Єдиний унікальний номер 185/3799/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2023 року. м. Павлоград.

Павлоградський міськрайонний суд

Дніпропетровської

області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді кримінальне провадження, зареєстроване у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000249 від 09 травня 2022 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , уродженця м. Олександрія Кіровоградської області, громадянина України, з загальною середньою освітою, військовослужбовця військової служби за контрактом, навідник 2 десантно-штурмового взводу 7 десантно-штурмової роти 3 десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_2 , солдата, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 408 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

уродженця села Нова Буда Радомишльського району Житомирської області,

громадянина України, з неповною середньою освітою, військовослужбовця

військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період,

старший стрілець 2 десантно-штурмового взводу 7 десантно-штурмової роти 3

десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_2 , солдата,

зареєстрованого за адресою:

АДРЕСА_2 , одруженого, маючого на утриманні двох

неповнолітніх дітей ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживаючого за адресою:

АДРЕСА_3 . В силу ст. 89 КК

України раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 408 КК України,

за участі прокурора ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

В С Т А Н О В И В:

Згідно ст. 1 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень. На підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в України» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-IX, в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб введено воєнний стан. Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженого Законом України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14 березня 2022 року № 2119-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженого Законом України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 21 квітня 2022 року № 2212-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб. Наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 19 листопада 2021 № 287 рекрут ОСОБА_3 , призначений на посаду навідника 2 десантно-штурмового взводу 7 десантно-штурмової роти 3 десантно-штурмового батальйону вказаної військової частин, зарахований до списків особового складу та на всі види забезпечення, вважається таким, що справи та посаду прийняв та приступив до виконання службових обов`язків за посадою. Разом з тим, рекрут ОСОБА_3 19 листопада 2021 року прибув з ІНФОРМАЦІЯ_5 до військової частини НОМЕР_2 для проходження військової служби за контрактом та цього ж дня наказом командира цієї військової частин (по стройовій частині) №287 від 19 листопада 2021 року рекрута ОСОБА_3 зараховано до списків особового складу та на всі види забезпечення цієї військової частини та призначено на посаду навідника 2 десантно-штурмової взводу 7 десантно-штурмової роти 3 десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_2 . Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 16 березня 2022 року № 68 солдат ОСОБА_3 вважається таким, що прибув до складу сил та засобів, які беруть безпосередню участь у бойових діях та забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії та приступив до виконання службових обов`язків з навчання, після проходження базової загально - військової підготовки. Відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» та згідно Указу Президента України № 69/2022 від 24 лютого 2022 року «Про загальну мобілізацію» громадянин ОСОБА_4 був призваний на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період у Збройні Сили України. Наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 14 березня 2022 року № 66 солдата ОСОБА_4 призначено на посаду старшого стрільця 2 десантно-штурмового взводу 7 десантно-штурмової роти 3 десантно-штурмового батальйону вказаної військової частин та зараховано до списків особового складу та на всі види забезпечення. У відповідності до ст.ст. 17, 65 Конституції України ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону. Згідно зі ст.ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військовослужбовець зобов`язаний: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю й гідністю військовослужбовця, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від їх вчинення товаришів по службі, бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, показувати приклад дисциплінованості, неухильного виконання вимог законодавства. Військова дисципліна це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України. Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності військовій присязі. Відповідно до ст. 12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові. За приписами статей 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місці служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника). Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять), чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Являючись військовослужбовцем військової служби за контрактом солдат ОСОБА_3 та військовослужбовець за призовом під час мобілізації, на особливий період солдат ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язані свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України, бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців. Проте солдат ОСОБА_3 та солдат ОСОБА_4 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, та маючи можливість належно їх виконувати, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, свідомо допустили їх порушення та вчинили військовий злочин проти встановленого порядку проходження військової служби, за наступних обставин. 07 травня 2022 року солдат ОСОБА_3 та солдат ОСОБА_4 , усвідомлюючи реальну можливість участі у веденні бойових дій, вирішили не виконувати свої обов`язки щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України та взагалі ухилитися від військової служби у військовій частині НОМЕР_2 . Близько 13 годині 00 хвилин 07 травня 2022 року солдат ОСОБА_3 будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, реалізуючи свій злочинний намір, за попередньою змовою групою осіб із військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, старшим стрільцем 2 десантно-штурмового взводу 7 десантна-штурмової роти 3 десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_2 солдатом ОСОБА_4 , діючи з прямим та єдиним умислом, направленим на ухилення від військової служби, без наміру її проходження у майбутньому, незаконно припинили виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України, в умовах воєнного стану, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 9, 11, 16, 125, 126, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 14 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, без відповідних дозволів командирів, начальників та без поважних причин, самовільно залишили місце служби, тимчасове розташування підрозділу військової частини НОМЕР_2 , яка дислокується у АДРЕСА_4 . В подальшому, продовжуючи реалізовувати свій умисел на самовільне залишення місця несення служби, з метою ухилитися від проходження військової служби, солдат ОСОБА_3 та солдат ОСОБА_4 перебували поза межами місця несення служби. При цьому, вільний час, який з`явився у солдата ОСОБА_3 та солдата ОСОБА_4 , у зв`язку із ухиленням від обов`язків з військової служби шляхом самовільного залишення місця служби, останні використовували на власний розсуд, не пов`язуючи його із виконанням обов`язків з військової служби, приховуючи свою належність до Збройних Сил України.

