Провадження № 1-кп/734/94/23 Справа № 734/2426/22
В И Р О К

іменем України

26 травня 2023 року смт. Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до ЄРДР 20 вересня 2019 року за № 0000091 по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, українця, громадянина України, одруженого, із вищою освітою, призваного на військову службу НОМЕР_1 січня 2019 року ІНФОРМАЦІЯ_2 , механіка-водія-оператора батареї забезпечення навчального процесу навчального зенітного ракетного дивізіону військової частини НОМЕР_2 (з 13 травня 2019 року по 07 травня 2020 року), зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, -

в с т а н о в и в:

солдат ОСОБА_5 будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, проходячи військову службу в умовах особливого періоду, в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 1-2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст.ст. 4, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, не маючи на те поважних причин, діючи з прямим умислом та з метою тимчасово ухилитися від військової служби, знаючи про те, що повинен проходити військову службу за контрактом в умовах особливого періоду у військовій частині НОМЕР_2 , враховуючи стан у Державі, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України став на шлях злочинної діяльності - в умовах особливого періоду, 10 вересня 2019 року без поважних на те причин та відповідного дозволу командування, не з`явився вчасно з лікувального закладу на службу до військової частини НОМЕР_2 , яка дислокується в АДРЕСА_2 .

Під час незаконної відсутності у військовій частині обов`язків військової служби не виконував, а проводив час на власний розсуд, не пов`язаний з проходженням військової служби, до лікувальних закладів, органів місцевого самоврядування, військового управління з приводу подальшого проходження військової служби не звертався.

05 грудня 2019 року близько о 16:30 військовослужбовець військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_2 солдат ОСОБА_5 повернувся до розташування підрозділу військової частини НОМЕР_2 .

Солдат ОСОБА_5 внаслідок нез`явлення вчасно з лікувального закладу без поважних причин до військової і частини НОМЕР_2 , яка дислокується у АДРЕСА_2 , обов`язки військової служби не виконував у період з 10 вересня 2019 року по 05 грудня 2019 року, будь-яких заходів для повернення на військову службу та виконання ним військових обов`язків у зазначений період часу не вживав, перебував за адресою проживання, де займався особистими справами не пов`язаними із проходженням військової служби.

Відповідно до витягу з наказу командира НОМЕР_3 Навчального зенітного ракетно-артилерійського полку (по особовому складу) № 43-РС від 07 травня 2020 року на підставі п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» солдата ОСОБА_5 звільнено з військової служби у запас за підпунктом «д» (через службову невідповідність).

В подальшому 27 жовтня 2022 року солдат ОСОБА_5 усвідомивши протиправність своїх дій самостійно прибув до Деснянської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону, за адресою: вул. Рибалко, 6-А, смт Десна, Чернігівський район, Чернігівська область та заявив про себе та вчинене ним кримінальне правопорушення.

Дії ОСОБА_5 вірно кваліфіковані за ч. 4 ст. 407 КК України, як не з'явлення вчасно без поважних причин на службу з лікувального закладу до військової частини, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, тривалістю понад десять діб.

27 жовтня 2022 року між прокурором Деснянської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , у присутності захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4 , укладена угода про визнання винуватості у відповідності ст. 472 КПК України, згідно якої вони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 4 ст. 407 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин. При цьому, обвинувачений ОСОБА_5 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.

Згідно з умовами вказаної угоди, сторони погодилися за взаємною згодою визначити вид та міру покарання, яке повинен понести обвинувачений з урахуванням ступеню і характеру сприяння ОСОБА_5 у досудовому розслідуванні кримінального провадження щодо нього, з'явлення із зізнанням, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, співпраця зі стороною обвинувачення, надання правдивих показів, характеру та тяжкості злочину, відсутністю потерпілих у кримінальному провадженні, з огляду на особу обвинуваченого, зокрема ставлення його до вчиненого, яке побудоване на критичній оцінці своєї протиправної поведінки, усвідомлення скоєного та готовність понести покарання, враховуючи наявність кількох обставин, що пом'якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а також те, що відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, враховуючи інтереси суспільства, сторони узгодили покарання ОСОБА_5 із застосуванням ч.1 ст.69 КК України перейшовши до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення, необхідного й достатнього для його виправлення, а саме у виді штрафу у розмірі 500 (п'ятсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що у грошовому еквіваленті становить 8 500 (вісім тисяч п'ятсот) гривень 00 копійок, у дохід держави.

В угоді викладені наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 476 КПК України, та наслідки невиконання цієї угоди.

У підготовчому судовому засіданні прокурор, захисник та обвинувачений, будучи ознайомленими з наслідками укладення угоди про визнання винуватості, які передбачені ч. 3 ст. 394, ст.ст. 473-476 КПК України, просили затвердити її та призначити узгоджене покарання.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.

Відповідно до ч. 2 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє свої права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження цієї угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання.

Суд дійшов висновку про те, що угода про визнання винуватості між прокурором Деснянської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , у присутності захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4 , укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, умови угоди не суперечать вимогам КПК України і КК України, відповідають інтересам суспільства, не порушують права свободи та інтереси сторін або інших осіб. При цьому, сторонами угоди при узгодженні покарання враховані характер та ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують покарання з`явлення із зізнанням, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Вивчивши угоду про визнання винуватості, вислухавши думку прокурора, захисника, пояснення обвинуваченого, суд дійшов до висновку про можливість затвердження угоди між прокурором Деснянської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , у присутності захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4 та призначення ОСОБА_5 узгодженого сторонами покарання із застосуванням ч.1 ст.69 КК України у виді штрафу у розмірі п'ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Розмір шкоди завданої кримінальним правопорушенням відсутній.

Потерпілі у кримінальному провадженні відсутні.

Процесуальні витрати у провадженні відсутні.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили не обирати.

Керуючись ст.ст. 371, 373, 374 і 475 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 27 жовтня 2022 року між прокурором Деснянської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , у присутності захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000091 від 20 вересня 2019 року.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначити покарання із застосуванням ч.1 ст.69 КК України у виді штрафу у розмірі 500 (п'ятсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що у грошовому еквіваленті становить 8 500 (вісім тисяч п'ятсот) гривень 00 копійок, у дохід держави.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили ОСОБА_5 не застосовувати.

Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Згідно ч. 6 ст. 376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: