Справа № 569/4591/23
УХВАЛА

16 березня 2023 року м. Рівне

Слідчий суддя Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_1 з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника підозрюваної ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 розглянувши в судовому засіданні в м. Рівне клопотання старшого слідчого третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Рівному) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, майор Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 , яке погоджене із погоджене прокурором, який здійснює нагляд за додержанням законів під час досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням прокурор відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Територіального управління Державного бюро розслідувань Рівненської обласної прокуратури ОСОБА_3 подане в рамках кримінального провадження № 0000799 від 22.09.2022 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваній ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогоч. 2 ст. 111 Кримінального Кодексу України , -

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Рівному) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, майор Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 , звернувся в суд з клопотанням яке погоджене із прокурором, який здійснює нагляд за додержанням законів під час досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням прокурор відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Територіального управління Державного бюро розслідувань Рівненської обласної прокуратури ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваній ОСОБА_5 .

Слідчий у клопотанні вказує, що за обґрунтованою версією органу досудового розслідування вбачається, що не пізніше другої декадитравня 2022 року (більш точний час і дату не вдалося встановити), перебуваючи на території м. МаріупольДонецької області, будучи громадянкою України та поліцейською помічником дільничного офіцера поліції сектору дільничних офіцерів поліції відділу превенції Маріупольського РУП ГУНП в Донецькій області, порушуючи вимоги ст. 65 Конституції України, якою передбачено обов`язок громадян України щодо захисту Вітчизни, незалежності й територіальної цілісності України, з особистих мотивів, у порушення вимог нормативно-правових актів України, не дотримуючись присяги поліцейського, діючи умисно на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, маючи достатній рівень освіти, спеціальних знань і життєвого досвіду для усвідомлення фактів військової агресії РФ проти України, з власної ініціативи, добровільно перейшла на бік ворога в період збройного конфлікту в умовах воєнного стану та співпрацювала з представниками збройних формувань РФ, які здійснили окупацію м. Маріуполь Донецької області, забезпечивши становлення і зміцнення окупаційної влади РФ шляхом вступу до лав підконтрольного їй «МВД ДНР», тим самим надаючи їм безпосередню допомогу на шкоду Україні.

Так, 03.03.2023 ОСОБА_5 складено повідомлення про підозру у вчиненні такого злочину (09.03.2022 в газеті «Урядовий Кур`єр» № 48 розміщено повідомлення про виклик ОСОБА_5 для вручення їй повідомлення про підозру. Крім цього, аналогічні повідомлення про виклик та саме повідомлення про підозру ОСОБА_5 опубліковані 09.03.2023 на офіційному сайті Офісу Генеральногопрокурора України).

Відповідно до ч. 8 ст. 135 КПК України, повістка про виклик особи, стосовно якої існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, у випадку обґрунтованої неможливості вручення їй такої повістки згідно з частинами першою, другою, четвертою - сьомою цієї статті, публікується в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.Особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, вважається такою, яка належним чином повідомлена про виклик, з моменту опублікування повістки про її виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Остаточна правова кваліфікація кримінального правопорушення: ч. 2 ст. 111 КК України:державна зрада, тобто діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України: перехід на бік ворога в період збройного конфлікту, вчиненому в умовах воєнного стану.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 до вчинення інкримінованогоїй злочину, підтверджується зібраними у ході досудового розслідування матеріалами, а саме:

повідомленням Донецького управління ДВБ НП України про виявлення факту вчинення ОСОБА_5 , протоколом огляду за посиланням«https:// ІНФОРМАЦІЯ_1 »;

протоколами допиту свідків: ОСОБА_7 від 26.07.2022 та від 19.12.2022; ОСОБА_8 від 28.07.2022 та від 20.12.2022; ОСОБА_9 від 23.02.2023; ОСОБА_10 від 27.02.2023;

протоколами пред`явлення особи для впізнання за участі свідків: ОСОБА_7 від 26.07.2022 та від 19.12.2022; ОСОБА_8 від 28.07.2022 та від 20.12.2022; ОСОБА_9 від 23.02.2023; ОСОБА_10 від 27.02.2023;

протоколами огляду інтернет-ресурсу за участі свідка ОСОБА_7 від 26.07.2022 та від 19.12.2022; ОСОБА_8 від 28.07.2022 та від 20.12.2022; ОСОБА_9 від 23.02.2023; ОСОБА_10 від 27.02.2023;

протоколом огляду інтернет ресурсу за участі спеціаліста ОСОБА_11 від 21.09.2022;