Так, 09 травня 2022 року о 09 год. 15 хв. солдат ОСОБА_3 та солдат ОСОБА_4 , будучи одягнутими у цивільний одяг, з метою приховати свою належність до Збройних Сил України та знаходячись у транспортному засобі, який прямував із м. Бахмут до м. Дніпро, під час вчинення кримінального правопорушення, при спробі виїхати за межі Донецької області, були зупинені на блокпосту, неподалік ресторану « ІНФОРМАЦІЯ_6 » на автодорозі між містами Дружківка та АДРЕСА_5 та після перевірки їх документів, солдати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були затримані посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_7 , тим самим фактично припинено вчинення даного триваючого кримінального правопорушення. Таким чином, військовослужбовець військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_2 солдат ОСОБА_3 та військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період військової частини НОМЕР_2 солдат ОСОБА_4 , за викладених вище обставин обґрунтовано обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України дезертирство, тобто самовільне залишення місця служби з метою ухилитися від військової служби, за попередньою змовою групою особою, вчинене в умовах воєнного стану.

Отже, солдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом і проходячи її на посаді навідника 2 десантно-штурмового взводу 7 десантно-штурмової роти 3 десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_2 , за попередньою змовою групою осіб із військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, старшим стрільцем 2 десантно-штурмового взводу 7 десантно-штурмової роти 3 десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_2 солдатом ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , діючи з прямим та єдиним умислом, направленим на ухилення від військової служби, без наміру її проходження у майбутньому, незаконно припинили виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України, в умовах воєнного стану, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 9, 11, 16, 125, 126, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 14 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, без відповідних дозволів командирів, начальників та без поважних причин, близько 13 год. 00 хв. 07 травня 2022 самовільно залишили місце служби, тимчасове розташування підрозділу військової частини НОМЕР_2 , яка дислокується у АДРЕСА_4 , та продовжили ухилятись від військової служби, проводячи час на власний розсуд не пов`язуючи із проходженням військової служби, до 09 год. 15 хв. 09 травня 2022 року, до моменту їх затримання під час вчинення кримінального правопорушення, при спробі виїхати за межі Донецької області, при перевірці документів посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_7 у ЗСУ на блокпосту, неподалік ресторану « ІНФОРМАЦІЯ_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 » на автодорозі між містами Дружківка та АДРЕСА_5 , тим самим фактично припинено вчинення даного триваючого кримінального правопорушення

