виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та не запобігатиме спробам вчинити вказані дії.

Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого, які фактично зводяться до неврахування судом його поганого стану здоров`я, то будь-яких даних, що за станом здоров`я ОСОБА_6 не може перебувати під вартою, стороною захисту не надано.

Щодо доводів обвинуваченого про недоведеність його вини, фальсифікації доказів у справі, то колегія суддів звертає увагу, що вказані обставини не є предметом апеляційного розгляду на даній стадії судового провадження.

Також наявними матеріалами судового провадження не підтверджуються доводи обвинуваченого про те, що ним заявлявся відвід головуючому судді ОСОБА_1 , а, відтак, вказані доводи апеляційної скарги є необґрунтованими.

Отже, колегія суддів доходить висновку, що ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою і вмотивованою, тому підстав для задоволення апеляційної скарги захисника колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 - залишити без задоволення, ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 26 січня 2023 року про продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 26 березня 2023 року включно - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ________________ _________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4