УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 серпня 2023 року

м. Київ

справа № 401/1768/22

провадження № 51-4285ск23

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу представника потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 12 квітня 2023 року щодо ОСОБА_8 ,

встановив:

За вироком Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 03 лютого 2023 року ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова,жителя АДРЕСА_1 ,) раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України (далі - КК) та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки. На підставі ст. 75 КК ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 цього Кодексу. Крім того, вказаним вироком вирішено долю речових доказів, питання про відшкодування витрат у провадженні та накладеного арешту в кримінальному провадженні.

Відповідно до вироку 24 травня 2022 року ОСОБА_8 перед початком експлуатації автомобіля «ВАЗ-21093» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить на праві приватної власності ОСОБА_9 , всупереч пунктів 31.1, 31.4, підпункту «в» пункту 31.4.1. та підпункту «г» пункту 31.4.5. Правил дорожнього руху (далі - ПДР) не перевірив належним чином і не забезпечив технічно-справний стан і комплектність ходової частини та гальмівної системи транспортного засобу розпочав його експлуатацію. В денний час доби ОСОБА_8 рухався по вул. Молодіжна зі сторони вул. Піщана в напрямку вул. Шевченка в смт. Власівка м. Світловодськ Кіровоградської області, грубо порушував вимоги пунктів 1.4., 1.5, підпунктів «б» і «д» пункту 2.3 ПДР, при цьому порушуючи пункти 12.1, 12.4 та підпункт «б» 12.9 ПДР рухався зі швидкістю не менше 104…108 км/год чим перевищив максимально дозволену та допустиму швидкість руху на даній ділянці дороги. В результаті грубого порушення правил ПДР ОСОБА_8 близько 10:28 навпроти будинку № 28 по вул. Молодіжна в смт. Власівка м. Світловодськ допустив наїзд на велосипедиста ОСОБА_10 , яка рухалась попереду в попутному напрямку та здійснювала переїзд проїзної частини дороги зправа-наліво по ходу руху автомобіля. У результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_10 отримала тілесні ушкодження в результаті яких загинула на місці ДТП.

Ухвалою Кіровоградського апеляційного суду від 12 квітня 2023 року було частково задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_8 та вирок Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 03 лютого 2023 року щодо нього змінено в частині призначення додаткового покарання, ОСОБА_8 визначено додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.

Вимоги, викладені в касаційній скарзі, та узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі представник потерпілих не погоджується з рішенням апеляційного суду та просить скасувати його у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. На думку потерпілої сторони додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, призначене на строк 1 рік, із урахуванням усіх обставин справи, є занадто м`яким.

Обґрунтовуючи вимоги касаційної скарги представник потерпілого звертає увагу Суду на те, що саме дії ОСОБА_8 стали причиною дорожньо-транспортної пригоди, який будучи професійним водієм, свідомо допустив порушення ПДР, які призвели до дорожньо-транспортної пригоди, що він керував технічно несправним транспортним засобом, експлуатація якого не допускається, при цьому перевищив допустиму швидкість руху більше ніж у 2 рази.

Мотиви Суду

Перевіривши доводи, викладені в касаційній скарзі, зміст оскаржених судових рішень, колегія суддів виходить з наступного.

Підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції, згідно з ст. 438 Кримінального процесуального кодексу України є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. При вирішенні питання про наявність таких підстав, суд має керуватися приписами статей 412-414 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Висновки судів про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК у касаційній скарзі не оспорюються. В той же час доводи касаційної скарги, які зводяться до тверджень про м`якість призначеного ОСОБА_8 покарання, колегія суддів суду касаційної інстанції вважає безпідставними.

Відповідно до вимог статей 50, 65 КК покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, при його призначенні суд повинен ураховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Згідно з принципами співмірності та індивідуалізації покарання за своїм видом та розміром повинно бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій.

Загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору форми реалізації кримінальної відповідальності. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує урахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на призначення покарання.

Зміст судових рішень, ухвалених щодо ОСОБА_8 свідчить, що суди попередніх інстанцій дотримались наведених норм закону.

Призначаючи покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини його вчинення, зважив на наявність обставин, які пом`якшують покарання, якими, відповідно до положень ст. 66 КК визнав сприяння розкриттю злочину та щире каяття, та на відсутність обставин, які обтяжують покарання. Також суд звернув увагу на те, що ОСОБА_8 є особою раніше не судимою, працевлаштований, врахував стаж керування транспортними засобами, врахував його сімейний стан, наявність на утриманні двох дітей, наявність постійного місця реєстрації та проживання. Поза увагою місцевого суду не залишилася також позитивна характеристика ОСОБА_8 за місцем проживання та роботи, а також та обставина, що він не перебуває на обліках в органі пробації, у лікарів психіатра та нарколога.

Наведене вище дало суду підстави для призначення ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з призначенням додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 3 роки. При цьому суд не знайшов підстав для ізоляції ОСОБА_8 від суспільства з огляду на відсутність попередніх судимостей, його відповідальну поведінку під час судового засідання, відшкодування моральної шкоди потерпілим.

Місцевий суд при цьому врахував позицію потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , які просили не призначати обвинуваченому покарання у виді реального позбавлення волі, однак наполягали на застосуванні додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на максимальний строк, передбачений ч. 2 ст. 286 КК. Потерпілі вказали, що не мають претензій матеріального характеру та не заявляли цивільні позови, вказали, що ОСОБА_8 добровільно відшкодував моральні збитки в розмірі по 100000 грн кожній.

Зі змісту оскарженого рішення апеляційного суду вбачається, що потерпілі та їхній представник з апеляційними скаргами до суду не зверталися, у судовому засіданні суду апеляційної інстанції вважали постановлений щодо ОСОБА_8 вирок законним та обґрунтованим, рішення місцевого суду просили залишити без змін.

Колегія суддів апеляційного суду погодилася з призначеним обвинуваченому основним покаранням, а висновок місцевого суду про можливість перевиховання та виправлення ОСОБА_8 без ізоляції останнього від суспільства вважала правильним, з огляду на що рішення суду про призначення ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років та звільнення останнього від його відбування на підставі ст. 75 КК зі встановленням іспитового строку 3 роки залишила без змін.

В той же час колегія суддів суду апеляційної інстанції не погодилася з розміром додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, а відомості, що характеризують особу винного, вважала такими, що дають, можливість призначити ОСОБА_8 більш м`яке додаткове покарання, що передбачене санкцією ч. 2 ст. 286 КК. Зменшуючи розмір додаткового покарання, апеляційний суд, окрім обставин, які були враховані судом першої інстанції, додатково встановив та врахував обставини, які пом`якшують покарання, що подяка ОСОБА_8 від командування в/ч НОМЕР_2 та лист командира в/ч НОМЕР_3 свідчать, що ОСОБА_8 активно займається волонтерською діяльністю під час воєнного стану.

Санкцією частини 2 ст. 286 КК передбачено призначення покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до 3 років або без такого.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

З урахуванням додаткових обставин, що пом`якшують покарання, які суд апеляційної інстанції встановив, перевіряючи правильність призначення додаткового покарання за апеляційною скаргою сторони захисту, суд апеляційної інстанції постановив небезпідставне рішення про зміну вироку місцевого суду в частині призначення покарання, оскільки характер та кількість додаткових обставин, які пом`якшують покарання, впливають на висновки про суворість засобів примусу, необхідних за приписами статей 50,65 КК для досягнення мети покарання.

Призначене засудженому основне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років із додатковим покаранням у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 1 рік, в аспекті приписів ст. 414 КПК не можна вважати таким, що явно не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Згідно зі ст. 414 КПК невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або суворість. При цьому, зміст поняття «явно несправедливе покарання» уособлює не будь-яку відмінність в оцінці виду та розміру покарання з позиції суду відповідної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру, що вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом (хоча й у межах відповідної санкції статті) видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначено, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Призначене ОСОБА_8 покарання відповідає характеру вчинених дій та не вказує на наявність істотної диспропорції між визначеним судом видами та розмірами покарання.

У касаційній скарзі представника потерпілого відсутнє належне обґрунтування доводів про м`якість призначеного ОСОБА_8 покарання, яке би ставило під сумнів правильністьрішення апеляційного суду про зменшення розміру додаткового покарання.

Колегія суддів враховує, що в касаційній скарзі не заперечується обґрунтованість оскарженого рішення апеляційного суду в тій частині, де йдеться про наявність підстав до встановлення додаткових обставин, що пом`якшують покарання, та не ставиться під сумнів належність і повнота відповідного обґрунтування за наданими суду доказами.

Сама лише незгода потерпілої сторони з розміром призначеного додаткового покарання не може бути підставою для скасування судового рішення. Думка потерпілого щодо міри та розміру покарання засудженому має враховуватися під час призначення покарання, що було дотримано місцевим судом, водночас не є вирішальною для суду, про що у своїх рішеннях неодноразово вказував суд касаційної інстанції (постанови Верховного Суду від 28 січня 2020 року в справі № 183/492/18 (провадження № 51-10436км18), від 15 червня 2023 року в справі № 554/3882/22 (провадження № 51 - 1923км23), від 8 квітня 2021 року в справі № 161/684/20 (провадження № 51-5905км20).

Змінюючи вирок місцевого суду апеляційний суд дотримався вимог статей 409, 414, 418 КПК та загальних принципів кримінального процесуального законодавства, здійснивши апеляційний перегляд в межах і порядку, встановлених приписами статей 404, 405 цього Кодексу.

Процесуальних приводів до погіршення становища обвинуваченого апеляційний суд не мав. За приписами ч. 1 ст. 421 КПК обвинувальний вирок, ухвалений судом першої інстанції, може бути скасовано у зв`язку з необхідністю скасувати неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання або в інших випадках, коли це погіршує становище обвинуваченого, лише у разі, якщо з цих підстав апеляційну скаргу подали прокурор, потерпілий чи його представник, які з такими скаргами не звертались.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду попередньої інстанції, з огляду на що колегія суддів суду не вбачає підстав вважати їх обґрунтованими.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

За доводами, викладеними в касаційній скарзі представника потерпілих, Суд не вбачає безумовних підстав до скасування оскарженого судового рішення, а тому, відповідно до приписів п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК відмовляє у відкритті касаційного провадження.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Верховний Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 12 квітня 2023 року щодо засудженого ОСОБА_8 .

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3