Справа № 551/1972/22
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" травня 2023 р. м. Охтирка

Охтирський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 6 кримінальне провадження № 0000331 від 15.07.2022 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Теплогорськ, Луганської області, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою : АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.436-2 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника адвоката ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В :

24.10.1945 набув чинності Статут Організації Об`єднаних Націй, підписаний 26.06.1945, яким фактично створено Організацію Об`єднаних Націй (далі - ООН).

До складу ООН увійшли Союз Радянських Соціалістичних Республік (правонаступником якого з 1991 року є Російська Федерація), Українська Радянська Соціалістична Республіка (правонаступницею якої з 1991 року є Україна) та ще 49 держав-засновниць, а згодом до вказаної міжнародної організації прийняті інші держави світу.

Відповідно до ч. 4 ст. 2 Статуту ООН всі члени ООН утримуються в їх міжнародних відносинах від загрози силою або її застосування проти територіальної недоторканості або політичної незалежності будь-якої держави.

Декларацією Генеральної Асамблеї ООН від 21.12.1965 «Про неприпустимість втручання у внутрішні справи держав, про убезпечення їх незалежності і суверенітету» закріплено, що держави не мають права втручатися прямо чи опосередковано з якої б то не було причини у внутрішні та зовнішні справи іншої держави.

Кожна держава має невід`ємне право обирати свою політичну, економічну, соціальну та культурну систему без втручання в будь-якій формі з боку будь-якої іншої держави.

Декларацією Генеральної Асамблеї ООН від 09.12.1981 «Про неприпустимість інтервенції і втручання у внутрішні справи держав» закріплено, що держави не мають права здійснювати інтервенцію або втручання в будь-якій формі або з будь-якої причини у внутрішні чи зовнішні справи інших держав.

Декларацією Генеральної Асамблеї ООН від 24.10.1970 «Про принципи міжнародного права, що стосуються дружніх відносин і співробітництва між державами відповідно до Статуту ООН» закріплено принцип, згідно з яким держави утримуються в своїх міжнародних відносинах від силових погроз або застосування сили, як проти територіальної цілісності або політичної незалежності будь-якої держави так і будь-яким іншим чином несумісним з цілями ООН. Така загроза силою або її застосування є порушенням міжнародного права і Статут ООН.

Кожна держава зобов`язана утримуватися від загрози силою або її застосування з метою порушення існуючих міжнародних кордонів іншої держави або у якості засобу вирішення міжнародних суперечок, в тому числі територіальних суперечок, і питань, що стосуються державних кордонів.

Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки 24.08.1991 схвалено акт проголошення незалежності України, яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави - України.

Згідно з указаним документом територія України є неподільною та недоторканою.

Незалежність України визнано значною кількістю держав світу, у тому числі 05.12.1991 Російською Федерацією.

Відповідно до положень Статуту ООН і зобов`язань за Заключним актом Наради з безпеки та співробітництва в Європі 31.05.1997 укладено Договір про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською Федерацією (ратифікований Законом України від 14.01.1998 № 13/98-ВР та Федеральним Законом Російської Федерації від 02.03.1999 № 42-ФЗ).

Відповідно до ст.ст. 2-3 зазначеного Договору Російська Федерація зобов`язалась поважати територіальну цілісність України, підтвердила непорушність існуючих кордонів між Україною та російською федерацією та розбудову відносин на основі принципів взаємної поваги суверенної рівності, територіальної цілісності, непорушності кордонів, незастосування сили або загрози силою, невтручання у внутрішні справи.

Статтями 1-3 Конституції України, яка прийнята Верховною Радою України 28.06.1996, визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною та недоторканою.

При цьому, ст. 69 Конституції України визначено, що народне волевиявлення здійснюється через вибори, референдум та інші форми безпосередньої демократії. Відповідно до ст. 71 Конституції України вибори до

органів державної влади та органів місцевого самоврядування є вільними і відбуваються на основі загального, рівного і прямого виборчого права шляхом таємного голосування. Виборцям гарантується вільне волевиявлення.

Водночас, ст. 73 Конституції України визначено, що виключно всеукраїнським референдумом вирішується питання про зміну території України.

В порушення вищевказаних умов міжнародних договорів та ігноруючи положення Конституції України, з 2014 року вище політичне та військове командування Російської Федерації розпочало агресію та вторгнення до суверенних кордонів України.

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною Радою України, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб та у подальшому продовжено до 23.08.2022.

Обвинувачений ОСОБА_3 , є громадянином України, в травні 2022 року в денний час, точного часу не встановлено, діючи умисно, в умовах воєнного стану в Україні, перебуваючи та території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , в присутності свідків ОСОБА_6 , та ОСОБА_7 , які в той час перебували на території домоволодіння, виправдував збройну агресію російської федерації проти України.

