ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1028/23 Справа № 207/1662/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою прокурора Кам`янської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 30 березня 2023 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000277,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська від 30 березня 2023 року у задоволенні клопотання слідчого СВ ВП №2 Кам`янського РУП ОСОБА_7 , погодженого прокурором Камянської окружної прокуратури ОСОБА_6 , було відмовлено.

Транспортний засіб марки «КамАЗ», модель 5511, д.н.з. НОМЕР_1 , помаранчевого кольору, вантажний, типу Самоскид-С передано власнику ОСОБА_8 , на відповідальне зберігання під розписку.

Рішення суду обґрунтовано тим, що з пояснень власника транспортного засобу ОСОБА_8 , доданих до клопотання, убачається, що останній 26.03.2023 року домовився з господарем будинку по АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_9 , що він розбере його сарай та вивезе шлакоблок та будівельне сміття. Він погрузив шлакоблок зі сміттям до Камазу та за його вказівкою вивіз до гаражів, де він збирався будувати гараж.

Тож, слідчий суддя дійшов висновку, що слідчим не доведено існування правових підстав для накладення арешту на майно, передбачених ч. 2 ст.170 КПК України, про які вказано у його клопотанні, оскільки ним не надано доказів, що майно, на яке просила накласти арешт, є речовим доказом у кримінальному провадженні за ч.1 ст.239 КК України та засобом вчинення даного злочину. Крім того, слідчим не доведено суду, що саме позбавлення власника чи володільця майна права користуватись майном призведе до збереження речового доказу, та незастосування такого крайнього заходу, як арешт майна, приведе до його знищення чи приховування.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 30 березня 2023 року та постановити нову ухвалу, наклавши арешт на: транспортний засіб «КамАЗ», модель 5511, д.н.з. НОМЕР_1 , помаранчевого кольору, вантажний, типу Самоскид-С; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 ; ключі від вказаного транспортного засобу НОМЕР_1 з позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 26.03.2023 року об 11.31 годині до чергової частини ВП №2 Кам`янського РУП з лінії 102 надійшло повідомлення про те, що невстановлена особа на вантажному автомобілі «КамАЗ 5511», д.н.з. НОМЕР_1 , в районі вул. Приміської в м. Кам`янське у невстановленому місці, порушуючи спеціальні правила, здійснила незаконне вивезення та вивантаження будівельного сміття та землі, чим завдала шкоди довкіллю.

За даним фактом 27.03.2023 року СВ ВП № 2 Кам`янського РУП ГУ НП в Дніпропетровській області внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000233 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 239 КК України.

26.03.2023 року було проведено огляд місця події, а саме ділянки місцевості, розташованої поблизу провулку Матового в м Кам`янське, на відстані 15-20 м. від гаражного кооперативу, в ході якого виявлено та вилучено наступне: транспортний засіб марки «КамАЗ», модель 5511, д.н.з. НОМЕР_1 , помаранчевого кольору, вантажний, типу Самоскид-С, власником якого є ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кузові якого знаходяться будівельні матеріали у вжитому стані, а саме їх уламки неправильної форми та різних розмірів, опечатаний паперовими бирками; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, НОМЕР_2 , ключі від транспортного засобу НОМЕР_1 - поміщено та опечатано до спец пакету Н1ІУ SUD 1 155229.

26.03.2023 року постановою слідчого вказані вище предмети визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

Прокурор зазначає, що в результаті вчинення вказаного кримінального правопорушення відбулося забруднення і псування земель побутовими відходами, шкідливими для життя, здоров`я людей та довкілля. Вищевказана діяльність здійснювалась за допомогою транспортного засобу , «КамАЗ», модель 5511, д.н.з. НОМЕР_1 , помаранчевого кольору, вантажний, типу Самоскид-С, який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_8 . Тобто, даний транспортний засіб - автомобіль «КамАЗ», модель 5511, д.н.з. НОМЕР_1 використовувався як знаряддя вчинення злочину та є в розумінні ч.1 ст. 98 КПК України речовим доказом. До того ж, досудове розслідування у зазначеному кримінальному провадженні триває, частина будівельного сміття, яке не встигли вивантажити до приїзду поліції на місце події, знаходиться в кузові вказаного автомобіля, розмір шкоди заподіяної довкіллю на теперішній час не встановлений.

Заслухавши доповідь головуючого судді, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Згідно ч.1 ст.170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

З метою забезпечення збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Частиною 10 статті 170 КПК України заборонено застосування арешту майна, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 4 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Згідно ч.2 ст.171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Так, з наданих матеріалів убачається, що 26.03.2023 року об 11.31 годині до чергової частини ВП №2 Кам`янського РУП з лінії 102 надійшло повідомлення про те, що невстановлена особа на вантажному автомобілі «КамАЗ 5511», д.н.з. НОМЕР_1 , в районі вул. Приміської в м. Кам`янське у невстановленому місці, порушуючи спеціальні правила, здійснила незаконне вивезення та вивантаження будівельного сміття та землі, чим завдала шкоди довкіллю.

За даним фактом 27.03.2023 року СВ ВП № 2 Кам`янського РУП ГУ НП в Дніпропетровській області внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000233 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 239 КК України.

