Справа № 171/2026/22
Провадження № 1-кп/177/95/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2023 року м. Кривий Ріг

Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду, кримінальне провадження, відомості про яке внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000230 від 13.10.2022 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянин України, з вищою освітою, одружений, неповнолітніх дітей та інших утриманців не має, раніше не судимий, не працює, зареєстрований та проживає за адресою:, АДРЕСА_1 ,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України

за участі:

прокурора ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за загальною мобілізацією військової частини НОМЕР_1 , перебуваючи на посаді заступника командира ремонтної роти бронетанкового озброєння і техніки з морально-психологічного забезпечення ремонтно-відновлювального батальйону, який на момент вчинення кримінального правопорушення тимчасово дислокувався у АДРЕСА_2 (більш детальна адреса не підлягає розголошенню в умовах правового режиму воєнного стану), у військовому званні «капітан», діючи в умовах воєнного стану, з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово незаконно ухилитися від неї, маючи військовий обов`язок нести військову службу, у порушення вимог ст.ст. 6, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-XIV від 24.03.1999 року, та ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-XIV від 24.03.1999 року, 09 вересня 2022 року не з`явився без поважних причин до пункту тимчасової дислокації ремонтно-відновлювального батальйону військової частини НОМЕР_1 , командуванню про причини свого неприбуття ОСОБА_3 не доповів, хоча об`єктивно повинен був і міг це зробити, а став проводити час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для з`явлення у місце тимчасової дислокації військової частини чи звернення до органів військового управління за наявності реальної можливості для цього, до того часу, поки 05.12.2022 за вимогою та у супроводі працівників Національної поліції України капітан ОСОБА_3 прибув до Криворізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону як військовослужбовець, який ухиляється від військової служби під час загальної мобілізації, тим самим його злочинна діяльність, направлена проти встановленого порядку несення військової служби (військовий злочин), була припинена працівниками правоохоронних органів.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 5 ст. 407 КК України за ознаками нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах воєнного стану військовослужбовцем (крім строкової служби).

Обвинувальний акт у вказаному кримінальному провадженні надійшов з угодою про визнання винуватості, що укладена 05.12.2022 між керівником Криворізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_6 , якому на підставі ст. 37 КПК України надано повноваження прокурора в даному кримінальному провадженні та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участі його захисника, адвоката ОСОБА_5 ..

Відповідно до умов угоди, її сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 5 ст. 407 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, беззастережне визнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, виду та міри покарання, а також щодо наслідків укладення та затвердження угоди, передбачених ч. 2 ст. 473 КПК України, щодо наслідків невиконання угоди, передбачених ст. 476 КПК України та щодо умисного невиконання угоди про визнання винуватості.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, пояснив, що розуміє права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, покарання, яке буде застосовано до нього у разі затвердження угоди судом. Просив затвердити угоду про визнання винуватості, яку він уклав добровільно.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_5 проти затвердження угоди не заперечував.

Прокурор ОСОБА_4 , який входить до групи прокурорів в даному кримінальному провадження та приймає участь в судовому засіданні, просив затвердити угоду, укладену між керівником Криворізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_6 , обвинуваченим ОСОБА_3 , його адвокатом ОСОБА_5 , яку вони підписали добровільно 05.12.2022. З узгодженою сторонами мірою покарання обвинуваченому ОСОБА_3 згоден. Наслідки укладання та затвердження зазначеної угоди, передбачені ст. 473 КПК України, прокурору зрозумілі.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

На підставі об`єктивно з`ясованих обставин, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , передбачене ч. 5 ст. 407 КК України, в редакції чинній на момент вчинення кримінального правопорушення, за ознаками: нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах воєнного стану військовослужбовцем (крім строкової служби), яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів.

Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Також, судом встановлено, що при укладенні угоди про визнання винуватості прокурором враховані обставини відповідно до ст. 470 КПК України, зокрема: характер і тяжкість обвинувачення, ступінь і характер сприяння підозрюваним у проведенні кримінального провадження, особу ОСОБА_3 , який раніше не судимий, у подальшому бажає проходити військову службу та виконувати покладені на нього обов`язки, приймав безпосередню участь в забезпеченні, проведенні і захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України шляхом відсічі збройної агресії з боку російської федерації, а також, наявності передбачених ст. 66 КК України обставин, що пом`якшують його покарання у виді щирого каяття та активного сприяння розкриттю кримінального правопорушення, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення .

Сторонами угоди узгоджена міра покарання із застосуванням ст.ст. 62, 69 КК України, із урахуванням наявності низки обставин, які пом`якшують покарання, а саме, що ОСОБА_3 щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, беззастережно визнав свою винуватість.

З урахуванням того, що ОСОБА_3 є військовослужбовцем, а також, зважаючи на конкретні обставини справи, особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, суд вважає можливим призначити ОСОБА_3 покарання із застосуванням ст. 69 КК України, призначивши йому більш м`який вид покарання, не передбачений санкцією ч. 5 ст. 407 КК України, а саме покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні строком на 2 роки та на підставі ст. 54 КК України позбавити ОСОБА_3 військового звання «капітан», що визначено сторонами угоди.

Узгоджена міра покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, буде необхідною і достатньою для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Таким чином, при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам ст. 474 КПК України, судом встановлено, що умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам цього Кодексу, правова кваліфікація дій злочину правильна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод, чи інтересів сторін або інших осіб, не встановлені підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, не є очевидною можливість не виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою, фактичні підстави для невизнання винуватості відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду, і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості і призначення узгодженого сторонами покарання.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Керуючись ст. ст. 314, 349, 369-376, 395, 474, 475, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 05.12.2022 між керівником Криворізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_6 , якому на підставі ст. 37 КПК України надано повноваження прокурора в даному кримінальному провадженні та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участі його захисника, адвоката ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000230 від 13.10.2022.

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 5 ст. 407 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання із застосуванням ст. 62, 69 КК України у виді тримання в дисциплінарному батальйоні строком на 2 (два) роки з позбавленням військового звання «капітан».

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_3 обчислювати з моменту виконання вироку.

Вирок може бути оскаржений виключно з підстав, передбачених ст.394 КПК України до Дніпровського апеляційного суду через Криворізький районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали, а особам, які не були присутні в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя ОСОБА_1