Провадження № 1-кс/686/7381/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2023 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду матеріали за скаргою адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , щодо невнесення відомостей до ЄРДР,

встановив:

ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області зі скаргою на бездіяльність уповноваженої особи ТУ ДБР, розташованого у м.Хмельницькому, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань. У скарзі ОСОБА_3 , окрім іншого, йдеться про те, що 29.06.2023 р. ОСОБА_4 зверталась до Офісу Генерального прокурора України та Центрального апарату Державного бюро розслідувань із заявами про вчинення керівником третього слідчого відділу (з дислокацією в м.Рівне) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Хмельницькому, ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.382 КК України (невиконання рішення суду, яке вступило в законну силу), в подальшому, вказана, подана ОСОБА_4 , заява від 29.06.2023 р. була скерована до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Хмельницькому, звідки ОСОБА_4 було скеровано лист, за підписом заступника директора Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, ОСОБА_10, №1865зкп/14-01-013792/2023 від 02.08.2023, з якого 19.08.2023 р. ОСОБА_4 довідалась, що відомості про кримінальне правопорушення, на підставі її заяви, до ЄРДР, всупереч ст.214 КПК України, внесені не були. Тому, у скарзі ОСОБА_3 просить: зобов`язати заступника директора ТУ ДБР, розташованого у м.Хмельницькому, ОСОБА_6 , внести відомості до ЄРДР відносно керівника третього слідчого відділу (з дислокацією в м.Рівне) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, ОСОБА_5 за ч.3 ст.382 КК України, за умисне невиконання вироку, рішення, ухвали постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню, вчинені службовою особою, яка займає відповідальне чи особливо відповідальне становище, або особою, раніше судимою за злочин, передбачений цією статтею, або якщо вони заподіяли істотну шкоду охоронюваним законом права і свободам громадян, державним чи громадським інтересам або інтересам юридичних осіб, та, у відповідності до ч.1 ст.216 КПК України, матеріали скерувати до слідчих органів Національної поліції.

Представник органу досудового розслідування у судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, що не є перешкодою для розгляду справи.

Скаржник ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав вимоги, викладені у скарзі.

Заслухавши учасника процесу, дослідивши матеріали скарги та надані матеріали перевірки, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Положеннями частини 1 ст.24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Із наданих матеріалів вбачається, що дійсно ОСОБА_4 04.07.2023 р. зверталась до Офісу Генерального прокурора з заявою, датованою 29.06.2023 р., яка була перенаправлена до Рівненської обласної прокуратури, звідки скерована до ТУ ДБР, розташованого у місті Хмельницькому, де була зареєстрована за №1865зкп від 21.07.2023 р. У вказаній заяві від 29.06.2023 р. ОСОБА_4 повідомляла, що «відповідно до ухвали слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 14.02.2023 р., зобов`язано керівника третього слідчого відділу (з дислокацією в м.Рівне) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, ОСОБА_9 внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань відносно начальника Рокитнівського відділу Сарненської окружної прокуратури ОСОБА_7 , та слідчим слідчого відділення, відділення поліції №2 (смт.Рокитне) Сарненського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області капітаном поліції ОСОБА_8 за ст.364 КК України (зловживання владою, або службовим становищем), ст.365 КК України (перевищення влади, або службових повноважень), ст.374 КК України (порушення права на захист), ст.366 КК України (службове підроблення). Не зважаючи на неодноразові звернення до керівника третього слідчого відділу (з дислокацією в м.Рівне) Територіального у правління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, ОСОБА_9 з проханням виконати ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 14.02.2023 р., станом на 29.06.2023 р. ухвала не виконана. Даний факт підтверджується листом за № Г-232/14-01-03-2458/2023 від 01.06.2023 р., надісланим на адресу ОСОБА_4 , за підписом керівника третього слідчого відділу (з дислокацією в м.Рівне) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, ОСОБА_9. Відповідно до даного листа, вбачається, що до ЄРДР внесені відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, (кримінальне провадження № 0000039 від 13.04.2023 року, та невідомо відносно кого, тоді як відповідно до ухвали слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 14.02.2023 р., зобов`язано керівника третього слідчого відділу (з дислокацією в м.Рівне) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, ОСОБА_9 внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань відносно начальника Рокитнівського відділу Сарненської окружної прокуратури ОСОБА_7 , та слідчим слідчого відділення, відділення поліції №2 (смт.Рокитне) Сарненського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області капітаном поліції ОСОБА_8 за ст.364 КК України (зловживання владою, або службовим становищем), ст.365 КК України (перевищення влади, або службових повноважень), ст.374 КК України (порушення права на захист), ст.366 КК України (службове підроблення). Враховуючи, що в діях керівника третього слідчого відділу (з дислокацією в м.Рівне) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, ОСОБА_9 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.382 КК України (не виконання рішення суду, яке вступило в законну силу службовою особою, яка займає відповідальне становище), ОСОБА_4 в заяві просила: відносно керівника третього слідчого відділу (з дислокацією в м.Рівне) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, ОСОБА_5 внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ч.3 ст.382 КК України (не виконання рішення суду, яке вступило в законну силу, службовою особою, яка займає відповідальне становище); у відповідності до ч.1 ст.216 КПК України, матеріали скерувати до слідчих органів Національної поліції.»

