Справа №463/4661/23
Провадження №1-кс/463/3992/23
У Х В А Л А

про накладення арешту

09 червня 2023 року слідчий суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_3 , погоджене прокурором другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Львівської обласної прокуратури ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000047 від 09.02.2023 про арешт майна,

в с т а н о в и в :

старший слідчий другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_3 за погодженням з прокурором другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Львівської обласної прокуратури ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова з клопотанням про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні за № 0000047 від 09.02.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Клопотання мотивує тим, що другим слідчим відділом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000047 від 09.02.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що старший державний інспектор відділу державного нагляду (контролю) Державної служби України з безпеки на транспорті у Львівській області ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою власного збагачення, організував корупційну схему вимагання та отримання неправомірної вигоди від посадових осіб підприємств, які здійснюють перевезення вантажів, за не притягнення до адміністративної відповідальності водіїв у разі виявлення порушення правил перевезення вантажів, як ним особисто, так і іншими службовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті.

Зокрема, ОСОБА_5 28.02.2023, близько 18.00 год., зустрівся із працівником ТзОВ «Оскар Девелопмент» ОСОБА_6 поблизу цирку, що по вул. Городоцькій, 83 у м. Львів та у ході розмови, маючи умисел на одержання неправомірної вигоди від ОСОБА_6 , як представника інтересів ТзОВ «Оскар Девелопмент», виявив останньому свою обізнаність про те, що підприємство займається вантажними перевезеннями, уточнив в ОСОБА_6 , що на даний час перевезення здійснюють чотири вантажні автомобілі, після чого повідомив ОСОБА_6 , що тому, як представнику інтересів ТзОВ «Оскар Девелопмент» необхідно систематично надавати йому ( ОСОБА_5 ) грошові кошти з розрахунку 2500 грн. в місяць за кожний транспортний засіб, який здійснює перевезення.

При цьому ОСОБА_5 своєю поведінкою, а також попереднім складенням 23.01.2023 Акту № 348111, яким він зафіксував порушення ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» в діях водія автомобіля марки «IVECO», державний номерний знак « НОМЕР_1 », який належить ТзОВ «Оскар Девелопмент», дав зрозуміти ОСОБА_6 , що у випадку ненанадання грошових коштів, підприємству будуть створені штучні перешкоди у здійсненні вантажних перевезень у вигляді прискіпливих безпідставних зупинок транспортних засобів, що спричинить порушення законних прав та інтересів ТзОВ «Оскар Девелопмент», натомість при згоді з вимогою ОСОБА_5 , останній не буде здійснювати притягнення до адміністративної відповідальності водіїв у разі виявлення порушень правил перевезення вантажів.

ОСОБА_6 , усвідомлюючи, що йому необхідно надавати неправомірну вигоду, без надання якої діяльність підприємства ТзОВ «Оскар Девелопмент» буде значно ускладнено, був змушений прийняти вимогу ОСОБА_5 , однак, у подальшому, усвідомивши незаконність вимог ОСОБА_5 , звернувся із заявою про вимагання останнім неправомірної вигоди, до правоохоронних органів та надалі діяв під їх контролем.

08.03.2023, близько 14.20 год., за попередньою домовленістю із ОСОБА_5 , ОСОБА_6 прибув на територію автовокзалу, що по вул. Стрийській, 109 у м. Львові, де ОСОБА_5 діючи конспіративно, з метою унеможливити викриття своєї злочинної діяльності, у телефонній розмові запропонував ОСОБА_6 вийти на автодорогу, яка веде у напрямку міста Стрий та сісти в автомобіль марки «AUDI» чорного кольору, де уже перебував ОСОБА_5 . Під час руху вказаного автомобіля у напрямку виїзду з м. Львів, ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, отримав від ОСОБА_6 , як особи, що представляє інтереси ТзОВ «Оскар Девелопмент», неправомірну вигоду у сумі 10000 грн., яку попередньою вимагав, з розрахунку 2500 грн. в місяць за кожний транспортний засіб ТзОВ «Оскар Девелопмент», який здійснює перевезення за лютий місяць 2023 року (всього чотири транспортні засоби), за нестворення ТзОВ «Оскар Девелопмент» штучних перешкод у здійсненні вантажних перевезень, у вигляді прискіпливих безпідставних зупинок транспортних засобів, що спричинить порушення законних прав та інтересів ТзОВ «Оскар Девелопмент», а також за непритягнення до адміністративної відповідальності водіїв у разі виявлення порушень правил перевезення вантажів.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, спрямовану на особисте збагачення через отримання неправомірної вигоди від ОСОБА_6 , як особи, що представляє інтереси ТзОВ «Оскар Девелопмент», ОСОБА_5 06.06.2023 інформував ОСОБА_6 про необхідність виконання його попередніх вимог та перерахування грошових коштів за березень, квітень та травень 2023 року на банківську картку « НОМЕР_2 », яка належить ОСОБА_7 .

Виконуючи незаконні вимоги ОСОБА_5 , ОСОБА_6 07.06.2023, близько 15.40 год., шляхом внесення грошових коштів на надану ОСОБА_5 банківську картку « НОМЕР_2 » через відділення «Західне 66» АТ КБ «Приватбанк», що у м. Львові по вул. Героїв УПА, 73, передав, а ОСОБА_5 отримав неправомірну вигоду у сумі 30000 грн., яку попередньою вимагав, з розрахунку 2500 грн. в місяць за кожний транспортний засіб ТзОВ «Оскар Девелопмент», який здійснює перевезення за березень, квітень та травень 2023 року (всього чотири транспортні засоби), за нестворення ТзОВ «Оскар Девелопмент» штучних перешкод у здійсненні вантажних перевезень, у вигляді прискіпливих безпідставних зупинок транспортних засобів, що спричинить порушення законних прав та інтересів ТзОВ «Оскар Девелопмент», а також за непритягнення до адміністративної відповідальності водіїв у разі виявлення порушень правил перевезення вантажів.

Всього старший державний інспектор відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області Державної служби України з безпеки на транспорті ОСОБА_5 впродовж березня-червня 2023 року вимагав та отримав від ОСОБА_6 , як особи, що представляє інтереси ТзОВ «Оскар Девелопмент», неправомірну вигоду в сумі 40000 грн. за нестворення ТзОВ «Оскар Девелопмент» штучних перешкод у здійсненні вантажних перевезень, у вигляді прискіпливих безпідставних зупинок транспортних засобів, що спричинить порушення законних прав та інтересів ТзОВ «Оскар Девелопмент», а також за непритягнення до адміністративної відповідальності водіїв у разі виявлення порушень правил перевезення вантажів.

Прокурор другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Львівської обласної прокуратури ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, про розгляд клопотання був повідомлений належним чином, просив таке слухати у його відсутності.

Суд погоджується, що з метою забезпечення арешту майна, з врахуванням положень ч.2 ст.172 КПК України, слід здійснити розгляд клопотання без повідомлення власників майна та осіб, у фактичному володінні яких перебуває це майно, оскільки існує ризик того, що дізнавшись про внесення та розгляд цього клопотання, здійснюватимуться перешкоди у накладені арешту на нього і майно може бути відчужене чи перереєстроване на інших осіб, що унеможливлять накладення подальшого арешту, а також унеможливить досягнення мети арешту.

Згідно з ч.1 ст.172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Вирішуючи дане клопотання слідчий суддя виходить з наступного.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч.1 ст.9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Згідно з ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Згідно зі ст.1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції», «Малама проти Греції», «Україна-Тюмень проти України», «Спорронг та Льонрот проти Швеції» констатовано, що перша та найважливіша вимога ст.1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення першого пункту дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном через введення в дію «законів». Крім того, верховенство права, один із фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей Конвенції. Також суд нагадує, що втручання в право на мирне володіння майном повинно бути здійснено з дотриманням «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. Зокрема, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти через вжиття будь-якого заходу для позбавлення особи її власності.

Окрім цього суд погоджується з думкою слідчого, що втручання держави в право особи на мирне володіння своїм майном в цьому випадку є виправданим, оскільки, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, здійснюється на підставі закону, з метою задоволення суспільного інтересу, з дотриманням принципів пропорційності та справедливої рівноваги.

Відповідно до ст.16 КПК України - позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому КПК України.

Сукупність наведеної норми свідчить, що будь-яка процесуальна дія слідчого судді, прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого, вчинена під час досудового розслідування, має відповідати вищевказаним засадам, як за своєю суттю, так і за формою реалізації, тобто процедурою застосування.

Слідчий суддя дослідив та оцінив наступні матеріали клопотання.

Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 09.02.2023, підтверджується факт внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні за № 0000047 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 - ч. 3 ст. 368 КК України: одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе чи третьої особи за невчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду та в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди.

Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно ОСОБА_5 на праві власності належить:

-підвальне приміщення (літ.ІІІ) загальною площею 11.0 кв.м., розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (приватна спільна часткова власність );

-квартира за адресою: АДРЕСА_2 (приватна спільна сумісна власність 1/1);

-офіс площею 80.9кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 (приватна спільна сумісна власність 1/1).

Вказане майно може бути відчужене з метою його подальшого приховання та могло бути набутим в результаті вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Відповідно до положень ч. 2, 3 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.5 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна, слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п.п. 3, 4 ч.2 ст.170 КПК України); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.2 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Слідчий суддя погоджується із доводами прокурора про те, що втручання держави в право особи на мирне володіння своїм майном в цьому випадку є виправданим, оскільки, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, здійснюється на підставі закону, з метою задоволення суспільного інтересу, з дотриманням принципів пропорційності та справедливої рівноваги.

Підставою для накладення арешту на майно, є сукупність підстав та розумних підозр вважати, що корпоративні права, нерухоме майно та грошові кошти підлягатимуть конфіскації майна як виду покарання із наведених у клопотанні обставин.

Метою накладення арешту на нерухоме, що на праві власності надежить ОСОБА_5 , відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України є те, що на даний час існують достатні підстави вважати, що суд, у випадку передбаченим Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна.

Враховуючи вище наведене, слідчий суддя приходить до переконання, що є підстави у накладені арешту на матеріальні об`єкти, з метою можливої конфіскації вказаного майна, а тому клопотання слідзадовольнити.

Керуючись вимогами ст. ст. 117, 170-173, 309, 395 КПК України, -

п о с т а н о в и в :

клопотання старшого слідчого другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_3 , погоджене прокурором другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Львівської обласної прокуратури ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000047 від 09.02.2023 про арешт майна - задовольнити.

Накласти арешт на нерухоме майно, яке належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є підозрюваним у кримінальному провадженні № 0000047 від 09.02.2023 з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження майна, з подальшою можливістю застосування конфіскації такого майна, а саме на:

-підвальне приміщення (літ.ІІІ) загальною площею 11.0 кв.м., розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (приватна спільна часткова власність );

-квартиру за адресою: АДРЕСА_2 (приватна спільна сумісна власність 1/1);

-офіс площею 80.9кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 (приватна спільна сумісна власність 1/1).

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Виконання ухвали покласти на старшого слідчого другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові ОСОБА_3 .

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1