26.03.2023 року в період часу з 12.10 години по 12.40 годину слідчим СВ ВП № 2 Кам`янського РУП ГУ НП в Дніпропетровській області був проведений огляд місця події, а саме ділянки місцевості, розташованої поблизу провулку Матового в м Кам`янське, на відстані 15-20 метрів від гаражного кооперативу, в ході якого виявлено та вилучено: транспортний засіб марки «КамАЗ», модель 5511, д.н.з. НОМЕР_1 , помаранчевого кольору, вантажний, типу Самоскид-С, власником якого є ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кузові якого знаходяться будівельні матеріали у вжитому стані, а саме їх уламки неправильної форми та різних розмірів, опечатаний паперовими бирками; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, НОМЕР_2 , ключі від транспортного засобу НОМЕР_1 , поміщені та опечатані до спец пакету НПУ SUD1155229.

Постановою слідчого СВ ВП № 2 Кам`янського РУП ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 від 26.03.2023 року вказане вище майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000233 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 239 КК України.

27 березня 2023 року, слідчий СВ відділення поліції №2 Кам`янського РУП ОСОБА_7 звернулась до суду з клопотанням, погодженим прокурором Камянської окружної прокуратури ОСОБА_6 , в якому просила накласти арешт на транспортний засіб марки «КамАЗ», модель 5511, д.н.з. НОМЕР_1 , помаранчевого кольору, вантажний, типу Самоскид-С, у кузові якого знаходяться будівельні матеріали у вжитому стані, а саме їх уламки неправильної форми та різних розмірів, опечатаний паперовими бирками;свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, НОМЕР_3 ; ключі від транспортного засобу НОМЕР_1 - поміщено та опечатано до спец пакету НПУ SUD1155229.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

При постановленні ухвали слідчим суддею вказані вимоги кримінального процесуального закону було дотримано.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 р. у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна слідчий суддя зазначив, що слідчим не доведено існування правових підстав для накладення арешту на майно, передбачених ч. 2 ст.170 КПК України, про які вказано у його клопотанні, оскільки ним не надано доказів, що майно, на яке просила накласти арешт, є речовим доказом у кримінальному провадженні за ч.1 ст.239 КК України та засобом вчинення даного злочину. Крім того, слідчим не доведено суду, що саме позбавлення власника чи володільця майна права користуватись майном призведе до збереження речового доказу, та незастосування такого крайнього заходу, як арешт майна, приведе до його знищення чи приховування.

Колегія суддів цілком погоджується з таким висновком слідчого судді та вважає за необхідне зазначити по-перше те, що у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для висновку про наявність у даному кримінальному провадженні підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, достатньо обґрунтованої для вжиття за клопотанням слідчого заходів забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна. На думку колегії суддів, з урахуванням того, що на даний час у цьому кримінальному провадженні будь-якій особі не повідомлено про підозру, беззаперечно свідчить про відсутність у сторони обвинувачення обґрунтування такої підозри, достатньої для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження.

Посилання ж прокурора в апеляційній скарзі на те, що майно, зокрема, автомобіль «КамАЗ», модель 5511, д.н.з. НОМЕР_1 на яке слідчий просив у клопотанні накласти арешт, є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, в результаті вчинення якого відбулося забруднення і псування земель побутовими відходами, шкідливими для життя, здоров`я людей та довкілля, та є в розумінні ч.1 ст. 98 КПК України речовим доказом, а досудове розслідування у зазначеному кримінальному провадженні триває, частина будівельного сміття, яке не встигли вивантажити до приїзду поліції на місце події, знаходиться в кузові вказаного автомобіля, розмір шкоди заподіяної довкіллю на теперішній час не встановлений, мають, на думку колегії суддів, характер нічим не підтверджених припущень.

Таким чином, матеріали клопотання не містять належних та беззаперечних доказів того, що майно, на яке прокурор просить накласти арешт, повною мірою відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, і прокурором суду не надано жодного доказу, який би підтверджував вказане, у зв`язку з чим апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не містить чітких підстав, у зв`язку з якими потрібно здійснити саме арешт майна, тобто стороною обвинувачення не доведено правової підстави для арешту вказаного у клопотанні майна, можливість використання цього майна як доказу у кримінальному провадженні, розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, що ставить під сумнів правомірність проведення слідчих дій відносно даних подій і наявність правової підстави для арешту зазначеного майна.

Не доведено органом досудового розслідування й існування ризиків, визначених у абзаці другому ч.1 ст.170 КПК України, а саме приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження, або достатність підстав вважати, що такі ризики можуть мати місце у даному кримінальному провадженні. Не містять надані матеріали і будь-яких відомостей на обґрунтування того, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання в права і свободи особи, про який йдеться в апеляції прокурора, завдяки чому може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий звернувся до суду із клопотанням про накладення арешту на вищенаведене майно.

Отже, переглядаючи оскаржене судове рішення в межах апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що доводи апеляційної скарги прокурора не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду, а тому підлягають залишенню без задоволення, а оскаржувана ухвала, як законна та обгрунтована, підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст.404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора Кам`янської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 30 березня 2023 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000277- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ______________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4