За результатом розгляду цієї заяви ОСОБА_4 , останній було скеровано лист, за підписом заступника директора Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, № 1865зкп/14-01-01-3792/2023 від 02.08.2023 р., який фактично свідчить про той факт, що відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР, за поданою ОСОБА_4 заявою від 29.06.2023 р., внесені не були.

Відповідно до ч.1 ст.214 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач - керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання - керівником органу досудового розслідування.

Згідно з ч.2 ст.214 КПК України, досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається (ч.4 ст.214 КПК України).

До Єдиного реєстру досудових розслідувань, зокрема, має бути внесено короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність (п.п.4, 5 ч.5 ст.214 КПК України).

Із цими приписами Кримінального процесуального закону кореспондуються викладені у п.2 Розділу ІІ Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора № 298 від 30.06.2020 норми, згідно з якими відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам пункту 4, 5 частини п`ятої статті 214 КПК України, зокрема, мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Аналіз змісту положень ст. 214 КПК України свідчить, що повноваженням щодо оцінки відомостей, наведених у заяві чи повідомлених потерпілим, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий, дізнавач, прокурор.

Приписи ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до висновку, що викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Наведене дає підстави для висновку про те, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Це слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Підставами вважати, що в заяві чи повідомленні містяться відомості саме про кримінальне правопорушення є об`єктивні дані, які дійсно свідчать про наявність ознак кримінального правопорушення. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини його вчинення). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

За приписом ч.1 ст.11 КК України, кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Отже, вирішальним чинником для внесення до ЄРДР відомостей за заявою, є саме наявність у цій заяві обставин, що свідчать про кримінальне правопорушення, а не вказана автором назва поданого документу.

Верховний Суд у своїй постанові від 16.05.2019 у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду (справа № 761/20985/18, провадження № 51-8007км18) вказав: «...положеннями ст. 3 КПК визначено, що кримінальне провадження це досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність. Досудове розслідування - це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується, серед іншого, закриттям кримінального провадження. Якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин.....».

Отже, ініціювати процедуру кримінального переслідування та застосувати державний механізм для здійснення досудового розслідування доцільно лише у випадку, коли наявні підстави вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення. Безпідставне відкриття кримінального провадження є недопустимим і може порушувати права конкретних осіб, відносно яких таке провадження ініційоване, та є неефективним з точки зору використання державних ресурсів.

