ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/558/23 Справа № 705/2021/23 Категорія: ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 186 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засіданняОСОБА_5
за участі:
прокурора захисникаОСОБА_6 ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси, матеріали клопотання за апеляційними скаргами засудженого ОСОБА_8 та його захисника на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 07 липня 2023 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

в с т а н о в и л а :

До Уманського міськрайонного суду Черкаської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_8 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ст. 82 КК України.

Клопотання мотивоване тим, що він, ОСОБА_8 , був засуджений у 2021 році за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі, а під вартою перебуває з 26.11.2020 року. Перебуваючи у СІЗО заохочень не мав, мав декілька стягнень, частина з яких погашена.

У 2021 році був етапований до СВК № 92, з першого дня відбування працевлаштований і за працю має декілька заохочень.

06.04.2023 адміністративною комісією розглядалося питання відносно нього, але у наданні йому пільги відмовлено, з чим він не погоджується.

За час відбування покарання він має 5 стягнень і 3 заохочення, характеризується посередньо, провину у скоєному злочині визнає.

Беручи до уваги вищевказане, просив суд замінити невідбуту частину покарання, більш м`яким покаранням, а саме позбавлення волі на обмеження волі у виправному центрі.

В судовому засіданні суду першої інстанції засуджений підтримав клопотання, зазначив, що відбуває покарання у СВК 92 за вироком Черкаського районного суду від 16.03.2021 року, яким засуджений до 5 років позбавлення волі. Вважає, що за місцем відбування покарання характеризується посередньо, має як стягнення, так і заохочення, але працевлаштований, розкаюється у вчиненому злочині та став на шлях виправлення. На комісії адміністрації установи вирішувалося питання щодо заміни йому покарання більш м`яким покаранням або переведення на дільницю соціальної реабілітації, але було відмовлено. Вважає таке рішення безпідставним, оскільки, на його думку, враховуючи строк, який він відбув і його характеристику, відносно нього можливо було б застосувати такі заохочувальні норми. У зв`язку з цим, вимушений звернутися до суду з цим клопотанням та просить суд його задовольнити.

Захисник засудженого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 в судовому засіданні суду першої інстанції підтримала клопотання засудженого та просила задовольнити з наведених у ньому підстав. Крім того, пояснила, що засуджений під час відбування покарання працевлаштований, згідно наданої характеристики адміністрацією СВК №92 характеризується позитивно та має три заохочення.

Представник установи в судовому засіданні суду першої інстанції зазначив, що при вирішенні клопотання покладається на розсуд суду.

Прокурор ОСОБА_9 в судовому засіданні суду першої інстанції заперечував проти задоволення клопотання та зазначив, що як вбачається з характеристик засудженого, за період відбування покарання останній характеризується посередньо. Відбуває покарання у СВК №92 з 2021 року і за цей час має лише три заохочення, два останніх із яких за останні два місяці перед можливістю застосування відносно нього заохочувальних норм законодавства, що не може свідчити про те, що засуджений став на шлях виправлення. Комісією установи засудженому було відмовлено у заміні невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням та у переводі до дільниці соціальної реабілітації. При вирішенні клопотання слід враховувати весь період відбування покарання. Загалом вважає, що не доведено, що засуджений став на шлях виправлення, а тому в задоволенні клопотання просив відмовити.

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 07 липня 2023 року, у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції захисник в інтересах засудженого ОСОБА_8 та засуджений ОСОБА_8 подали апеляційні скарги в яких просять:

Ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 07 липня 2023 року скасувати та ухвалити нову, якою задовольнити клопотання ОСОБА_8 про заміну частини невідбутого покарання більш м`яким.

Вважає, що ухвала є незаконною та підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладеним в ухвалі, фактичним обставинам справи, а також неправильним застосуванням вимог Закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно характеристики наданої виправною колонією вказано ОСОБА_8 працевлаштований в господарській обслузі установи в майстерні для ремонту одягу, за що був заохочений тричі правами начальника установи, завжди дотримується правил внутрішнього розпорядку у відношенні до працівників адміністрації колонії завжди ввічливий, виконує їх законні вимоги.

Крім того, ОСОБА_8 реагує позитивно на заходи виховного та профілактичного характеру, робить належні висновки. Також він приймає участь у роботі самодіяльних організацій, в реалізації програм диференційованого виховного впливу за напрямком «Фізкультура і спорт». В середовищі засуджених є неконфліктним, підтримує стосунки із засудженими лише позитивної спрямованості. Всі вказані обставини в характеристиці свідчать лише про те, що ОСОБА_8 став на шлях виправлення та заслуговує на заміну частини невідбутого покарання більш м`яким.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника, який підтримав подані апеляційні скарги та просили їх задовольнити, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_8 , був засуджений у 2021 році за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі, а під вартою перебуває з 26.11.2020 року. Перебуваючи у СІЗО заохочень не мав, мав декілька стягнень, які погашені.