Отже, солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період і проходячи її на посаді старшого стрільця 2 десантно-штурмового взводу 7 десантно-штурмової роти 3 десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_2 , за попередньою змовою групою осіб із військовослужбовцем військової служби за контрактом навідником 2 десантно-штурмового взводу 7 десантно-штурмової роти 3 десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_2 солдатом ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , діючи з прямим та єдиним умислом, направленим на ухилення від військової служби, без наміру її проходження у майбутньому, незаконно припинили виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України, в умовах воєнного стану, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 9, 11, 16, 125, 126, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 14 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, без відповідних дозволів командирів, начальників та без поважних причин, близько 13 год. 00 хв. 07 травня 2022 самовільно залишили місце служби, тимчасове розташування підрозділу військової частини НОМЕР_2 , яка дислокується у АДРЕСА_4 , та продовжили ухилятись від військової служби, проводячи час на власний розсуд не пов`язуючи із проходженням військової служби, до 09 год. 15 хв. 09 травня 2022 року, до моменту їх затримання під час вчинення кримінального правопорушення, при спробі виїхати за межі Донецької області, при перевірці документів посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_7 у ЗСУ на блокпосту, неподалік ресторану « ІНФОРМАЦІЯ_6 » на автодорозі між містами Дружківка та Краматорськ Донецької області, тим самим фактично припинено вчинення даного триваючого кримінального правопорушення.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у пред`явленому обвинуваченні не визнав, та суду показав, що він проходив службу у військовій частини НОМЕР_2 . 09 травня 2022 року, приблизно о 09 год., він та ОСОБА_4 були одягнутими у цивільний одяг та знаходячись у транспортному засобі, який прямував із м. Бахмут до м. Дніпро. Коли виїхати за межі Донецької області, то були зупинені на блокпосту на автодорозі між містами Дружківка та Краматорськ Донецької області, та після перевірки їх документів були затримані військовими зонального відділу Військової служби правопорядку у ЗСУ. Вину свою за ч. 4 ст. 408 КК України не визнає, так як він із ОСОБА_4 не домовлялися покидати частину, їхали в одному автобусі випадково. Їхав він до м. Дніпро, а потім у м. Миколаїв до частини, що б дізнатися чому його привезли у Донецьку область із м. Житомир де він вчився, та його направили у м. Миколаїв, а привезли у м. Северодонецьк. Вчитися він ще повинен був 1 місяць. У військовій службі він нічого не казав щодо своїх заперечень щодо місця здійснення своєї служби. Рапорти також не писав щодо того, що поїхав, але був спільний рапорт від військовослужбовців щодо їх переводу у іншу частину, так перед виходом на позицію у нього не було каски, бронежилета, та не було підтримки інших служб, коли він та інші його товариші перебували "на точці". На його думку у нього були незаконні підстави залишити місце дислокації, але він з вище наведеного боявся за своє життя. В останньому слові він визнав себе винним, та має намір повернутися до своєї військової частини для здійснення бойового обов`язку.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у пред`явленому обвинуваченні не визнав, та надав суду аналогічні покази, які надавав в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , та на запитання суду додав, що він бойового опиту не мав, не мав бронежилету. Коли його відправляли на позицію, то він говорив своєму командирові, що у нього не має воєнного білету, що він не приймав присяги, та він отримав відповідь, щоб йшов куди захочу, що він і зробив. Покидаючи військову частину він хотів дома в`язати все, що потрібно для проходження служби, для налагодження документів, та знову повернутися до м. Бахмут. В останньому слові він визнав себе винним, та має намір повернутися до своєї військової частини для здійснення бойового обов`язку.

Суд оцінює показання обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 недостовірними щодо відсутності у них умислу та мотиву вчиняти дезертирство, те що вони покинули місце несення служби за згодою керівництва, яке саме дало дозвіл покинути воєнну службу, та вважає наведене надуманими, заявленими з метою уникнути відповідальності за скоєне, оскільки ці доводи не відповідають фактичним обставинам справи, не підтверджуються дослідженими в суді доказами.

Винність обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в скоєнні інкримінованого їм злочину повністю підтверджується сукупністю доказів, а саме показами самих обвинувачених, які в судовому засіданні підтвердили той факт, що дійсно покинули місце несення служби, показами свідків, письмовими матеріалами справи, які містяться у матеріалах кримінального провадження, та безпосередньо дослідженими у судовому засіданні.

Так, свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні показав, що на даний час є військовослужбовцем військової десантної штурмової бригади, заступником командира батальйону. Обвинувачених він знає, але стосунків не підтримує. У квітні 2022 року їх військова частина виконувала свої обов`язки у районі м. Лиман Донецької області. 25.04.2022 року був наступ противника, тому вони перемістилися у іншу позицію, при цьому кількість особливого стану були поранені, загиблі, інші вирушили далі. 26.04.2022 року перший особовий склад почали збирати до купи, а саме деякі військовослужбовці прийшли самі з позиції, деякі пішли у невідомому напрямку, яких почали зупиняти на блокпостах, та таких чоловіків було велика кількість. Причинами в основному був страх загибелі. Серед таких чоловіків були обвинувачені ОСОБА_11 та ОСОБА_3 , з якими відповідно було проведено співбесіду, у тому числі і з психологом та лікарем, за результатом яких протипоказань не було виконувати свої службові обов`язки, але вони відмовились, та покинули позиції. 07.05.2022 року, після обіду, під час шикування та перевірки особового складу було виявлено відсутніми ОСОБА_11 та ОСОБА_3 .. Окремого дозволу на те, що б покинути місце дислокації, у ОСОБА_11 та ОСОБА_3 не було. В цей же день було повідомлено відділ щодо винесення відповідних документів щодо того, що солдати відсутні на місці, та проходить робота щодо їх пошуків. Ввечері, того ж дня, обвинувачених було доставлено до Бахмутської прокуратури. Затримані вони були у транспортному (автобусі) засобі на блокпосту, та при собі не мали ні зброї, ні військового одягу. Раніше про поганий стан здоров`я або інші причини від ОСОБА_11 та ОСОБА_3 він не чув, тим паче були медики, які завжди оглядали солдатів.

Свідок ОСОБА_12 у судовому засіданні показав, що обвинувачених він знає у зв`язку із виконанням своїх службових обов`язків. 28.04.2022 року був наказ щодо виконання обов`язків, з яким було ознайомлено у тому числі і ОСОБА_11 та ОСОБА_3 . Обвинувачені мали все необхідне для здійснення служби. 07.05.2022 року о 13.00 було встановлено, що за місцем відбування служби, а саме м. Бахмут ОСОБА_11 та ОСОБА_3 були відсутні. Територія була огороджена парканом, та який був під охороною інших військовослужбовців. З обвинуваченими проводили пояснювальні роботи щодо невиконання наказів та про кримінальну відповідальність, та останні були ознайомленні з наслідками. ОСОБА_11 звертався до нього, що хоче перевестися у іншу частину, але він не міг задовольнити його бажання. Останній казав, що не хоче нести службу. Від ОСОБА_3 він також чув особисто, що той не хоче служити більше, та просився перевестись у іншу бригаду, але то було тільки на словах, без письмового підтвердження.

Свідок ОСОБА_13 у судовому засіданні показав, що 09.05.2022 року о 07.40 год. він стояв на блокпосту біля м. Дружківка, та у той час під`їхала маршрутка білого кольору, яка прямувала з м. Бахмут до м. Дніпро. Під час перевірки документів обвинувачений ОСОБА_3 повідомив, що він військовослужбовець НОМЕР_3 бригади в/ч НОМЕР_2 . та прямує додому, так як залишив військову частину, та не бажає служити в ЗСУ. Інший чоловік, як пізніше йому стало відомо ОСОБА_11 , був у цивільному одязі, та сказав, що він не військовослужбовець, а будівельник з АДРЕСА_2 , та прямує додому. Після ОСОБА_11 зізнався що є військовослужбовцем НОМЕР_3 бригади В/ч НОМЕР_2 , та також не бажає служити в ЗСУ. Обидва обвинувачені повідомили, що краще будуть сидіти за гратами, а ніж в окопі.

Аналіз показань обвинувачених, свідків, викладених вище, на думку суду є допустимими та об`єктивними. Відсутність будь-яких протиріч між ними дають підстави дійти висновку щодо їх логічності, послідовності та правдивості, підтверджують обставин, що підлягають доказуванню і впливають на оцінку дій обвинувачених та підтверджують їх вину в інкримінованому їм злочині.

Окрім показань, наданих обвинуваченими, свідками, у судовому засіданні вина ОСОБА_3 та ОСОБА_4 також підтверджується іншими доказами, безпосередньо дослідженими в судовому засіданні, а саме:

- повідомленнями про вчинення кримінального правопорушення у відношенні ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (Том № 2 а. с. 10-11, 17-18);

- повідомленням військової частини НОМЕР_2 про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_3 (Том № 2 а. с. 12-13);

- витягами з наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 19.11.2021, 16.03.2022. 07.05.2022 у відношенні ОСОБА_3 (Том № 2 а. с. 14);

- витягами з наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 14.03.2022, 07.05.2022 у відношенні ОСОБА_4 (Том № 2 а. с. 19-20);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 09.05.2022, відповідно до якого, за участю свідка ОСОБА_10 , понятих було проведено слідчий експеримент за фактом дезертирства військовослужбовців в/ч НОМЕР_2 ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , який було досліджено у судовому засіданні. (Том № 2 а. с. 21-25);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 09.05.2022, відповідно до якого, за участю свідка ОСОБА_12 , понятих, було проведено слідчий експеримент за фактом дезертирства військовослужбовців в/ч НОМЕР_2 ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , який було досліджено у судовому засіданні. (Том № 2 а. с. 26-29);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 09.05.2022, відповідно до якого, за участю свідка ОСОБА_13 , понятих, було проведено слідчий експеримент за фактом дезертирства військовослужбовців в/ч НОМЕР_2 ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , який було досліджено у судовому засіданні. (Том № 2 а. с. 30-34);

