УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.07.2023 Справа №607/24381/18

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисниці ОСОБА_5 , у м.Тернополі в залі суду у відкритому судовому засіданні під час розгляду кримінального провадження №0000862, стосовно ОСОБА_6 про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.286 КК У країни,-

встановив:

Стороною захисту заявлено клопотання у якому зазначено: «Стороною обвинувачення в кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № за № 0000862 від 25.03.2018 року, під час судового розгляду долучено до матеріалів справи в якості доказів протокол проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_6 від 10 жовтня 2018 року та висновок експерта № 1105/18-22 від 20.11.2018 року. Вважаємо вказані докази очевидно недопустимими, що обгрунтовується наступним. Згідно п.1 ч.3 ст.87 КПК України недопустимими є докази, що були отримані з показань свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні. З аналізу протоколу проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_6 від 10 жовтня 2018 року вбачається, що вказана слідча дія проведена за його участю в процесуальному статусі «свідок». В подальшому, 24 жовтня 2018 року ОСОБА_4 в цьому кримінальному провадженні набув статусу підозрюваного , а 21 листопада 2018 року - обвинуваченого. Тому, протокол проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_7 від 10 жовтня 2018 року в процесуальному статусі свідка є недопустимим доказом, так як здобутий завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини шляхом отримання показань від свідка, який надалі буде визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні. В подальшому, ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 листопада 2018 року була призначена експертиза механізму та обставин скоєння ДТП та надано експерту вихідні дані отримані під час проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_4 в якості свідка. Враховуючи наведене, отриманий висновок експерта № 1105/18-22 від 20.11.2018 року у відповідності до ст.87 КПК України є недопустимим доказом, так як здобутий завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини шляхом отримання показань від свідка, який надалі буде визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні. Згідно з ч.2 ст.89 КПК України у разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате. Аналіз ст.89 КПК України дозволяє дійти висновку, що законодавець ознаки недопустимості доказів поділяє на очевидні та неочевидні. Залежно від цього визначається момент прийняття рішення щодо недопустимості доказів, який окреслений межами судового розгляду. Очевидно недопустимими є ті докази, про недопустимість яких прямо вказується в КПК України. Це означає, що очевидно недопустимим є доказ, будь- яке порушення процедури отримання якого згідно положень КПК України є безумовною підставою визнання його недопустимим. Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у інформаційному листі №223-1446/0/4-12 від 05 жовтня 2012 року «Про деякі питання порядку здійснення судового розгляду в судовому провадженні у першій інстанції відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» зазначено, що відомості, матеріали та інші фактичні дані, отримані органом досудового розслідування в непередбаченому процесуальним законом порядку чи з його порушенням, є очевидно недопустимими, а це відповідно до ч.2 ст.89 КПК тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате. Зазначене правило застосовується і щодо доказів, отриманих внаслідок істотного порушення прав та свобод людини (ст.87 КПК України) за умови підтвердження сторонами кримінального провадження їх очевидної недопустимості. В іншому випадку суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення (п.8). Враховуючи наведене, керуючись п.1 ч.3, ч.4 ст.87, ч.2 ст.89 КПК України, прошу визнати очевидно недопустимими докази у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № за №0000862 від 25.03.2018 року, а саме: протокол проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_8 від 10 жовтня 2018 року та висновок експерта № 1105/18-22 від 20.11.2018 року».

В судовому засіданні захисник ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_6 підтримали клопотання, посилаючись на зазначені у ньому мотиви.

Прокурор ОСОБА_3 заперечив щодо задоволення клопотання, пояснивши, що перед слідчим експериментом ОСОБА_6 було роз`яснено права. Від нього скарг не поступило.

Згідно з положеннями статей 86, 87 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому КПК України. Недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією і законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Відповідно до ст.240 КПК України з метою перевірки й уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий, прокурор має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань; Під час проведення слідчого експерименту можуть проводитися вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складатися плани схеми, виготовлятися графічні зображення, відбитки та зліпки, які додаються до протоколу; До участі в слідчому експерименті можуть бути залучені підозрюваний, потерпілий, свідок, захисник, представник; Про проведення слідчого експерименту слідчий, прокурор складає протокол згідно з вимогами цього Кодексу. Крім того, у протоколі докладно викладаються умови і результати слідчого експерименту.

На стадії судового розгляду прокурор ОСОБА_3 оголосив Протокол проведення слідчого експерименту від 10 жовтня 2018 року і надав його для долучення до судового провадження. З нього вбачається, що слідчий експеримент проведено з участю потерпілої ОСОБА_9 та водія ОСОБА_6 в присутності понятих ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , з метою перевірки та уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин дорожньо-транспортної пригоди. Перед його проведенням ОСОБА_6 було роз`яснено права передбачені статями 59, 63 Конституції України та ст.384 КПК України, але він відмовився підписувати протокол. Жодних зауважень чи заперечень до Протоколу проведення слідчого експерименту від 10 жовтня 2018 року ОСОБА_6 не зазначив.

Стороною захисту не надано суду доказу того, що при проведенні слідчого експерименту слідчий ОСОБА_12 вчинив діяння, які порушили права чи свободи ОСОБА_6 , або у будь-якій формі протиправно здійснював вплив на нього щодо надання пояснень про участь у ДТП. Отже, дії слідчого СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_12 були спрямовані на перевірку обставин вчинення ДТП.

На підставі п.1 ч.3 ст.87 КПК України суд має визнати недопустимими докази, що були отримані з показань свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні.

Зміст цієї норми права вказує на те, що вона має застосовуватися за умови, коли на час отримання показань від свідка уже існували дані, що його буде визнано підозрюваним чи обвинуваченим, але, всупереч наявності у такої особи права на мовчання та свободи від самовикриття, слідчий чи прокурор вчиняє дії, спрямовані на отримання показань від неї. Саме такі дії, а не власне факт отримання показань від свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим, мають визнаватися істотним порушенням прав людини і основоположних свобод.

З матеріалів судового провадження вбачається, що відомості про ДТП до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено не стосовно особи, а за фактом кримінального правопорушення. При проведенні судової автотехнічної експертизи та складанні висновку експерта №1105/18-22 від 20.11.2018 року експертом ОСОБА_13 протокол допиту свідка ОСОБА_6 не досліджувався, що вбачається з його змісту.

Враховуючи наведені обставини суд приходить до висновку, що клопотання сторони захисту про визнання очевидно недопустимими доказами Протоколу проведення слідчого експерименту від 10 жовтня 2018 року та Висновку експерта №1105/18-22 від 20.11.2018 року, який на ньому базується, тобто похідного від первинного доказу, є безпідставним. Отже, для визнання вищевказаних доказів очевидно недопустимими підстав немає.

Керуючись статями 7, 86, 87, 89, 240, 250 КПК України,

постановив:

В задоволенні клопотання захисниці ОСОБА_14 про визнання очевидно недопустимими доказами протоколу проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_6 від 10 жовтня 2018 року та висновку експерта №1105/18-22 від 20.11.2018 року, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення.

СуддяОСОБА_1