Справа № 461/5790/22
Провадження № 1-кс/461/2912/23
УХВАЛА

01.06.2023 року місто Львів

Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , заявника - адвоката ОСОБА_3 , прокурора - ОСОБА_4 , розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна

в с т а н о в и в :

адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна, яке перебуває у матеріалах кримінального провадження №0000228, накладеного ухвалою слідчого судді Галицького районного суду міста Львова ОСОБА_6 від 12.07.2022 про надання дозволу на арешт майна у кримінальному провадженні №0000181, зокрема мобільні телефони, блокноти, пошкоджені частини мобільного телефону, флеш-накопичувач, предмети схожі на долари США, предмети схожі на національну валюту, тримачі сім-картки, годинник, записні книжки, стартові пакети оператора мобільного зв`язку.

В обґрунтування поданого клопотання заявник вказує, що ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м.Львова про накладення арешту на майно від 12.07.2022 року накладено арешт на майно з приводу якого подане клопотання.

Матеріали кримінального провадження №0000228 виділені з матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000181. Отже, майно з приводу якого подане клопотання на даний час зберігається у матеріалах кримінального провадження №0000228. Мобільні телефони, блокноти, пошкоджені частини мобільного телефону, флеш-накопичувач, предмети схожі на долари США, предмети схожі на національну валюту, тримачі сім-картки, годинник, записні книжки, стартові пакети оператора мобільного зв`язку були вилучені під час проведення санкціонованих обшуків за місцем проживання та роботи ОСОБА_5 .

Заявник вказує, що на даний час слідчим суддею вирішено питання про скасування арештів на частину майна яке було вилучено під час проведення зазначених вище обшуків, але майно з приводу якого подане дане клопотання надалі перебуває під арештом. ОСОБА_5 має процесуальний статус свідка у кримінальному провадженні, а тривале обмеження його у праві володіння та користування наведеним майном, за твердженням заявника, порушує майнові права ОСОБА_5 .

Також заявник зазначає, що з моменту накладення арешту на майно пройшов тривалий проміжок часу, а позбавлення власника права користуватися та розпоряджатися своїм майном вважає необґрунтованим, адже в органу досудового розслідування та прокурорів було достатньо, на думку заявника, часу для перевірки усіх обставин кримінального провадження.

Отже, заявник вважає, що потреба у накладенні арешту на майно відпала, а тому просить скасувати арешт.

Заявник в судовому засіданні клопотання підтримав з мотивів наведених у ньому та просив таке задовольнити. Зазначив, що вважає доводи прокурора необгрунтованими.

Прокурор в судовому засіданні заперечила проти задоволення клопотання з мотивів його необґрунтованості та передчасності. Вказала, що дійсно матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні у межах якого подане клопотання були виділені з іншого кримінального провадження. Проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000228 доручено слідчим Управління СБУ у Львівській області. Зазначила, що на даний час розглядається питання призначення експертних досліджень арештованого майна, а тому просила арешт залишити у силі.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши доводи учасників процесу, приходжу до наступних висновків, виходячи наведених нижче доводів та мотивів.

Відповідно до приписів статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Частиною другою вказаної статті передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано (ч. 2 ст. 174 КПК України).

Згідно статті 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Слідчим суддею встановлено, що слідчими Управління Служби безпеки України у Львівській проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000228.

Матеріали досудового розслідування кримінального провадження №0000228 виділені з матеріалів досудового розслідування кримінального провадження №0000181. Майно з приводу якого подане клопотання на даний час зберігається у матеріалах кримінального провадження №0000228.

Мобільні телефони, блокноти, пошкоджені частини мобільного телефону, флеш-накопичувач, предмети схожі на долари США, предмети схожі на національну валюту, тримачі сім-картки, годинник, записні книжки, стартові пакети оператора мобільного зв`язку, тобто майно з приводу якого подане клопотання, були вилучені під час проведення санкціонованих обшуків за місцем проживання та роботи ОСОБА_5 .

Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду міста Львова ОСОБА_6 від 12.07.2022 про надання дозволу на арешт майна у кримінальному провадженні №0000181, накладено арешт на зазначені заявником у клопотанні мобільні телефони, блокноти, пошкоджені частини мобільного телефону, флеш-накопичувач, предмети схожі на долари США, предмети схожі на національну валюту, тримачі сім-картки, годинник, записні книжки, стартові пакети оператора мобільного зв`язку.

Правовою підставою для накладення арешту на зазначене майно було збереження речових доказів.

Як наведено вище, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до положень ст. 100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню:

1) повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження;

2) передаються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду для реалізації, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження;

3) знищуються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду, якщо такі товари або продукція, що піддаються швидкому псуванню, мають непридатний стан;

4) передаються для їх технологічної переробки або знищуються за рішенням слідчого судді, суду, якщо вони відносяться до вилучених з обігу предметів чи товарів, а також якщо їх тривале зберігання небезпечне для життя чи здоров`я людей або довкілля.

В контексті доводів заявника про тривале безпідставне застосування арешту, слід відзначити наступне.

Ніким з учасників процесу не оспорюється тривалість застосування арешту - з 12.07.2022.

Разом з тим, оцінюючи наведені доводи заявника, також враховую наступні фактори:

-складність кримінального провадження. Зокрема, правова кваліфікація - початкова ч. 3 ст. 368, ч. 2 ст. 332, ч. 2 ст.149 КК України, на даний час - у виділеному провадженні ч. 2 ст.149 ККУ;

-значний обсяг матеріалів кримінального провадження. Зокрема, кількість проведених слідчих та процесуальних дій. Так, лише з поданих слідчому судді матеріалів встановлено велику кількість арештованого і вилученого майна, яке повинно бути перевірено та досліджено з точки зору відношення до кримінального правопорушення. Значна кількість фігурантів кримінального провадження, зокрема наведених в ухвалі про арешт майна в контексті переліку осіб у яких проведено обшук та документи стосовно яких виявлено під час їх проведення;

-перелік матеріалів, що виділяються із кримінального провадження №0000181 від 07.09.2021 у кримінальне провадження №0000228. Зокрема, обсяг і зміст цих матеріалів, які необхідно проаналізувати і співставити з інформацією яка міститься у предметах та речах з приводу яких подане клопотання.

Разом з тим, слідчий суддя вважає за необхідне звернути увагу слідчих та прокурорів на суворе дотримання органом досудового розслідування положень ст. 28 КПК України, відповідно до яких, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки.

Відповідно до положень ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ч. 2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до положень ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Оцінюючи доводи захисника про тривалість досудового розслідування, непричетність ОСОБА_5 до кримінального провадження слід також відзначити наступне.

Як наведено вище, слідчий суддя погоджується з доводами представника про те, що з моменту накладення арешту минув достатньо тривалий проміжок часу. Водночас, неможливо не відзначити, що складність кримінального провадження зумовлена необхідністю відшукання, витребування, збирання та оцінки відповідних доказів.

Необхідність проведення належного та об`єктивного розслідування зазначеного вище злочину, вказує на те, що на даний час і на даному етапі досудового розслідування таке втручання у право власності особи як арешт на речові докази є справедливим, правомірним, адекватним та пропорційним.

Наведені вище мотиви вказують на те, що в ході розгляду клопотання не здобуто належних доказів які свідчать про те, що обставини які стали підставою для накладення арешту на даний час відсутні, а в процесі досудового розслідування перевірені усі факти з приводу необхідності дослідження яких застосовувався відповідний захід забезпечення кримінального провадження.

Ухвалюючи рішення за клопотанням, враховую те, що аналіз положень КПК України дає підстави для висновку, що застосування до ухвал слідчого судді про накладення або скасування арешту положень, які регламентують загальні вимоги щодо судового рішення можливо лише з врахуванням особливостей стадії досудового розслідування, яка є відмінною від судового розгляду. Отже, розглядаючи подане клопотання, враховую положення КПК України щодо дотримання меж, які не розкривають таємницю досудового розслідування, а також практику ЄСПЛ, який у своїх рішеннях зазначає, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Враховуючи вищенаведене, приходжу до висновку про відсутність правових підстав для скасування арешту та задоволення клопотання, оскільки доводи заявника не спростовують подальшу доцільність застосування арешту майна та не підтверджені належними, достатніми і допустимими доказами.

Таким чином, приходжу до висновку про відсутність законних підстав для задоволення клопотання.

Керуючись ст.ст.170-174 КПК України,

п о с т а н о в и в :

В задоволенні клопотання відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1