Справа № 206/2426/23
Провадження № 1-кп/206/162/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.06.2023 Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро в режимі відеоконференції клопотання захисника-адвоката ОСОБА_3 про повернення обвинувального акту та обвинувальний акт по кримінальному провадженню, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000053 від 23.06.2022 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.4 ст. 191, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК України, -

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5

представника потерпілого ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника-адвоката ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

31 травня 2023 року до Самарського районного суду м. Дніпропетровська надійшов обвинувальний акт по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчинені кримінальних правопорушень передбачених ч.4 ст. 191, ч.2 ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК України.

Прокурор та представник потерпілого ОСОБА_6 в підготовчому судовому засіданні просили призначити судовий розгляд на підставі вказаного обвинувального акту, за наявними для цього підставами відповідно до чинного Кримінального процесуального кодексу України.

В підготовчому судовому засіданні захисник-адвокат ОСОБА_3 , якого підтримав обвинувачений ОСОБА_4 заявили клопотання про повернення обвинувального акту відповідно до п.3 ч.3 ст.314 КПК України, з підстав його невідповідності вимог ст. 291 КПК України. В обґрунтування клопотання зазначено, що обвинувальний акт не містить чіткого та конкретного викладення всіх фактичних обставин кримінального правопорушення, які, згідно з положенням ст.91 КПК України, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Так, в обвинувальному акті не зазначено точної дати та часу вчинення ОСОБА_4 дій, що мають вагоме значення для встановлення обставин вчинення кримінальних правопорушень, які йому інкримінуються. Зокрема, не зазначено дата, час, місце вчинення дій, спрямованих на реалізацію вказаного діяння задля особистого незаконного збагачення, як зазначає орган досудового розслідування. Крім того, під час викладу фактичних обставин кримінального правопорушення у обвинувальному акті зазначено, що «... ОСОБА_4 діючи умисно, з метою особистого збагачення, за попередньою змовою із начальником СП «Вагонне депо Нижньодніпровськ-Вузол» РФ «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця» ОСОБА_7 , та головним інженером СП « ІНФОРМАЦІЯ_2 » РФ «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця» ОСОБА_8 (матеріали відносно яких виділено в окреме провадження) переслідуючи корисливу мету, розробив злочинний план з метою заволодіння чужим майном, а саме грошовими коштами Регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця» у великому розмірі». Тобто, відповідно до змісту викладених обставин кримінального правопорушення, прокурором категорично стверджується про наявність в діях ОСОБА_4 кваліфікуючої ознаки як «вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб», яка передбачена ч. 3 ст. 191 КК України. Однак з обвинувального акту встановлено іншу позицію сторони обвинувачення щодо кримінально-правової кваліфікації дій ОСОБА_4 , яка протирічить попередній викладеній позиції. Зокрема, під час викладення у обвинувальному акті правової кваліфікації кримінального правопорушення, які інкримінуються ОСОБА_4 (сторінка 10), зазначаються кваліфікація за ч. 4 ст. 191 КК України, однак вже без кваліфікуючої ознаки зазначеної статті - «за попередньою змовою групою осіб». Аналогічна суперечлива позиція вказана у обвинувальному акті при викладені формулювання обвинувачення ОСОБА_4 , зокрема зазначено «умисні дії ОСОБА_4 , які виразилися у заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинені у великих розмірах, кваліфіковано за ч. 4 ст. 191 Кримінального Кодексу України». Тобто, при викладені фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, при зазначені правової кваліфікації, під час викладення формулювання обвинувачення зазначена різна правова кваліфікація кримінального правопорушення. Слідчим та прокурором обставини передбачені п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України викладені в обвинувальному акті на власний розсуд, проте обвинувальний акт не може містити положень, що не відповідають положенням кримінального закону, а також містити дані, що суперечать одне одному. Отже вказані вимоги закону при складанні і затвердженні обвинувального акта належним чином не дотримані стороною обвинувачення, що унеможливлює призначення обвинувального акта до судового розгляду, оскільки як фактичні обставини кримінального правопорушення, так і формулювання обвинувачення містять істотні суперечності, і для встановлення такої невідповідності проведення оцінки доказів не вимагається. Таким чином, зазначене свідчить про невідповідність кримінально-правової кваліфікації фактичним обставинам, сформульованому обвинуваченню, що в свою чергу значно збільшує ступінь неконкретності обвинувачення та порушує право особи на захист. А відтак, розгляд справи без вірної кримінально-правової кваліфікації, яка суперечить як фактичним обставинам, які викладені у обвинувальному акті, так і сформульованому обвинуваченню, є неможливим. Крім того, суперечливою є позиція сторони обвинувачення, яка викладена як фактичні обставини кримінального правопорушення, а також зазначена при формулюванні обвинувачення ОСОБА_4 . Окрім того, на думку сторони обвинувачення умисел обвинуваченого ОСОБА_4 був спрямований на заволодіння грошовими коштами РФ «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця» під час реалізації умов договору від 25.10.2021 №ПР/В-21561/НЮ по модернізації колісотокарного верстату, вартістю послуг 3 415 750 гривень. В подальшому, в обвинувальному акті зазначається, що відповідно до умов договору №ПР/В-21561/НЮ Регіональною філією «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця» 31.12.2021 здійснено перерахування на розрахунковий рахунок ТОВ «Стантехсервіс» грошових коштів на загальну суму 3 415 750 гривень. Такий виклад фактичних обставин, які прокурор нібито вважав встановленими, є недостовірним та таким, який суперечить матеріалам досудового розслідування. А саме тим матеріалам, які відкривались ОСОБА_4 та стороні захисту під час ознайомлення в порядку ст. 290 КПК України, оскільки відповідно до листа від 08.05.2012 №В-07/11 Служби вагонного господарства Регіональної філії «Придніпровська залізниця» слідчому ОСОБА_9 було достовірно відомо, що Регіональна філія станом на 31.12.2021 фіала заборгованість перед ТОВ «Стантехсервіс» за договором №ПР/В-21561/НЮ від 25 10.2021.1 тільки 08.06.2022 було здійснено часткову оплату за договором в сумі 853 937, 60 гривень. Вказаний лист слідчий ОСОБА_9 отримала у кримінальному провадженні №0000053 на запит в порядку ст. 93 КПК України від 01.05.2023. У даному запиті слідчий прямо ставить питання - «чи здійснено розрахунок в повному обсязі за модернізацією колісотокарного верстату КЗТС 1836М10 за договором №№ПР/В- 21561/НЮ від 25.10.2021 в повному обсязі». На вказаний запит слідчим ОСОБА_9 отримано вищевказану відповідь, яка повністю протирічить тим обставинам, які викладені у обвинувальному акті, зокрема фактичним обставинам, які прокурор вважав, що вони є встановленими у кримінальному провадженні, а також повністю протирічать самому сформованому обвинуваченню ОСОБА_4 , викладеному у обвинувальному акті. Крім того, факт несплати Регіональною філією «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця» грошових коштів відповідно до умов договору №ПР/В-21561/НЮ від 25.10.2021, а саме перерахування на розрахунковий рахунок ТОВ «Стантехсервіс» грошових коштів на загальну суму 3 415 750 гривень, як зазначає слідчий ОСОБА_9 у обвинувальному акті, підтверджується рішенням Господарського суду міста Києва від 16.05.2023 відповідно до якого у зв`язку з не виконанням грошових зобов`язань за договором №ПР/В-21561/НЮ від 25.10.2021 з АТ «Укрзалізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» на користь ТОВ «Стантехсервіс» стягнуто заборгованість у розмірі 2 561 812,50 гривень, 0,1 % річних у розмірі 1 944,17 гривень, інфляційні втрати у розмірі 222 676,39 гривень. Щодо інших невідповідностей обвинувального акта вимогам чинного законодавства сторона захисту посилається на те, що у порушення вимог п.4 ч. 2 ст. 291 КПК України не зазначено прізвища всіх слідчих, які здійснювали досудове розслідування у кримінальному проваджені. Зокрема, не зазначено слідчого групи слідчих ОСОБА_10 , який відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні під № 0000347 від 18.04.2023 (об`єднано 20.04.2023 з основним кримінальним провадженням №0000053 від 23.06.2022), включений до групи слідчих та разом із слідчими ОСОБА_9 і ОСОБА_11 здійснювали досудове розслідування. Окрім того, обвинувальний акт має містити відомості про дату його складання. Однак, складений обвинувальний акт по обвинуваченню ОСОБА_4 , який безпосередньо вручено ОСОБА_4 та стороні захисту свідчить про інше та не містить обов`язкових відомостей, передбачених п. 9 ч. 2 ст. 291 КПК України, а саме не зазначено дати складання такого акту. Крім того, затвердження прокурором обвинувального акту щодо обвинувачених та не скріплення його печаткою є порушенням вимог Закону. Враховуючи викладені обставини, просив повернути вказаний обвинувальний акт прокурору. Прокурор та представник потерпілого ОСОБА_6 в підготовчому судовому засіданні, просили відмовити в задоволенні клопотання сторони захисту про повернення обвинувального акту прокурору з огляду на наступне. Встановлення та виклад фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, формулювання обвинувачення та здійснення правової кваліфікації кримінального правопорушення є дискреційними повноваженнями прокурора, а тому викладаються в обвинувальному акті у такий спосіб, обсязі та мірі, як це вважає за необхідне саме прокурор. Такий висновок, зокрема, підтверджується і тим, що відповідно до ст. 291 КПК України в обвинувальному акті зазначаються ті фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, які «прокурор вважає встановленими». Враховуючи, що кримінальне провадження здійснюється на засадах змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, а тому прокурор як сторона кримінального провадження, є самостійним у визначені фактичних обставин кримінального правопорушення, правової кваліфікації та формулювання обвинувачення, розкриття характеру дій обвинувачення та суті злочину. Також зауважила, що доводи сторони захисту про невірне визначення правової кваліфікації кримінального правопорушення інкримінованого ОСОБА_4 є такими, що не заслуговують на увагу, оскілки у змісті самого обвинувального акту у частині викладу фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, а також у частині формулювання обвинувачення дій обвинуваченого вказується, що: «дії ОСОБА_4 , що виразилися у заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинені у великих розмірах та у службовому підробленні, тобто складанні, внесені до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей та видачі службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, вчинені за попередньою змовою групою осіб, за сукупністю кваліфікуються за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28 ч.1 ст.366, ч.4 ст.191 КК України» - та розкриваються відповідні ознаки саме цього складу кримінального правопорушення. Щодо інших доводів сторони захисту на які останній посилається в заявленому клопотанні зазначила, що оцінка фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, доказів та правової кваліфікації кримінального правопорушення, визначеного обвинувальним актом, здійснюються та вирішуються виключно на стадії судового розгляду та оформлюються відповідним судом рішенням, а відтак підстави для повернення обвинувального акту прокурору та задоволення клопотання сторони захисту, відсутні.

Суд, дослідивши клопотання захисника-адвоката, заслухавши думку учасників процесу та дослідивши обвинувальний акт з додатками дійшов до наступного висновку.

Кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (ч. 1, 2 ст. 8 КПК України).

Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 pоку, яка закріплює право на справедливий суд, кожна людина має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Пунктом третім частиною третьою ст.314 КПК України, визначено, що суд вправі з підготовчого судового засідання повернути обвинувальний акт прокурору у випадку, якщо він не відповідає вимогам цього кодексу.

У відповідності до вимог чинного КПК України, обвинувальний акт повинен відповідати вимогам ст.291 цього Кодексу.

Положеннями ст.291 КПК України законодавець встановив процесуальний порядок складення обвинувального акту у кримінальному провадженні, навів вичерпний перелік ряду відомостей, що їх має містити обвинувальний акт, а також чітко визначив ті процесуальні документи, що в обов`язковому порядку додаються органом досудового розслідування до обвинувального акту.

Встановлення та виклад фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, формулювання обвинувачення та здійснення правової кваліфікації кримінального правопорушення є дискреційними повноваженнями прокурора, а тому викладаються в обвинувальному акті у такому виді, як вважає за необхідне саме прокурор.

Що узгоджується з постановою ККС ВС від 03.07.2019 у справі № 273/1053/17 в якій зазначено, що кримінальний процесуальний закон не надає повноважень суду до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи перевіряти правильність визначення прокурором обсягу обвинувачення, зобов`язувати його змінювати цей обсяг та повертати за наслідком підготовчого судового засідання обвинувальний акт у зв`язку з неправильною або неповною кваліфікацією дій обвинуваченого, визначення ж обсягу обвинувачення при направленні обвинувального акту до суду належить виключно до повноважень прокурора.

Отже, системний аналіз ст. 91 КПК України та ст. 291 КПК України дає можливість зробити висновок, що обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, втілюються у такій частині обвинувального акту як виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Кримінальне провадження здійснюється на засадах змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, а тому прокурор як сторона кримінального провадження, є самостійним у визначені фактичних обставин кримінального правопорушення, правової кваліфікації та формулювання обвинувачення, розкриття характеру дій обвинувачення та суті злочину. Такий висновок, зокрема, підтверджується і тим, що відповідно до ст. 291 КПК України в обвинувальному акті зазначаються ті фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, які «прокурор вважає встановленими».

Щодо посилання сторони захисту на ту обставину, що на думку останнього є незрозумілою та суперечливою позиція сторони обвинувачення, яка викладена в обвинувальному акті, щодо фактичних обставин кримінального правопорушення, а саме, що відповідно до умов договору №ПР/В-21561/НЮ Регіональною філією «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця» 31.12.2021 здійснено перерахування на розрахунковий рахунок ТОВ «СтанТехСервіс» грошових коштів на загальну суму 3 415 750 грн., суд не приймає до уваги з огляду на наступне.