матеріалами виконаних доручень слідчого оперативними підрозділами, зокрема Донецького управління ДВБ НП та відділом протидії кіберзлочинам в Рівненській області, УСБУ в Рівненській області;

іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Таким чином, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюються у вчиненні особливо тяжкого умисного кримінального правопорушення проти основ національної безпеки України, передбаченогоч. 2 ст. 111 КК України, за скоєння якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічне позбавлення волі, з конфіскацію майна.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

На цьому етапі кримінального провадження, до встановлення судом фактичної істини у ньому,сукупність зазначених матеріалів є достатньою для висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, відповідає критеріям, сформованих в практиці Європейського суду з прав людини, зокрема, позиції у рішенні від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», якою відзначено, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення; а також позиції у рішенні від 30 серпня 1990 року у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства», якою відзначено, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Як вказує зміст Постанов Верховного суду (у тому числі об`єднаної палати), зміст диспозиції статті 111 КК України був достатньо ясним і передбачуваним для особи, тобто ОСОБА_5 , яка, як працівник правоохоронного органу, не могли не усвідомлювати, що вчинені за фабулою провадження дії є суспільно небезпечними кримінально караними діяннями.

Відповідно до вимог ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінальних правопорушень, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваних, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують їх покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Незважаючи на те, що ОСОБА_12 вручене повідомлення про підозру у вчиненні такогокримінального правопорушення, на вказаній стадії досудового слідства у матеріалах кримінального провадження наявні відомості, які дають підстави вважати, що є реальна необхідність у дослідженні всіх обставин вчинення неюяк вказаного так і інших злочинів, у тому числі за участі інших осіб,які, будучи обізнані про притягненняїї до кримінальної відповідальності за вчинення такого злочину та її перебування на волі, можуть отримувати відомості про хід розслідування цього провадження.

Як вбачається з вищевикладеного, на цій стадії слідства здобуто відомості, які мають істотне значення для оцінки всіх раніше здобутих доказів, зокрема стосовно обставин вчинення у латентній формі вищевказаного злочину, ймовірно з попередньою підготовкою, з особливою зухвалістю та цинізмом,в умовах воєнного стану або в період збройного конфлікту, із застосуванням численних заходів конспірації, із залученням до вказаної протиправної діяльності інших співробітників правоохоронних органів та інших осіб, основною метою якого є завдання шкоди зовнішній безпеці України, її суверенітету, територіальній цілісності і недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці, що є предметом дослідження цього кримінального провадження, у зв`язку з чим є необхідність у їх перевірці на предмет достовірності, належності, наданні їм належної правової оцінки та прийняття за їх результатом кінцевого процесуального рішення.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка м. Маріуполь Донецької області, останнє відоме місце реєстрації та фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , громадянка України, українка, яка на час вчинення кримінального правопорушення перебувала на посаді помічника дільничного офіцера поліції сектору дільничних офіцерів поліції відділу превенції Маріупольського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області, у спеціальному званні «сержант поліції», з вищою освітою, обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкогоумисного злочину проти основ національної безпеки, передбаченого ч. 2 ст. 111КК України, за якийзаконом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічне позбавлення волі, з конфіскацію майна.

Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України, під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п. 1-5, ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати, або спотворити документи, які мають істотне значення для встановлення обставини кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, потерпілих; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється.

Вказані ризики існують та є актуальними, оскільки на цей час у зазначеному провадженні не встановлено всіх фактичних обставин та інших осіб, причетних до вчинення зазначеногоособливо тяжкого кримінального правопорушення, зокрема з використанням службового становища,із залученням значної кількості осіб, оскільки такі злочини характеризуються латентністю їх організації та подальшої реалізації, у зв`язку з чим необхідний тривалий період часу для отримання доказів, які можуть бути використані під час судового розгляду та притягнення їх до кримінальної відповідальності. Водночас, перебування підозрюваної на волі призведе до неможливості повного та об`єктивного досудового розслідування з вищенаведених причин, оскільки ОСОБА_5 як особисто так і шляхом інструктажу інших осіб може перешкоджати досудовому розслідуванню шляхом знищення документів та речей, які ще не відшукані стороною обвинувачення та можуть мати значення для кримінального провадження, впливати на свідків та інших осіб з метою приховування вказаної протиправної діяльності шляхом схиляння останніх (підкупу, погроз, тощо) до надання органу досудового розслідування неправдивих показань, повідомлення інших осіб, які причетні до вчинення зазначених злочинів, про факти які йому стали відомі у ході слідства, що може вкрай негативно вплинути на його хід та кінцеві результати, а також впливати іншим чином.

Також, вартує уваги факт проходження ОСОБА_5 служби у Національній поліції, наявність в останньої численних зв`язків серед співробітників правоохоронних органів та підконтрольних окупаційній владі різного роду незаконних, у тому числі збройних формувань, які за проханням чи вказівками як її та інших фігурантів провадження, які на даний час невідомі органу досудового розслідування, можуть сприяти в уникненні від кримінальної відповідальності у різноманітних формах. Загальновідомим є той факт, що саме на НП України, у якому проходила службу ОСОБА_5 та інші фігуранти кримінального провадження, відповідно до норм Закону України «Про Національну поліцію», покладено повноваження: проводити гласні і негласні оперативні заходи у порядку, визначеному Законом України "Про оперативно-розшукову діяльність"; складати протоколи про адміністративні правопорушення, віднесені законом до компетенції НП України, проводити особистий огляд, огляд речей, вилучення речей і документів, застосовувати інші передбачені законом заходи забезпечення провадження у справах про адміністративні та кримінальні правопорушення, а тому останні можуть, у протиправний спосіб шляхом зловживання службовим становищем, використовувати на підставі створених штучних підстав наданий їм такий інструментарій як спосіб впливу на свідків. Відповідно, як ОСОБА_5 так й інші залучені до такої протиправної діяльності, мають широке коло знайомств серед співробітників різних державних установ, підприємств, експертних установ, правоохоронних органів, осіб з числа представників кримінального середовища, як на території України так і тимчасово окупованих територіях.

При цьому, ОСОБА_13 , маючи значний досвід правоохоронної діяльності, володіючи спеціальними навичками та вміннями, пов`язаними з виявленням протиправної діяльності, з метою уникнення виявлення факту здійснюваної ним спільно з іншими учасниками такої групи протиправної діяльності, переслідуючи єдину протиправну мету щодо вчинення протиправних дій проти основ національної безпекиобрала латентну форму реалізації таких намірів, тобто поетапно, оскільки вона та учасники групи правильно оцінювали і розуміли зміст, характер і значення своїх протиправних дій та не виключали ймовірність їх виявлення.

А тому, є достатні підстави вважати, що як особисто, так і через інших осіб, які перебувають на різних територіях, може вживати дії, пов`язані із здійсненням заходів, у тому числі у латентній формі, основною ціллю яких є запобігання здійснення кримінального судочинства у цілому, зокрема проведення повного та об`єктивного досудового розслідування та судового розгляду.

У такий спосіб, ОСОБА_5 як особисто, такі і через інших осіб, будучи обізнаною із колом осіб, котрим відомо або може бути відомо згадані обставини, шляхом умовлянь, чиненням тиску, погрозами, застосування вогнепальної та іншої зброї та/або будь-яким іншим чином може вплинути на цих осіб з метою серед іншого зміни показань про обставини провадження, або взагалі відмови, як на стадії досудового розслідування, так і під час судового розгляду.

Наведене підтверджує той факт, що за ініціативою та сприяння поліцейської ОСОБА_5 , було ймовірно втягнуто і наявні спроби у подальшому втягнути значну кількість осіб з числі інших осіб, а тому її перебування на волі після вчинення злочину і під час досудового розслідування може викликати страх перед іншими особами, у тому числі свідками, адже є явний факт підриву авторитету такого правоохоронного органу внаслідок протиправних дій низки осіб, однак яка після вчинення злочину все ж таки, користуючись своїм статусом серед населення, зв`язками серед окупаційної влади РФ та правоохоронних органів, буде впливати на свідків. Якщо припустити той факт, що до ОСОБА_5 буде обраний інший запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі, остання за вказаних обставин зможе як особисто в усній формі, так і за допомогою різноманітних засобів зв`язку здійснювати тиск у вищевказаний спосіб.

Саме тому перебування на волі підозрюваної дасть можливість йому спілкуватися з цими особами, а також іншими особами, які можуть бути причетні до вчинення такихзлочинів, які мають значний суспільний резонанс, що також може негативно вплинути на хід досудового розслідування.

Також, ОСОБА_5 , може знищити, спотворити документи та речі,у яких міститься інформація про причетність її та інших осіб до такого кримінального правопорушення.

Крім того, ОСОБА_5 свідомо та цілеспрямовано перейшла на бік ворога в умовах воєнного стану та ініціативно почала співпрацювати з окупаційною владою рф, а окрім того прийняла рішення про участь у незаконно створеному формуванні «МВД ЛНР», який забезпечує діяльність держави-агресора на тимчасово окупованих територіях зокрема в частині підтримки громадського порядку, тощо.

Крім того, ОСОБА_14 , з урахуванням її зв`язків, у тому числі із не заінтересованими у встановленні фактичних обставин кримінальних правопорушень фігурантами провадження, вона, шляхом використання, у тому числі підроблених документів, зможе перетнути державний кордон у будь-якому напрямку.

Також, є достатні підстави вважати, що ОСОБА_5 , інші фігуранти провадження, у тому числі інші службові особи Національної поліції, а також особами із значним впливом систематично здійснювали протиправну діяльність, а отже, у сукупності, вонаможе за їх допомогою переховуватися у невідомому органу досудового розслідуванню місці з метою уникнення від кримінальної відповідальності, що не сприятиме завданням кримінального судочинства.

З урахуванням того, що злочин, які інкримінуються ОСОБА_5 , а також які досліджуються у цьому провадженні, вчиненіза попередньоюпідготовкою, за підтримки значної кількості осіб, у тому числі збройних та інших формувань представників держави-агресора рф, з особливою зухвалістю та цинізмом, орган досудового розслідування приходить до висновку про її схильність до вчинення злочинів у різноманітних сферах, наявності широкого кола знайомства серед вищевказаних осіб, які за проханням/вказівками підозрюваної зможуть здійснювати тиск у різних формах на свідків або інших учасників провадження, що може призвести до невиконання завдань кримінального судочинства у разі перебування на волі підозрюваної.

Також, ОСОБА_14 вчинилацекримінальне правопорушення під час виконання службових обов`язків, порушуючи вимоги ст. 65 Конституції України, якою передбачено обов`язок громадян України щодо захисту Вітчизни, незалежності й територіальної цілісності України, що у подальшому і слугувалопричинно-наслідковим зв`язком настанню негативних наслідків для держави України під час відсічі збройної агресії рфта дискредитації Національної поліції серед населення.

Тому, з урахуванням вказаних фактів сторона обвинувачення вбачає, що ОСОБА_5 може продовжувати вчиняти такі злочини та/або вчинити новий злочин чи інше суспільно-небезпечне діяння.

Крім того, підозрювана ОСОБА_5 неодноразово викликалася у порядку ст.ст. 133, 135 КПК України для проведення процесуальних дій на 13.03.2023, 14.03.2023, 15.03.2023.

Із системного аналізу наведених норм вбачається, що беззаперечними обов`язками ОСОБА_15 є її явка за викликом до слідчого, а у разі наявності поважних причин неможливості прибути за викликом до слідчого у визначений час, підозрювана зобов`язана заздалегідь про це повідомити слідчого.

Однак, підозрювана ОСОБА_5 , чітко ігноруючи законні вимоги слідчого, у порушення покладених на неї цим Кодексом обов`язків, не тільки не з`явилася на виклик слідчого, а й не повідомиласторону обвинувачення про причину неможливості прибуття у визначений час і дату.

На переконання сторони обвинувачення, системний аналіз поведінки підозрюваної ОСОБА_5 , яка, зокрема, виразилася у неявці на виклик слідчого, свідчить про те, що вона не має наміру добровільно з`явитися для участі у слідчих та процесуальних діях, ініціатором яких є слідчі третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Рівному) ТУ ДБР у м. Хмельницькому.

Фактично така неявка підозрюваної ОСОБА_5 до слідчого перешкоджає стороні обвинуваченню виконувати вищевказані завдання кримінального судочинства та здійснити досудове розслідування повно, об`єктивно та у розумні строки.

Аналіз поведінки ОСОБА_15 та інших фігурантів провадження свідчить про стійкий намір запобігати встановленню органом досудового розслідування всіх фактичних обставин вчинюваних протиправних дій та таким чином перешкоджати кримінальному провадженню, зокрема такі факти мають місце, оскільки остання без поважних на те причин не з`являлася на виклики до органу досудового розслідування, тобто вчиняла заходи, які б унеможливили притягнення її та інших осіб до кримінальної відповідальності.

Ці факти дають достатні підстави вважати, ОСОБА_16 , а також інші залучені до такої протиправної діяльності особи, не тільки будуть намагатися ввести в оману орган досудового розслідування шляхом висування неправдивих версій, а навпаки умисно вчиняти дії задля запобігання виявлення всього злочинного механізму, до якого причетні й інші особи, що також є предметом дослідження у цьому провадженні.

Проходження служби в Національній поліції свідчить про те, що стан здоров`я ОСОБА_5 дозволяє їй перебувати в місцях ув`язнення або позбавлення волі.

Слід врахувати той факт, що злочин, передбачений ч. 2 ст. 111КК України, є суспільно небезпечними діяннями, що порушують функції державних органів, підприємств, установ або організацій, незалежно від форми власності та галузей діяльності службових осіб та у сукупності спрямовані проти основ національної безпеки. Особливості способів злочинівпроти основ національної безпеки полягають у тому, що вони застосовуються не як одиничні дії, а найчастіше у вигляді продуманої системи злочинної діяльності, яка здійснюється протягом тривалого періоду, для яких є характерна загальна особливість основою їх способу є латентна форма, спричинення тяжких наслідків для держави Україна у цілому. Спосіб приховування такого роду злочинів є складовим елементом злочинної діяльності, здійснюваної відповідно до єдиного задуму, оскільки спосіб приховування їх передбачається заздалегідь.

Крім того, такі злочини є найбільш небезпечними посяганнями на суспільні відносини, які забезпечують державну безпеку, обороноздатність, незалежність держави, її конституційний лад.

На підставі викладеного орган досудового розслідування приходить до висновку про неможливість запобігати вищевказаним ризикам шляхом обрання стосовно ОСОБА_5 , більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою (наприклад особисто порука, застава, домашній арешт, особисте зобов`язання) на цій стадії в інтересах найбільш повного, оперативного та ефективного досудового розслідування, оскільки лише наявність запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою спроможна забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної, орган досудового розслідування виходить у тому числі з тих обставин, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , має надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки, присутність якої, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного та існує доцільність забезпечити високі стандарти охорони загально суспільних прав та інтересів, порушення яких може вкрай негативно вплинути на суспільство у цілому.

Заразом, з метою забезпечення у повному обсязі вимог ст.ст. 2, 91-94 КПК України, а також інших положень цього Кодексу, суду за доцільно врахувати виняткову складність цього кримінального провадження, наявність факту вчинення зазначеного кримінального правопорушення у латентній формі та з чіткими правилами конспірації їх організації як підозрюваною так і іншими особами, необхідністю проведення значної кількості слідчих та процесуальних дій, та на основі такої мотивації ОСОБА_17 саме найсуворіший запобіжний захід, який зможе забезпечити найбільш повне, оперативне та ефективне досудове розслідування, та спроможне забезпечити належну її процесуальнуповедінку, оскільки інші запобіжні заходи цього забезпечити не здатні.

З урахуванням того, що місцезнаходження підозрюваної ОСОБА_5 невідоме,вона виїхала та перебуває на тимчасово окупованій території України(Донецька область, м. Маріуполь та Маріупольський район Донецької області), не з`являється без поважних причин на виклики слідчого, 15.03.2023 слідчим оголошено розшук такої підозрюваної.

У розмірі цих норм законодавства чітко вбачається, що наведені фактори вказують на те, що є достатні підстави обрати ОСОБА_12 саме такий запобіжний захід як тримання під вартою без визначення розміру застави.

В судовому засіданні покликаючись на наведене, положення ч.6 ст. 193 КПК України, а також, для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, прокурор та слічий просив клопотання задоволити.

Захисник підозрюваної ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечив з приводу задоволення клопотання.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши клопотання та додані матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Європейський Суд з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Європейський Суд з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Як встановлено в судовому засіданні, що в провадженні старшого слідчий третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Рівному) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, майор Державного бюро розслідувань перебувають матеріали кримінального провадження № 0000799 від 22.09.2022за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогоч. 2 ст. 111 Кримінального Кодексу України.

Так, 03.03.2023 ОСОБА_5 складено повідомлення про підозру у вчиненні такого злочину (09.03.2022 в газеті «Урядовий Кур`єр» № 48 розміщено повідомлення про виклик ОСОБА_5 для вручення їй повідомлення про підозру. Крім цього, аналогічні повідомлення про виклик та саме повідомлення про підозру ОСОБА_5 опубліковані 09.03.2023 на офіційному сайті Офісу Генеральногопрокурора України).

Таким чином, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюються у вчиненні особливо тяжкого умисного кримінального правопорушення проти основ національної безпеки України, передбаченогоч. 2 ст. 111 КК України, за скоєння якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічне позбавлення волі, з конфіскацію майна.

Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду від 16.03.2023 року надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000799 від 22.09.2022 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогоч. 2 ст. 111 Кримінального Кодексу України.

На цьому етапі кримінального провадження, до встановлення судом фактичної істини у ньому,сукупність зазначених матеріалів є достатньою для висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, відповідає критеріям, сформованих в практиці Європейського суду з прав людини, зокрема, позиції у рішенні від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», якою відзначено, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення; а також позиції у рішенні від 30 серпня 1990 року у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства», якою відзначено, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Як вказує зміст Постанов Верховного суду (у тому числі об`єднаної палати), зміст диспозиції статті 111 КК України був достатньо ясним і передбачуваним для особи, тобто ОСОБА_5 , яка, як працівник правоохоронного органу, не могли не усвідомлювати, що вчинені за фабулою провадження дії є суспільно небезпечними кримінально караними діяннями.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до п. 175 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04) термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Таке ж тлумачення терміну «обґрунтована підозра» знайшло своє відображення у рішенні Європейський суд з прав людини у справі «Фокс, Кембел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «K.F. проти Німеччини».

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» вказав, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.

Отримані на даному етапі досудового розслідування відомості задокументовані у відповідний процесуальний спосіб, передбачений КПК України і вказують на причетність підозрюваного до вчинення інкримінованого йому діяння, при цьому, таке цілком узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що наявність «обґрунтованої підозри» у вчинені правопорушення передбачає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що зазначена особа могла вчинити правопорушення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Влох проти Польщі»).

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним злочину, передбаченого ч. 3 ст. 110 КК України, в тому числі під час досудового розслідування, шляхом проведення слідчих та інших процесуальних дій, отримано докази того, що підозрюваний може вчинити дії, які містять ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою згідно п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України застосовується до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

На даний час, місце знаходження підозрюваної ОСОБА_5 невідоме,вона виїхала та перебуває на тимчасово окупованій території України(Донецька область, м. Маріуполь та Маріупольський район Донецької області), не з`являється без поважних причин на виклики слідчого, 15.03.2023 слідчим оголошено розшук такої підозрюваної.

Зокрема, у рішенні по справі «Летельє проти Франції», Європейський суд з прав людини вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати особиу вчиненні злочинів, зокрема тяжких та особливо тяжких є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою.

До того ж, у рішенні по справі «W проти Швейцарії», Європейський суд з прав людини зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистою свободи.

При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи, а саме: характер, обставини і тяжкість кримінального правопорушення; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила кримінальне правопорушення; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Більш того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.2007 року Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Основною метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.

Обгрунтованість вищевказаних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, підтверджуєтьсятакож вищевказаними матеріалами кримінального провадження.

При цьому, згідно із вимогами статті 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Зокрема, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Також, розмір застави не визначається під час розгляду питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідно до статей 629-631 цього Кодексу.

Крім того, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України.

Так, Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною Радою України, у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який продовжено та який діє до цього часу.

У розмірі цих норм законодавства чітко вбачається, що наведені фактори вказують на те, що є достатні підстави обрати ОСОБА_12 саме такий запобіжний захід як тримання під вартою без визначення розміру застави.

Тільки у вищевказаний спосіб можливо виконати приписи судової практики, яка своїми висновкамифактично зобов`язує звернути увагу судів на те, що належне здійснення правосуддя у справах у сфері вчинення злочинів проти основ національної безпеки повинно максимально сприяти захисту охоронюваних законом прав та інтересів окремих громадян, зміцненню законності та правопорядку.

Винятково таким найсуворішим заходом забезпечення можливо досягти також мети щодо запобігання рецидиву та він має превентивну мету і не розглядається як каральний захід через призму рішень Європейського суду з прав людини, зокрема «Тимофєєв та Поступкін проти Росії».

За наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч. 3 ст. 110 КК України, доведених прокурором підстав про існування ризиків передбачених п.п.1, 4,5 ч.1 ст. 177 КПК України, а також, що підозрюваний оголошений у міжнародний розшук, є доцільним обрати відносно ОСОБА_5 , запобіжний захід тримання під вартою.

Керуючись ст.ст.176-178,183,193-194,196 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання задоволити.

Обрати підозрюваній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженці м. Маріуполь Донецької області, останнє відоме місце реєстрації та фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , громадянці України, українці, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави та без визначення строку дії такої ухвали.

Після затримання ОСОБА_5 , не пізніше сорока восьми годин з часу його доставки до місця кримінального провадження, підозрюваного доставити до Рівненського міського суду Рівненської області для розгляду питання про застосування обраного запобіжного заходу або зміну на більш м`який.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення

Слідчий суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1