Справа № 953/6103/23
н/п 1-кс/953/6282/23
"16" серпня 2023 р. м.Харків
Слідчий суддя Київського районного суду м. Харкова - ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
- мобільний телефон іPhone 12 ProMax імеі НОМЕР_1 , з сім-картою з номером мобільного телефону НОМЕР_2 , який на праві власності належить ОСОБА_4 ;
- мобільний телефон іPhone 12 імеі НОМЕР_3 , з сім-картою з номером мобільного телефону НОМЕР_4 , який на праві власності належить ОСОБА_5 ,
шляхом встановлення заборони відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.
Місцем зберігання арештованого майна визначити слідчий відділ УСБУ в Харківській області.
Орган досудового розслідування встановив, що громадянин України ОСОБА_5 , перебуваючи на території тимчасово окупованого м. Балаклія Ізюмського району Харківської області, вчинив умисні дії, спрямовані на допомогу державі-агресору (пособництво) та її збройним формуванням з метою завдання шкоди Україні, шляхом добровільної передачі матеріальних ресурсів представникам держави-агресора, її збройним формуванням, зокрема приміщень для проживання та продуктів харчування.
У ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 до початку війни та окупації м. Балаклія працював у ДП «Балаклійський лісгосп». Після того як м. Балаклія фактично було окуповано, ОСОБА_5 добровільно вступив в контакт з військовослужбовцями РФ та здійснив розселення останніх у приміщення власного спортивного залу, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , де організував їх побут та харчування.
Крім того, орган досудовим розслідування встановив, що у період окупації м. Балаклія ОСОБА_5 неодноразово виїжджав з військовослужбовцями РФ до лісової місцевості, де надавав їм профільну допомогу, а також за погодженням з військовослужбовцями РФ займався обкраданням торгівельних магазинів у м. Балаклія.
14 серпня 2023 року у період часу з 07 години 10 хвилин до 08 години 36 хвилин на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 20 липня 2023 року за місцем фактичного проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 проведений обшук, у ході якого виявлено та вилучено: мобільний телефон іPhone 12 ProMax імеі НОМЕР_1 , з сім-картою з номером мобільного телефону НОМЕР_2 , який на праві власності належить ОСОБА_4 та мобільний телефон іPhone 12 імеі НОМЕР_3 , з сім-картою з номером мобільного телефону НОМЕР_4 , який на праві власності належить ОСОБА_5 .
Прокурор зазначає, що тимчасово вилучене майно могло зберегти на собі сліди вчинення кримінального правопорушення та можуть містити відомості, що можуть бути використані як доказ обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
З урахуванням викладеного, з метою забезпечення збереження речових доказів, які мають значення для кримінального провадження, у органу досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на вказане майно.
Прокурор ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд клопотання без його участі, в якій просив клопотання задовольнити.
Власники майна ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилися, до матеріалів клопотання долучені заяви, в яких останні зазначили, що заперечують щодо задоволення клопотання прокурора про арешт майна.
Відповідно до ст. 172 КПК України неприбуття у судове засідання викликаних осіб не перешкоджає розгляду клопотання.
Оскільки учасники кримінального провадження у судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання дійшов такого висновку.
Зі змісту протоколу обшуку від 14 серпня 2023 року вбачається, що 14 серпня 2023 року на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 20 липня 2023 року за адресою: АДРЕСА_1 за участю ОСОБА_5 проведений обшук, під час якого виявлено та вилучено: мобільний телефон іPhone 12 ProMax імеі НОМЕР_1 , з сім-картою з номером мобільного телефону НОМЕР_2 , який на праві власності належить ОСОБА_4 та мобільний телефон іPhone 12 імеі НОМЕР_3 , з сім-картою з номером мобільного телефону НОМЕР_4 , який на праві власності належить ОСОБА_5 .
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти відповідно до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність та співмірність обмеження прав власності завданням кримінального провадження.
Відповідні дані мають міститись у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з клопотанням про арешт майна.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Слідчий суддя вважає, що тимчасово вилучене майно, на яке прокурор просить накласти арешт, а саме - мобільний телефон іPhone 12 імеі НОМЕР_3 , з сім-картою з номером мобільного телефону НОМЕР_4 , який на праві власності належить ОСОБА_5 , є матеріальним об`єктом, який зберіг або може зберігати на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України, та може бути використаний як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Отже, відповідно до ст. 91 КПК України вищевказане майно, на яке прокурор просить накласти арешт, має важливе доказове значення в цьому кримінальному провадженні, а тому клопотання прокурора в цій частині підлягає задоволенню.
Згідно з ч. 4 ст. 173 КПК України слідчий суддя при задоволенні клопотання про арешт майна зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаться на інтересах інших осіб.
При цьому слідчий суддя зауважує, що необхідність арешту майна зумовлюється обґрунтованою підозрою вважати, що незастосування цього заходу зумовить труднощі чи перешкоджатиме встановленню істини внаслідок того, що таке майно може бути приховане, відчужене чи пошкоджене.
Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду.
Тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду.
Забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.
У разі необхідності слідчий чи прокурор виготовляє за допомогою технічних, програмно-технічних засобів, апаратно-програмних комплексів копії інформації, що міститься в інформаційних (автоматизованих) системах, електронних комунікаційних системах, інформаційно-комунікаційних системах, комп`ютерних системах, їх невід`ємних частинах. Копіювання такої інформації здійснюється із залученням спеціаліста.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 20 липня 2023 року надано дозвіл на проведення обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_5 , а саме у квартирі, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що на праві власності належить ОСОБА_8 , з метою виявлення та вилучення документів, речей, чорнових записів, електронних носіїв інформації, мобільних терміналів, планшетів, комп`ютерної техніки, засобів зв`язку, та інших предметів, які можуть бути використані як доказ факту причетності особи до вчинення злочинних дій за вищевказаних обставин.
Зі змісту вищевказаної ували слідує, що метою обшуку є виявлення та вилучення документів, речей, чорнових записів, електронних носіїв інформації, мобільних терміналів, планшетів, комп`ютерної техніки, засобів зв`язку, та інших предметів, які можуть бути використані як доказ факту причетності ОСОБА_5 до вчинення злочинних дій.
Усупереч вимогам ч. 2 ст. 168 КПК України слідчим під час проведення обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_5 у квартирі розташована за адресою: АДРЕСА_1 був вилучений мобільний телефон іPhone 12 ProMax імеі НОМЕР_1 , з сім-картою з номером мобільного телефону НОМЕР_2 , який на праві власності належить ОСОБА_4 , з огляду на те, що в ухвалі слідчого не зазначено про можливість вилучення речей, предметів та документів, які належать ОСОБА_4 .
У клопотанні прокурора відсутні відомості про те, яке доказове значення у даному кримінальному провадженні має тимчасово вилучене майно - мобільний телефон іPhone 12 ProMax імеі НОМЕР_1 , з сім-картою з номером мобільного телефону НОМЕР_2 , який на праві власності належить ОСОБА_4 , яка жодного відношення до цього кримінального провадження не має.
З огляду на викладене, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для накладення арешт на майно, яке належить ОСОБА_4 , враховуючи те, що матеріали клопотання не містять належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_4 має відношення до обставин, які розслідуються у цьому кримінальному проваджені, та, що майно яке їй належить на праві власності, має доказове значення у цьому кримінальному провадженні, а тому слідчий суддя дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання у цій частині.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 98, 131-132, 170-173 КПК України, слідчий суддя
Накласти арешт шляхом встановлення заборони користування, розпорядження та відчуження на тимчасово вилучене 14 серпня 2023 року в ході проведення обшуку за адресою: за адресою: АДРЕСА_1 , майно, а саме:
- мобільний телефон іPhone 12 імеі НОМЕР_3 , з сім-картою з номером мобільного телефону НОМЕР_4 , який на праві власності належить ОСОБА_5 .
У задоволенні клопотання в іншій частині відмовити.
Роз`яснити, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка не була присутньою під час її постановлення, у той самий строк з моменту отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1