Доказова діяльність суду у кримінальному провадженні починається лише під час судового розгляду обвинувачення по суті та полягає лише в оцінці зібраних доказів, то під час підготовчого судового засідання суд в жодному разі не може встановлювати, спростовувати, підтверджувати та надавати оцінку доказам, перевіряти по суті ту частину обвинувального акту, в якій прокурор викладає фактичні обставини кримінального правопорушення, правову кваліфікацію та формулювання обвинувачення. Під час підготовчого судового засідання суд перевіряє відповідність до ст. 291 КПК України обвинувальний акт містив відповідну частину, яка при цьому не мала б зайвої натуралізації правопорушення та суттєвих суперечностей, що перешкоджають призначенню обвинувального акту до судового розгляду, а відтак вказані обставини на які посилається сторона захисту підлягають розгляду під час судового слідства.

Доводи сторони захисту про ту обставину, що в обвинувальному акті містяться посилання на висновки експертів №СЕ-1235-6-1318.22 від 30.01.2023 та № 20/02/2023 від 23.0.22023, що є фактичним розкриттям прокурором доказів, суд не приймає до уваги, оскільки сторона захисту не позбавлена права під час судового розгляду заявляти клопотання про виклик та допит експерта та звертатись до суду з відповідними клопотаннями.

Щодо посилання сторони захисту про невідповідність реєстру матеріалів, вимогам ст.ст. 109-110 КПК України, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.4 ст. 291 КПК України до обвинувального акту додається реєстр матеріалів досудового розслідування. Прокурор вважає, що реєстр не є складовою частиною обвинувального акту, а тому його недоліки не можуть слугувати підставою для задоволення клопотання захисника, оскільки сам реєстр не є складовою частиною обвинувального акту.

Згідно зі ст. 109 КПК України реєстр матеріалів досудового розслідування складається слідчим або прокурором і надсилається до суду разом з обвинувальним актом. Реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити: 1) номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; 2) реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування; 3) вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування. Інших вимог до реєстру законодавцем не встановлено.

Відповідно до пункту 24 зазначеного в реєстрі матеріалів досудового розслідування датою прийняття в ході досудового розслідування процесуального рішення, а саме постанови про зміну кваліфікації є 26.04.2023, проте в підготовчому судовому засіданні прокурором було зазначено, що вказана дата є технічною помилка слідчого, оскільки вказана постанова датована - 25.04.2023.

Кримінальний процесуальний кодекс не визначає наявність недоліків у реєстрі матеріалів досудового розслідування як підставу для повернення обвинувального акту прокурору. Неповнота та неточність реєстру матеріалів досудового розслідування судом можуть бути усунені під час судового розгляду обвинувального акту.

Щодо інших вимог не відповідності обвинувального акту вимог чинного законодавства, на які посилається сторона захисту, суд не приймає їх до уваги, оскільки фактично всі заперечення сторони захисту зводяться до непогодження з формулюванням обвинувачення в обвинувальному акті, що є предметом викладення у судових дебатах, а не підставою для повернення акту.

Крім того, відповідно до роз`яснень, що містяться в інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 223-1430/0/4-12 від 03.10.2012 року «Про порядок здійснення підготовчого судового провадження відповідно процесуального кодексу України» повернення обвинувального акту прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акту вимогам закону,а наявність у ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд, що на думку суду, відсутнє в клопотанні сторони захисту.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що обвинувальний акт складено відповідно до вимог чинного законодавства в розумінні ст. 291 КПК України.

Таким чином, суд не вбачає обставин для повернення обвинувального акту прокурору, а відтак вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання захисника-адвоката ОСОБА_3 про повернення обвинувального акту у вказаному кримінальному провадженні з підстав його невідповідності вимог ст. 291 КПК України.

За таких обставин, суд вважає, що кримінальне провадження підсудне Самарському районному суду м. Дніпропетровська, обвинувальний акт відповідає вимогам встановленим КПК України, підстави для повернення акту прокурору, закриття провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8 частини першої або частиною другою статті 284 КПК України відсутні

Підстав, які перешкоджають призначенню справи до розгляду, суд не вбачає.

Обвинувальний акт складений відповідно до вимог ст.291 КПК України, підстави закриття провадження відсутні.

Справа підлягає розгляду у відкритому судовому засіданні, суддею одноособово. На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 2, 9, 314-316, 291, 336, 372 КПК України, суд, - ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання захисника-адвоката ОСОБА_3 про повернення обвинувального акту по кримінальному провадженню, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000053 від 23.06.2022 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.4 ст. 191, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК України - відмовити.

Матеріали за обвинувальним актом у кримінальному провадженню, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000053 від 23.06.2022 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.4 ст. 191, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК України, призначити до розгляду у відкритому судовому засіданні - на 04 липня 2023 на 13 год. 00 хв.

Розгляд кримінального провадження здійснювати суддею одноособово.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1