Справа № 149/195/23
Провадження №1-кп/149/60/23
Номер рядка звіту 93
В И Р О К

і м е н е м У к р а ї н и

11.05.2023 м. Хмільник

Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №00000009від 05.01.2023 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Скаржинці Хмільницького району Вінницької області, зареєстрованийого в АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше не судимого

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , знаючи, що на території держави Україна відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який у подальшому неодноразово продовжено Указами Президента України, вчинив корисливе кримінальне правопорушення проти власності в умовах воєнного стану за наступних обставин.

Так 25.12.2022 у вечірню пору доби ОСОБА_4 , перебуваючи у м. Хмільник на площі Перемоги помітив жіночу сумочку із надписом «SS», яка знаходилась на бордюрі біля пам`ятника Афганцям та в нього в цей час виник умисел на її викрадення. Впевнившись у відсутності сторонніх осіб шляхом вільного доступу, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_4 незаконно заволодів вказаною сумочкою в якій знаходились гроші у сумі 700 грн., банківська картка «Приватбанк» НОМЕР_1 , паспорт громадянки України на ім`я ОСОБА_5 , пропуск до військової частини на ім`я ОСОБА_5 , пропускна картка із чипом, спричинивши своїми діями матеріальний збиток на суму 700 грн., оскільки сумочка, паспорт громадянки України на ім`я ОСОБА_5 , пропуск до військової частини на ім`я ОСОБА_5 , пропускна картка із чипом матеріальної цінності не представляє, розпорядившись у подальшому викраденим майном на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Крім того, ОСОБА_4 , попередньо викравши 25.12.2022 жіночу сумочку, належну ОСОБА_5 , виявив в ній банківську картку «Приватбанк» НОМЕР_1 із безконтактною технологією проведення платежів.

Розуміючи, що вказана банківська картка належить ОСОБА_5 , оскільки окрім неї в сумочці також знаходився паспорт на її ім`я, ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом направленим на заволодіння офіційним документом, усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння та його наслідків та бажаючи їх настання, незаконно привласнив вказану банківську картку, належну ОСОБА_5 , яка відповідно до ст.1 Закону України «Про інформацію» від 02.10.1992, п.п. 1.4, 1.14, 1.27, 1.31, ст.1, п.15.2 ст.15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05.04.2000, ч. 4 ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність» від 07.12.2000 є офіційним документом та містить обов`язкові реквізити, що дають змогу ідентифікувати платіжну систему, емітента (банк) та держателя цього спеціального платіжного засобу, з метою викрадення в подальшому за її допомогою грошових коштів, які зберігались на банківському рахунку ОСОБА_5 .

В подальшому 25.12.2022 ОСОБА_4 за допомогою вказаної банківської картки «Приватбанк» НОМЕР_1 розрахувався у супермакеті «Сільпо» за придбані сигарети в сумі 80 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (кримінального проступку), передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України, тобто привласненні офіційного документа, вчинене з корисливих мотивів.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину визнав, надав покази, що відповідають обставинам, зазначеним в обвинувальному акті. Так ОСОБА_4 повідомив, що дійсно помітив жіночу сумочку, яка знаходилась на бордюрі, та знайшов в ній банківську картку, якою в подальшому вирішив скористатися і придбав у магазині предмети особистого вжитку.

Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилась, надала заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутності, зазначає, що будь-яких претензій матеріального чи морльного характеру не має, при призначенні покарання поклалась на розсуд суду.

Враховуючи те, що обвинувачений, потерпіла та прокурор не заперечили проти обсягу та порядку дослідження доказів відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, та за згодою учасників кримінального провадження, суд визнав за недоцільне дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, при цьому судом з`ясовано, що сторони провадження правильно розуміють зміст цих обставин, обвинувачений свою вину у скоєнні кримінальних правопорушень визнає повністю, сумнівів у добровільності та істинності його позиції, у суду немає, сторонам роз`яснено, що вони будуть позбавлені можливості оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку, тому суд обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням характеризуючих матеріалів щодо нього, а також матеріалів, що стосуються речових доказів та витрат на проведення експертиз.

Аналізуючи та оцінюючи обставини справи, показання обвинуваченого та всі докази в їх сукупності, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 повністю знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду, його дії суд кваліфікує за 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану, та за ч. 1 ст. 357 КК України, як привласнення офіційного документа, вчинене з корисливих мотивів.

При призначенні покарання ОСОБА_4 , суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує: ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які згідно із ст. 12 КК України є кримінальним проступком та тяжким злочином, дані про особу винного, який раніше не судимий, посередньо характеризується за місцем проживання, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває. Відповідно до досудової доповіді ризик вчинення повторного кримінального правопорушення обвинуваченим середній та його виправлення без позбавлення (обмеження) волі можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (у тому числі окремих осіб).

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 згідно зі ст. 66 КК України суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину. Обставин, що згідно зі ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.

За таких обставин суд вважає, що покарання обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити у виді обмеження волі ( ч. 1 ст. 357 КК України) та позбавлення волі (ч. 4 ст. 185 КК України), остаточно призначивши покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді позбавлення волі. Враховуючи особу ОСОБА_4 , те що він раніше до кримінальної відповідальності не притягався, та інші обставини справи, суд дійшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_4 без ізоляції від суспільства та відбування покарання, і відповідно до ст. 75 КК України вважає за можливе звільнити його від відбування покарання з випробуванням, поклавши обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Питання щодо речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати відсутні. Запобіжний захід не обирався, підстав для його обрання суд не вбачає.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368, 373-376, 394 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України, та призначити йому покарання:

за ч. 4 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі на строк 5 років.

за ч. 1 ст. 357 КК України - у виді обмеження волі на строк 1 рік;

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 2 роки,якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Перебіг іспитового строку рахувати з моменту проголошення вироку.

Арешт, накладений на речові докази ухвалою Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від10.01.2023 року - скасувати.

Речовий доказ: жіночу сумочка коричневого кольору із позначками "SS" повернути власнику ОСОБА_5 .

Вирок суду може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення з урахуванням ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1