- витягом з наказу від 19.11.2021 у відношенні ОСОБА_3 (Том № 2 а. с. 75-76);

- довідкою з лікарні у відношенні ОСОБА_11 щодо його придатності до проходження військової служби. (Том № 2 а. с. 77);

- карткою обстеження та медичного огляду у відношенні ОСОБА_11 , відповідно до якої останній здоровий. (Том № 2 а. с. 78-79);

- карткою професійного відбору кандидата у відношенні ОСОБА_11 (Том № 2 а. с. 80-81);

- довідками військово-лікарської комісії від 27.05.2022, відповідно до якої захворювання ОСОБА_11 та ОСОБА_3 не пов`язане з проходженням військової служби. . (Том № 2 а. с. 84-85).

Наведені вище докази, на думку суду є такими, що доповнюють одне одного, є належними, допустимими та достатніми, оскільки, у відповідності до ст.84-86 КПК України прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженню, та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, а також є такими, що отримані у порядку, встановленому Конституцією України та КПК України.

В зв`язку з зазначеним, та дослідивши і проаналізувавши надані суду докази кожен окремо, відповідно до вимог ст. 94 КПК України, та оцінивши їх з точки зору належності, допустимості, достовірності, так і сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд прийшов до висновку, що вина ОСОБА_3 та ОСОБА_4 повністю доведена наданими та дослідженими судом доказами.

Інших протиріч у досліджених доказах, що мають істотне значення для висновків суду, не встановлено.

Матеріали досудового розслідування у відношенні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були відкриті відповідно до ст. 290 КПК України, про що зазначено в реєстрі матеріалів досудового розслідування.

Судом створені необхідні умови для виконання сторонами обвинувачення і захисту їх процесуальних обов`язків і здійснення прав, в тому числі і права на захист, досліджені всі представлені сторонами докази.

Так, дезертирство відноситься до одного із найбільш небезпечних військових злочинів, скоєння яких призводить до деморалізації духу армії та падіння військової дисципліни.

Судом встановлено, що дії ОСОБА_3 та ОСОБА_4 містять усі ознаки об`єкту правопорушення, який характерний для ч.4 ст. 408 КК України, а саме дезертирство, тобто самовільне залишення місця служби з метою ухилитися від військової служби, за попередньою змовою групою осіб, вчинене в умовах воєнного стану.

Отже, суд, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку про доведеність винуватості обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в повному обсязі пред`явленого обвинувачення і доведеності в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 408 КК України, тобто дезертирство, тобто самовільне залишення місця служби з метою ухилитися від військової служби, за попередньою змовою групою осіб, вчинене в умовах воєнного стану.

Відповідно до роз`яснень п. 1,3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватись засад покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання; визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Під час визначення покарання суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно ст. 66 КК України, обставин, які пом`якшують покарання обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , не встановлено.

Згідно ст. 67 КК України, обставин, які обтяжують покарання обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , не встановлено.

Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії особливо тяжких, раніше не судимий, військовослужбовець військової служби за контрактом, навідник 2 десантно-штурмового взводу 7 десантно-штурмової роти 3 десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_2 , солдат, прийшов на службу за контрактом, має брата, який є також військовослужбовцем, та сестру - ОСОБА_14 , 2006 року народження, маму ОСОБА_15 , 1974 року народження, яка працює малярем в ЖЕК, із 3 років виховувався без батька, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не прибуває, за місцем проживання характеризується задовільно, вину не визнав.

Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії особливо тяжких, раніше не судимий, військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, старший стрілець 2 десантно-штурмового взводу 7 десантно-штурмової роти 3 десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_2 , на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за місцем проживання характеризується позитивно, вину не визнав.

Як витікає з вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання з урахуванням ступеню тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особи винного та обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до положень ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, а також не має на меті фізичних страждань або принизити людську гідність.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 покарання у межах санкції ч.4 ст. 408 КК України у виді позбавлення волі.

Дане покарання, на думку суду, буде необхідним та достатнім для виправлення обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , та попередження вчинення ними кримінальних правопорушень, оскільки виправити останніх та запобігти їх злочинній діяльності не можливо без його ізоляції від суспільства.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява № 10249/03), де зазначено, що складовим принципом верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Цивільний позов у кримінальному провадженні відсутній.

Витрати на залучення експерта відсутні.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст. 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 408 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 408 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 рахувати з часу їх затримання, а саме з 09 травня 2022 року.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Витрати на залучення експерта відсутні.

Запобіжний захід ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити дійсний у вигляді тримання під вартою на гауптвахті.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1 .