Справа № 342/839/19
Провадження № 1-кп/342/82/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2023 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду міста Городенка Івано-Франківської області кримінальне провадження №0000116 від 22.06.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

учасники справи:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

захисник ОСОБА_5

потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7

в с т а н о в и в:

23.07.2019 року до Городенківського районного суду Івано-Франківської областінадійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань №0000116 від 22.06.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

Ухвалою суду від 24.09.2021 у задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності згідно ст.49 КК України відмовлено. Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду від 02.11.2021 дану ухвалу скасовано та призначено новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвалою Городенківського районного суду від 18.01.2023 у задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності згідно ст.49 КК України відмовлено. Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду від 01.03.2023 дану ухвалу скасовано та призначено новий розгляд у суді першої інстанції.

Після апеляційного перегляду ухвали від 18.01.2023 матеріали кримінального провадження щодо ОСОБА_3 за ч. 1 ст.125 КК України отримано Городенківським районним судом Івано-Франківської області 13.03.2023.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 13.03.2023 справу розподілено судді ОСОБА_1 .

Ухвалою від 16.03.2023 року призначено підготовче судове засідання у кримінальному провадженні №0000116 від 22.06.2019 про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

Згідно обвинувального акту 21.06.2019 близько 13:30 год ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом зі своїм чоловіком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають АДРЕСА_1 , на своєму автомобілі марки «Нива» направлялись з належної їм земельної ділянки, що розташована в урочищі «Попівська» с.Чортовець до місця свого проживання. Близько 14 год, дорогою додому, а саме в урочищі «Підсвінщина», що у с. Чортовець, їхній автомобіль, жестом руки зупинив ОСОБА_3 , який рухався їм назустріч на власному тракторі. Надалі ОСОБА_3 вийшов з трактора та пішов в напрямку автомобіля ОСОБА_7 . Підійшовши до автомобіля, зі сторони водія, ОСОБА_3 , на ґрунті довготривалих неприязних відносин, що виникли внаслідок неналежної обробки земельної ділянки, розпочав словесний конфлікт із ОСОБА_7 , під час якого, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільну небезпеку та бажаючи настання таких наслідків щодо здоров`я останнього, наніс три удари кулаком правої руки в область обличчя ОСОБА_7 , чим спричинив тілесне ушкодження у вигляді забою лівої вискової ділянки, яке згідно висновку судово-медичної експертизи відноситься до легких тілесних ушкоджень.

У цей час ОСОБА_6 вийшла з автомобіля та підійшла до ОСОБА_9 з метою припинити конфлікт. Тоді ОСОБА_9 діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільну небезпеку та бажаючи настання таких наслідків щодо здоров`я ОСОБА_6 , наніс останній один удар лівою рукою в область правого плеча, один удар правою рукою в область лівого передпліччя, один удар правою рукою в область лівого ліктьового суглобу, три удари рукою та два удари ногою в область живота та чотири удари ногою в область правої та лівої ноги потерпілої, чим спричинив останній тілесні ушкодження у вигляді синців правого плеча, лівого ліктьового суглобу, лівого передпліччя, черевної стінки, правого стегна, лівої гомілки, які згідно висновку судово-медичної експертизи відносяться до легких тілесних ушкоджень. Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_3 дістав із власного трактора молоток та діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільну небезпеку та бажаючи настання таких наслідків щодо здоров`я ОСОБА_7 , наніс останньому один удар молотком в область лівої руки, чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді забою правого ліктьового суглобу, саден правого ліктьового суглобу, які згідно висновку судово-медичної експертизи відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 1 ст.125 КК України.

У підготовчому судовому засіданні адвокат обвинуваченого ОСОБА_3 - ОСОБА_5 заявив клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК, на підставі ст. 49 КК, у зв`язку із закінченням строку давності та про закриття кримінального провадження.

Обвинувачений ОСОБА_3 , підтримав клопотання адвоката ОСОБА_5 .

Прокурор у підготовчому судовому засіданні не заперечив щодо звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК, на підставі ст. 49 КК, у зв`язку із закінченням строку давності та про закриття кримінального провадження.

Потерпілі ОСОБА_7 та ОСОБА_6 заперечили щодо клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження.

Суд, вивчивши клопотання захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 , дослідивши матеріали справи, заслухавши думку учасників судового провадження, зазначає наступне.

Згідно положень п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених частиною другою статті 284 КПК України, відповідно якої кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності

Згідно ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч.1 ст.286 КПК України звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом.

Відповідно до ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно ч.1 ст. 44 КК України, особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Частиною 8 ст. 284 КПК встановлено, що закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує, в цьому разі кримінальне провадження продовжується в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом.

ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК, що згідно ст. 12 КК України, на час його вчинення 21.06.2019 року, кваліфікувалося як злочин невеликої тяжкості, а з 01.07.2020 року є кримінальним проступком, що карається штрафом до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк до двохсот годин, або виправними роботами на строк до одного року.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 49 КК особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

Частиною 2 ст.49 КК передбачено, що перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

Відповідно до Постанови Верховного Суду від 19 листопада 2019 року, справа №345/2618/16-к, провадження №51-1491км19 «…..звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є обов`язковим і застосовується за таких умов: 1) вчинення особою злочину; 2) з дня вчинення злочину до набрання вироком законної сили минули визначені ч. 1 ст. 49 КК строки давності; 3) особа не ухилялася від досудового слідства або суду; 4) особа до закінчення зазначених у ч. 1 ст. 49 КК строків не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого злочину.

Звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ч. 1 ст. 49 КК, за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності.

Відтак, суд повинен невідкладно розглянути клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, якщо під час судового розгляду провадження, що надійшло до суду з обвинувальним актом, одна із сторін цього провадження звернеться до суду з таким клопотанням. При цьому, суд має з`ясувати думку сторін щодо закриття кримінального провадження за такою підставою, у разі згоди обвинуваченого (засудженого) розглянути питання про звільнення останнього від кримінальної відповідальності.

Застосування вказаних положень кримінального закону для суду є обов`язковими і носять імперативний характер. В разі встановлення судом закінчення визначеного строку, безпідставної відмови у звільненні від відповідальності не допускається. Незгода потерпілого, не може бути підставою для відмови у звільненні особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Велика Палата Верховного Суду у справі №735/1121/20 від 02.03.2023 виснувала, що встановлені частиною другою статті 49 КК загальні строки мають преклюзивний характер і спрямовані на недопущення застосування щодо людини заходів кримінальної репресії через нерозумно тривалі проміжки часу. Адже в іншому разі зупинення диференційованих строків у випадках, коли підозрюваний, обвинувачений переховується від розслідування та суду впродовж багатьох років, продовжувало б їх на необмежений час з можливістю покарання особи за кримінальні правопорушення, вчинені в далекому минулому, впродовж усього життя - як тільки вона потрапить у поле зору правоохоронних органів. Адже незалежно від того, ухиляється особа від кримінальної відповідальності чи ні, з плином часу неминуче зменшується гострота сприйняття минулої злочинної поведінки потерпілим та іншими особами, знижується запит суспільства на покарання винного і втрачається актуальність застосування заходів кримінальної репресії. Крім цього, навіть якщо людина уникає несприятливих для себе правових наслідків попередньої злочинної діяльності, невчинення нових правопорушень упродовж багатьох років дає підстави презюмувати її виправлення. Водночас сам по собі факт ухилення від розслідування та суду не є кримінально караним діянням. Однак у разі беззастережної заміни передбачених частиною першою статті 49 КК строків загальними з огляду на сам лише факт такого ухилення, незалежно від тривалості, особа в усякому разі опиниться в гіршому становищі порівняно з тією, котра до спливу диференційованих строків вчинить навіть низку нових злочинів, у тому числі тяжких. Зазначене є очевидно несумісним зі справедливістю як властивістю права, що вимагає співмірності юридичних наслідків протиправних дій їх соціальній небезпечності. Особа, котра ухилялася від досудового розслідування або суду, підлягає звільненню від кримінальної відповідальності або покарання за давністю після спливу диференційованих строків, передбачених частиною першою статті 49 КК, подовжених на час ухилення. Встановлені частиною другою цієї статті загальні строки повинні застосовуватися лише в разі, якщо вони сплинули на час розгляду справи судом, тобто минуло більш як п`ять років з дня вчинення кримінального проступку і понад п`ятнадцять років з дня вчинення злочину.

Як раніше встановлено судами при розгляді даного кримінального провадження, ухвалою Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 25.05.2021 ОСОБА_3 було оголошено у розшук і надано дозвіл на його затримання з метою приводу до Городенківського районного суду Івано-Франківської області для участі в судовому розгляді. Виконання ухвали доручено відділенню поліції №2 (м.Городенка) Коломийського районного відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області.

10.06.2021 до Городенківського районного суду Івано-Франківської області надійшов лист відділення поліції №2 (м.Городенка) Коломийського районного відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області №4936/57-21 від 10.06.2021 року про те, що відповідно до ухвали Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 25.05.2021 затримано та доставлено в зал судових засідань Городенківського районного суду обвинуваченого ОСОБА_3 .

Тобто, судом встановлено, що через ухилення обвинуваченого ОСОБА_3 до суду, останнього було оголошено у розшук, який тривав у період з 25.05.2021 по 10.06.2021 року.

Судом не встановлено інших обставин, що свідчили б про ухилення обвинуваченого ОСОБА_3 від досудового розслідування чи суду, тобто умисних дій з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, а відкладення судових засідань за клопотанням сторін чи з інших причин не є ухиленням від слідства і суду та не може бути підставою для зупинення перебігу давності згідно ст.49 КК України (постанова ВП ВС від 17.06.2020 у справі №598/1781/17).

Формулювання вказаних положень ст. 49 КК, п. 1 ч. 2, ч. 8 ст. 284, ч. 3 ст. 288 КПК, свідчить про те, що вони є імперативними та не залежить як від думок учасників судового провадження, так і від розсуду суду. Тому у випадку встановлення усіх обставин, які є підставою для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності з цих підстав, та при наявності його згоди на це, незалежно від визнання ним своєї вини, то суд зобов`язаний прийняти рішення про звільнення його від кримінальної відповідальності та про закриття кримінального провадження, незалежно від думок учасників судового провадження.

Обвинувачений ОСОБА_3 надав суду свою згоду на звільнення його від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.125 КК України з нереабілітуючих підстав, згідно ст. 49 КК, у зв`язку із закінченням строку давності, та на закриття кримінального провадження відносно нього у зв`язку з цим.

Суд також враховує правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 29.07.2021 № 552/5595/18, згідно якій за змістом статей 284 - 288 КПК підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах. Отже, наявність таких умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Визнання підозрюваним, обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення як обов`язкової умови такого звільнення кримінальним процесуальним законом не передбачено. Передбачений законом інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує такого звільнення з визнанням ними своєї вини у вчиненні злочину.

Також судом встановлено, що ОСОБА_3 після вчинення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України кримінального правопорушення, 14.02.2020 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.129 КК, а саме погрозу вбивством, якщо є реальні підстави побоюватися здійснення цієї погрози, що згідно ч.3 ст.49 КК не перериває перебігу давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Враховуючи, те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, з часу його вчинення до дня вирішення питання про його звільнення від кримінальної відповідальності минуло майже чотири роки, враховуючи період оголошення обвинуваченого у розшук, який тривав з 25.05.2021 по 10.06.2021, строк давності притягнення до кримінальної відповідальності на підставі п.1 ч.1 ст.49 КК України закінчився, беручи до уваги згоду обвинуваченого ОСОБА_3 щодо звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі положень ст. 49 КК України, на підставі імперативних положень п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 49 КК, є підстави для задоволення клопотання захисника обвинуваченого .

З огляду на те, що ОСОБА_3 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності, кримінальне провадження щодо нього закривається на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК.

Одночасно, суд роз`яснює потерпілим ОСОБА_7 , ОСОБА_6 їхнє право пред`явити позовні вимоги до ОСОБА_3 у порядку цивільного судочинства та залишає позов, який був пред`явлений у даному кримінальному провадженні, без розгляду.

Процесуальні витрати та речові докази у даному кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст. 49 КК, ст. ст. 284, 370 - 372 КПК, суд,

п о с т а н о в и в:

Звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.125 КК, на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження №0000116 від 22.06.2019 на підставі п. 1 ч.2 ст. 284 КПК, у зв`язку зі звільненням ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності закрити.

Цивільний позов ОСОБА_7 , ОСОБА_6 про стягнення з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , завданої матеріальної та моральної шкоди залишити без розгляду, роз`яснивши право на звернення з таким позовом у порядку цивільного судочинства.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1