Згідно статті 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим, зокрема, не менше половини строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона була засуджена до позбавлення волі.

У відповідності до п. п. 2, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002 р. умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким - того, що засуджений став на шлях виправлення (ч. 3 ст. 82 КК України). Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ч. 1 ст. 82 КК може застосовуватися до осіб, які відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі на певний строк. При цьому більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині КК для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутий строк покарання, призначеного вироком.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Вирішуючи питання, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення клопотання, суд враховує дані, які характеризують засудженого, його поведінку за весь період відбування покарання, наявність заохочень та стягнень, відношення до праці.

Як вбачається з матеріалів клопотання початок строку покарання рахується з 26.11.2020 року, кінець строку покарання - 28.09.2025 року.

На даний час засуджений відбув більш ніж 1/2 строку покарання, що надає йому право на заміну невідбутої частини покарання більш м`яким відповідно до ст. 82 КК України.

Колегією суддів встановлено, що з характеристики засудженого ОСОБА_8 від 27.04.2023 року вбачається, що за час відбування покарання, а саме під час перебування в СІЗО м. Черкаси характеризувався негативно, а за період відбування покарання у СВК № 92 характеризується посередньо, працевлаштований на виробництві установи, до праці ставиться сумлінно та старанно, за що має три заохочення, перебуваючи у СІЗО та відбуваючи покарання у СВК мав стягнення, які погашені та зняті. У взаємовідносинах з іншими засудженими неконфліктний. По відношенню до представників адміністрації ввічливий. На профілактичному обліку не перебуває. Підтримує зв`язки з рідними. Вважають, що став на шлях виправлення.

Разом з тим, згідно довідки начальника ДУ СВК № 92 від 27.04.2023 року одне заохочення засуджений ОСОБА_8 отримав на початку 2022, наступне на початку 2023 і третє у квітні 2023 року, тобто передостаннє лише за декілька місяців до строку, з якого можливо застосування до нього заохочувальної норми у виді заміни покарання більш м`яким, а останнє за декілька днів перед засіданням комісії саме з приводу можливого застосування до нього вищевказаної заохочувальної норми.

Із витягу з протоколу комісії ДУ СВК № 92 від 06.04.2023 року засудженому було відмовлено у заміні невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням, у відповідності до ч. 1 ст. 57 КК України, оскільки засуджений не довів своє виправлення, має 5 стягнень та 2 заохочення, а його поведінка є посередньою.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 82 КК України підставою для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням є не та обставина, що засуджений виправився або довів своє виправлення, а те, що він став на шлях виправлення і для закріплення досягнутих результатів ще необхідний вплив на нього, але вже в умовах відбуття більш м`якого виду покарання. Свідченням того, що засуджений став на шлях виправлення, є його поведінка, сумлінне ставлення до праці, додержання режиму відбування покарання, що підтверджується матеріалами його особової справи, а ефективність і гарантованість цього процесу можливі лише за умови застосування до нього більш м`якого покарання.

При вирішенні вказаного клопотання, колегія суддів враховує весь період відбування покарання. При цьому, засуджений має протягом всього строку відбування покарання доводити, що стає на шлях виправлення, а не лише в окремі періоди відбування покарання.

Як вбачається з матеріалів справи, за весь період відбування покарання засуджений не проявляв активних кроків для становлення на шлях виправлення, і будучи працевлаштованим перше заохочення отримав лише 04.01.2022 року, тобто майже через пів року відбування покарання у СВК № 92, а друге і третє через півтора роки і при цьому за декілька місяців до можливості застосування відносно нього першої заохочувальної норми.

Наявність декількох заохочень, застосованих адміністрацією установи до засудженого, та його працевлаштування не доводять того, що засуджений став на шлях виправлення в розумінні положень ст. 82 КК України, так як для такого висновку повинні бути наявні докази, які засвідчують, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці в період усього строку відбування покарання довів, що став на шлях виправлення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що заміна призначеного покарання у виді позбавлення волі більш м`яким, в даному випадку не відповідає передбаченій правовій процедурі та визначеним завданням кримінального провадження, оскільки суду не надано достатньо доказів того, що засуджений став на шлях виправлення, а тому така заміна призведе до порушення принципу невідворотності покарання, в результаті чого не буде досягнуто його мети та цілей, зокрема виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до вірного висновку, що клопотання про заміну засудженому невідбутої частини покарання більш м`яким є необгрунтованим та задоволенню не підлягає.

Таким чином рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, а тому скасуванню не підлягає, а апеляційні скарги засудженого ОСОБА_8 та його захисника слід залишити без задоволення.

Враховуючи указане вище та керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 07 липня 2023 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким - залишити без змін, а апеляційні скарги засудженого ОСОБА_8 та його захисника - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя -

Судді -