На думку слідчого судді, у поданій ОСОБА_4 заяві, яка датована 29.06.2023 р., викладені факти, які за своїм змістом та суттю не є повідомленням про вчинення кримінального правопорушення, зокрема й того, яке передбачене ч.3 ст.382 КК України, оскільки дана заява не містить об`єктивних даних, які підтверджували би реальність конкретної події кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини його вчинення, зокрема, не свідчить ця заява від 29.06.2023 р. про те, що у випадку, про який повідомляла ОСОБА_4 , мало місце саме умисне невиконання судового рішення, в тому й числі особою, якій було відомо про існування цього судового рішення і яка, маючи реальну можливість виконати це рішення, саме умисно його не виконує, а також, не йдеться в означеній заяві ОСОБА_4 й про те, коли особі, яка б мала виконати судове рішення, стало відомо про його існування, відповідно з якого часу саме умисно не виконується судове рішення, яке набрало законної сили, і в чому саме це невиконання полягає (відмова виконати рішення чи ухилення від його виконання)), не містить ця заява ОСОБА_4 й конкретних фактичних даних, які б свідчили про існування обставин, що дають підстави для кваліфікації дій особи за відповідною статтею Кримінального кодексу України. Аргументи, висловленні у заяві ОСОБА_4 про можливе вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.382 КК України, фактично ґрунтуються на її власній оцінці та зводяться до незадоволення і суб`єктивної незгоди ОСОБА_4 із визначеною уповноваженою особою третього слідчого відділу (з дислокацією у м.Рівне) ТУ ДБР, розташованого у м.Хмельницькому, під час внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, попередньою правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, а також зі змістом короткого викладу обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, в рамках кримінального провадження №0000039 (розпочатого на підставі ухвали слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 14.02.2023 р. та, відповідно й на підставі поданої в інтересах ОСОБА_4 заяви про кримінальне правопорушення від 06.12.2022 р.). Однак, ні заява ОСОБА_4 про вчинення кримінального правопорушення, ні долучені до цієї заяви документи, жодним чином не свідчать про те, що зокрема й ОСОБА_5 , маючи реальну можливість та відповідні повноваження виконати судове рішення, яке набрало законної сили, після отримання цього рішення, саме умисно його не виконує, тобто, відмовляється його виконати або ухиляється від його виконання. Відсутні й у доданих до вказаної заяви матеріалах й будь-які підтверджуючі відомості, які б свідчили про те, що ухвала слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 14.0.2023 р. на сьогоднішній день дійсно залишається не виконаною. До того ж, самі твердження ОСОБА_4 в означеній заяві про вчинення кримінального правопорушення, а також аргументи ОСОБА_3 , викладені у його скарзі та озвучені в судовому засіданні, про вчинення, на їх думку, ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.382 КК України, недостатні для того, щоб розпочати досудове розслідування, адже, досудове розслідування розпочинається саме на підставі фактів, які реально свідчать саме про вчинення кримінального правопорушення. Окрім того, фактична незгода ОСОБА_4 із тими відомостями, які були зазначені у ЄРДР під час реєстрації кримінального провадження, не може слугувати механізмом для притягнення до відповідальності службових осіб, за вчинення ними, в межах їх посадової дискреції, процесуальних дій, та не може бути підставою для їх кримінального переслідування.

У п. 29 рішення Європейського суду з прав людини в справі Павлюлінець проти України (Заява № 70767/01) від 6 вересня 2005 року, суд висловив позицію, що право на порушення кримінальної справи проти третьої особи як таке не гарантується Конвенцією (Kubiszyn v. Poland, ухвала від 21 вересня 1999 року, заява N 37437/97).

З огляду на викладене, представник органу досудового розслідування обґрунтовано відмовив ОСОБА_4 у внесенні відповідних відомостей до ЄРДР.

Слідчий суддя не вбачає підстав для внесення відомостей за заявою ОСОБА_4 до ЄРДР. Ініціювання кримінального переслідування щодо осіб, за встановлених обставин, є необґрунтованим засобом кримінально-правового примусу та не відповідає приписам кримінального процесуального закону.

Враховуючи, що уповноваженою особою ТУ ДБР, розташованого у м.Хмельницькому, не була допущена бездіяльність, яка б виразилась у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, про яку йдеться у поданій ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_4 , скарзі, тому у задоволенні цієї скарги слід відмовити.

Відповідно, не підлягають до задоволення й вимоги скарги щодо зобов`язання заступника директора ТУ ДБР, розташованого у м.Хмельницькому, ОСОБА_10 вносити відомості до ЄРДР саме за визначеною у прохальній частині скарги ОСОБА_3 кваліфікацією, із зазначенням саме визначеного останнім короткого викладу обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, та скеровувати матеріали до слідчих органів Національної поліції, оскільки вказані вимоги виходять за межі визначених чинним КПК України повноважень слідчого судді та є похідними від вимоги щодо зобов`язання внесення відомостей до ЄРДР, у задоволенні якої скаржнику відмовлено.

Керуючись ст.ст. 110, 214, 303- 307, 309, 395 КПК України,-

постановив:

У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя