Ухвала

Іменем України

07 вересня 2023 року

м. Київ

справа № 469/1115/21

провадження № 51-5298 ск 23

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах засудженого

ОСОБА_5 на вирок Березанського районного суду Миколаївської області

від 11 листопада 2022 року та вирок Миколаївського апеляційного суду від 15 червня 2023 року.

Суть питання та встановлені судом обставини

Вироком Березанського районного суду Миколаївської області від 11 листопада

2022 року ОСОБА_5 визнано невинуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 та ст. 128 КК України, та виправдано його за зазначеним обвинуваченням. Цим же вироком ОСОБА_5 засуджено за ч. 1 ст. 152 КК України

до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців.

Вироком Миколаївського апеляційного суду від 15 червня 2023 року вказаний вирок місцевого суду скасовано. Ухвалено новий вирок, яким ОСОБА_5 засуджено

до покарання у виді позбавлення волі за: ч. 1 ст. 152 КК України - на строк 4 роки

6 місяців; ч. 2 ст. 185 КК України - на строк 4 роки 6 місяців; ст. 128 КК України

- на строк 2 роки. На підставі ч. 1 ст. 70 цього Кодексу за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарань, ОСОБА_5 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років.

Адвокат ОСОБА_4 звернулася до суду з касаційною скаргою, в якій порушує питання про перегляд у касаційному порядку зазначених судових рішень, просить

їх скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Мотиви Суду

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК України, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог пунктів 1, 3, 4 ч. 2, частин 4, 6 вказаної статті.

Згідно зі ст. 427 цього Кодексу в касаційній скарзі, серед іншого, зазначаються найменування суду касаційної інстанції, судове рішення, що оскаржується, обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень. Крім того, до касаційної скарги додаються оформлені належним чином документи, що підтверджують повноваження захисника, а також копії касаційної скарги з додатками в кількості, необхідній для надіслання сторонам кримінального провадження і учасникам судового провадження.

Відповідно до ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність і невідповідність призначеного судом покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. При вирішенні питання

про наявність зазначених підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального

та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Тобто суд касаційної інстанції є судом права, а не факту.

Посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати конкретні порушення закону, що є підставою для їх скасування

чи зміни, а також належним чином обґрунтувати свої доводи. Кожна із зазначених підстав скасування чи зміни судових рішень є самостійною та потребує зазначення доводів із їх належним обґрунтуванням.

Так, коли сторона вимагає скасування або зміни судового рішення, посилаючись

на порушення, допущене під час кримінального провадження, вона має обґрунтувати не лише наявність такого порушення, але й надати доводи тому, що воно істотно позначилося на можливостях сторони відстоювати свою позицію у справі і не було виправлено в ході кримінального провадження. Для цього сторона має продемонструвати, що вона під час кримінального провадження вжила заходів

у межах процесуальних можливостей, наданих їй кримінальним процесуальним законодавством, для виправлення ситуації, що склалася внаслідок стверджуваного порушення. Крім того, коли сторона вимагає скасування судових рішень і призначення судового розгляду в суді відповідної інстанції, вона має вказати, яким чином таке скасування дозволить виправити порушення, на яке вона посилається.

Однак, всупереч вищевказаному адвокат ОСОБА_4 зазначених вимог процесуального закону не дотрималася.

Зокрема, адвокат в порушення вимог кримінального процесуального закону адресує свою касаційну скаргу Верховному Суду України. При цьому, Законом України

«Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України

та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року, що набрав чинності 15 грудня 2017 року, внесено зміни до Кримінального процесуального кодексу України

та визначено, що судом касаційної інстанції є Верховний Суд.

Окрім цього, позиція скаржника є непослідовною та неузгодженою, оскільки,

як вбачається зі змісту касаційної скарги та доданих до неї копій судових рішень, адвокат вказує на оскарження нею одночасно вироку суду першої інстанції та вироку апеляційного суду, яким зазначене судове рішення було скасовано, тобто поза

її увагою залишилось те, що вирок місцевого суду в даному випадку не може бути предметом перегляду касаційного суду.

Також, адвокат, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, як на підстави для скасування оскарженого вироку апеляційного суду, доводів на обґрунтування зазначеної позиції з урахуванням положень статей

412, 413 КПК України не наводить.

Натомість адвокат, надаючи свою оцінку доказам, заперечує правильність встановлення фактичних обставин кримінального провадження та посилається по суті на неповноту судового розгляду, що в силу статей 433, 438 КПК України не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.

Крім того, адвокат, вказуючи на недоведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 152, ч. 2 ст. 185, ст. 128 КК України, наводить доводи щодо невідповідності призначеного покарання тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень та особі засудженого, тобто вказує на підставу, передбачену п. 3 ч. 1 ст. 438 КПК України, для скасування судового рішення,

чим допустила суперечності.

При цьому, скаржник, посилаючись на незаконність судового рішення з підстави, передбаченої п. 3 ч. 1 ст. 438 КПК України, взагалі не обґрунтовує наведене

зважаючи на положення ст. 414 КПК України.

Окрім вказаного, адвокат, згадуючи про невмотивованість вироку апеляційного суду, не зазначає, які саме доводи апеляційної скарги суд апеляційної інстанції не перевірив та на які з них не надав відповіді у вищевказаному судовому рішенні.

Відсутність у скарзі належного обґрунтування з огляду на те, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах касаційної скарги, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

До того ж адвокат на виконання вимог ч. 4 ст. 427 КПК України не підтвердила своїх повноважень на участь у кримінальному провадженні щодо засудженого ОСОБА_5 саме у суді касаційної інстанції, як того вимагають положення ст. 50 КПК України.

Крім цього, адвокату ОСОБА_4 слід звернути увагу, що з урахуванням вимог, викладених у ч. 6 ст. 427 КПК України, копії оскаржуваного судового рішення,

як доданого до касаційної скарги додатку, вона має долучити у кількості, необхідній для надіслання сторонам кримінального провадження і учасникам судового провадження.

Відповідно до ст. 429 КПК України суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених статтею 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки касаційної скарги і встановлюється строк, необхідний для їх усунення,

що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою,

яка подала касаційну скаргу.

Ураховуючи викладене, керуючись ст. 429 КПК України, колегія суддів вважає

за необхідне залишити скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків.

З цих підстав Суд постановив:

Касаційну скаргу адвоката ОСОБА_4 на вирок Березанського районного суду Миколаївської області від 11 листопада 2022 року та вирок Миколаївського апеляційного суду від 15 червня 2023 року щодо засудженого ОСОБА_5 залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків - п`ятнадцятьднів із дня отримання копії цієї ухвали.

У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_6 ОСОБА_3