"20" липня 2023 р. Справа № 363/2273/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2023 року Вишгородський районний суд Київської області у складі :

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Вишгород подання в.о. начальника Вишгородського РВ №1 філії Державної установи «Центр пробації» в м.Києві та Київської області ОСОБА_3 про вирішення питання про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

встановив:

10.07.2023 року з Вишгородського РВ №1 філії Державної установи «Центр пробації» в м.Києві та Київської області до суду надійшло подання, у порядку виконання вироку суду, про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку відносно ОСОБА_4 , якого вироком Вишгородського районного суду Київської області від 18.12.2020 року засуджено за вчинення кримінального правопорушення - проступку, передбаченого ч.1 ст. 249 КК України до покарання у виді штрафу на користь держави у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень, так як на теперішній час закінчились передбачені приписами ст. 80 КК України строки давності виконання вироку суду.

При таких обставинах, в поданні Вишгородського РВ №1 філії Державної установи «Центр пробації» в м.Києві та Київської області, на підставі ст.80 ч. 1 п.1 КК України, ст.152 КВК України ставиться питання, щодо звільнення ОСОБА_4 від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання вироку суду.

Представник Вишгородського РВ №1 філії Державної установи «Центр пробації» в м.Києві та Київської області у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просить розгляд проводити без її участі, подання підтримує.

Прокурор та засуджений у судове засідання не з`явили, про день, час та місце розгляду клопотання були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили з клопотанням про відкладення розгляду клопотання до суду не зверталися, тому на підставі ч. 4 ст. 539 КПК України, суд вважає можливим розглянути справу у їх відсутності, за наявними матеріалами.

Суд дослідивши відповідні матеріали особової справи ОСОБА_4 , вважає зазначене подання обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав.

При дослідженні матеріалів особової справи, встановлено, що ОСОБА_4 засуджено вироком Вишгородського районного суду Київської області від 18.12.2020 року за вчинення кримінального правопорушення - проступку, передбаченого ч.1 ст. 249 КК України до покарання у виді штрафу на користь держави у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень.

Зазначений вирок суду набрав законної сили 19.01.2021 року.

Приписами п. 1 ч. 1 ст. 80 КК України передбачено, що особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки - два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 80 КК України перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого від відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені п.п. 1-3 ч. 1 цієї статті, подвоюються.

Перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у ч. 1 та ч. 3 цієї статті, засуджений вчинить новий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.

Отже, ст. 80 КК України застосовується у разі, якщо у встановлений законом строк вирок суду не був виконаний за умови, що засуджений не ухилявся від його відбування покарання, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності, та до закінчення строку виконання вироку не вчинив нового злочину, що є підставою для переривання строку давності.

Стаття 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

Положення ст. 80 КК України свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

За таких обставин застосування ст. 80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України у справі №5-324кс15 (постанова від 24.12.2015) ухилення від відбування покарання, як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку, є особливим юридичним фактом, який може бути підтверджений лише обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Редакція ч. 3 ст. 80 КК України певним чином співвідноситься зі статтями 389 та 390 цього Кодексу, оскільки ухилення від відбування покарання, про яке йдеться у ч. 3 ст. 80 Загальної частини КК, у своєму конкретному прояві відповідає складу одного із злочинів, передбачених зазначеними статтями Особливої частини КК.

Отже, роблячи висновок про ухилення особи від відбування покарання при застосуванні ч. 3 ст. 80 КК України, суд тим самим фактично визнає її винною у вчиненні нового злочину.

Під ухиленням від відбування покарання розуміють умисні дії або бездіяльність засудженого, спрямовані на невиконання покарання.

Таким чином, єдиною та безумовною підставою для визнання особи такою, що ухиляється від виконання покарання, призначеного їй за вироком суду, є лише наявність обвинувального вироку суду, яким особа буде визнана винною саме в ухиленні від відбування покарання.

Таке правозастосування суперечить ч. 1 ст. 62 Конституції України, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку та встановлено обвинувальним вироком суду. Таким чином, вирішувати питання про зупинення строків давності виконання обвинувального вироку суду можливо лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Оскільки в матеріалах особової справи відсутні дані про ухилення засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання, зокрема притягнення його до кримінальної відповідальності за ст.389 КК України, та про вчинення ним нового злочину до закінчення строку давності, то немає підстав вважати, що перебіг строку давності зупинявся чи переривався.

Наявність лише факту несплати засудженим штрафу не свідчить про ухилення від відбування цього покарання.

Відповідно до приписів ст.152 КВК України закінчення строків давності виконання обвинувального вироку є підставою для звільнення від відбування покарання.

Підстава для звільнення від відбування покарання у відповідності до положень ст. 80 КК України складається з трьох обов`язкових елементів: 1) закінчення (сплив) строків давності виконання обвинувального вироку; 2) не ухилення особи від відбування призначеного їй покарання; 3) не вчинення нею нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливого тяжкого.

Враховуючи вищенаведене та той факт, що на даний час закінчились строки давності виконання обвинувального вироку Вишгородського районного суду Київської області від 18.12.2020 року, факт ухилення від відбування покарання не встановлений вироком суду, суд вважає, що подання підлягає задоволенню, оскільки наявні підстави для звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання на підставі ст. 80 ч.1 п.1 КК України.

У зв`язку з викладеним, суд вважає, що дане подання в.о. начальника Вишгородського РВ №1 філії Державної установи «Центр пробації» в м.Києві та Київської області ОСОБА_3 про вирішення питання про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку відносно ОСОБА_4 , підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 80 КК України, ст. 539 КПК України, ст. 152 КВК України, суд -

ухвалив:

Подання в.о. начальника Вишгородського РВ №1 філії Державної установи «Центр пробації» в м.Києві та Київської області ОСОБА_3 про вирішення питання про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку відносно ОСОБА_4 - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 від покарання, призначеного вироком Вишгородського районного суду Київської області від 18.12.2020 року засудженого за вчинення кримінального правопорушення - проступку, передбаченого ч.1 ст. 249 КК України до покарання у виді штрафу на користь держави у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень, у зв`язку з закінченням строку давності виконання обвинувального вироку.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом семи днів з моменту її проголошення.

Суддя ОСОБА_1