Крім того, у червні 2022 року, точного часу не встановлено, в присутності свідка ОСОБА_8 , який в той час перебував на території домоволодіння по АДРЕСА_2 , обвинувачений ОСОБА_3 виправдовував дії російських військових, вказуючи, що РФ воює з нацистами в Україні та міжнародною міжурядовою організацією НАТО.

Також, в період часу з 07.07.2022 року протягом тижня, точного часу не встановлено, в присутності свідка ОСОБА_9 , який в той час перебував на території домоволодіння по АДРЕСА_2 , обвинувачений ОСОБА_3 говорив, що на території України буде одна валюта, а саме «руський рубль», водночас національної валюти «гривні» не буде.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість не визнав. Зазначив, що з квітня по листопад 2022 року працював на об`єкті в с.Залісове Охтирського району. У квітні 2022 також працювали шпакльовщиці ОСОБА_10 і ОСОБА_11 . В приватній розмові з ними, обвинувачений спілкувався про філософію, політику, про причини початку війни і можливо сказав, що є причини початку війни. Як вони це зрозуміли обвинуваченому не відомо. Обвинувачений ні до чого нікого не закликав. Обвинувачений є громадянином України і має український паспорт. Вся територія України є територією України, територія незмінна. Щоб змінити територію, потрібен референдум. Про те, що російські війська не нападали і не стріляли, обвинувачений не говорив. Він не може заперечувати, оскільки ОСОБА_12 про це сказав. Обвинувачений міг говорити про деякі прояви нацизму в Україні, наприклад: заборона російської мови. Він також говорив, що росія воює проти нацистів і нічого осудного в цьому не бачить. Обвинувачений зазначає, що росія опосередковано воює з НАТО. Про те, що російські війська звільнять Україну, обвинувачений не говорив. Він говорив про причинно-наслідкові зв`язки, про те, що у війні винуваті обидві сторони. Обвинувачений не говорив так, як написано в обвинувальному акті. Обвинувачений можливо казав, що буде ходити виключно російський рубль, але ці слова вирвані з контексту. Збройна агресія росії наявна. Такі дії російської федерації є неправомірними, про те, що російські війська обстрілюють Україну обвинуваченому відомо і це трагедія для всіх людей. Люди на Донбасі є теж нашими людьми і вони теж гинуть. Що стосується обстрілів території України ЗСУ, то обвинувачений розповідав про те, що зі слів знайомого його сина, який проживає у м.Богодухів, був випадок, коли українська ракета, якою хотіли збити російську, впала в Богодухові. Також вказав, що зазначав, що ми «русские» і «земля русская», оскільки Русь є Київська. Ми говоримо по-руськи, фільми дивимось по-руськи, така склалася реальність. Свідки не розуміли його термінологію. Він (обвинувачений) український патріот, тут народився і тут живе, але він є «русский человек» і війну він не виправдовує.

Судом критично оцінює показання обвинуваченого ОСОБА_3 про те, що він не висловлював думки про виправдовування збройної агресії російської федерації проти України, а його вислови просто невірно трактували свідки, оскільки вони суперечать дослідженим доказам у справі, не відповідають обставинам, встановленим під час судового провадження, такі показання обвинуваченого суд розцінює як намагання уникнути відповідальності за фактично вчинене ним кримінальне правопорушення.

Винуватість ОСОБА_3 у виправдовуванні збройної агресії російської федерації проти України, підтверджується зібраними у справі доказами.

Так, свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_14 з квітня по листопад 2022 року робив у неї ремонт в с.Залісове. Були розмови про війну. Позиції свідка і обвинуваченого не співпадали. Обвинувачений назвав свідка фашисткою, бо вона зазначила, що треба повбивати тих росіян, які нас бомблять. Він сказав, що буде працювати при любій владі. Проти України воювати не буде. Висловлювався про корупцію і владу. Казав, що ми один народ, а нас розділили. Казав, що долари купувати не треба, бо буде ходити тільки російський рубль. Обвинувачений казав, що російські війська будуть нас освобождать. Не заперечував, що російські війська перебувають на території України. Про те, що російські війська чинять правильно він не казав, але їх дії не засуджував. Говорив, що ОСОБА_15 усіх розсудить. Казав, що це війна, а на війні гинуть люди. Зазначав про те, що Донецьк це ДНР і вони самостійні. Зазначав про те, що ЛНР і ДНР просили допомоги у Росії. А також про те, що ОСОБА_16 винувата, що нас розсварила. Ці висловлювання свідку було боляче слухать і вона їх агресивно сприймала.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що весною чи літом 2022 року вона спілкувалася з ОСОБА_17 десь 10-15 хвилин у с.Залісове. Говорили про війну. Свідок була обурена тим, що росія напала на Україну. Порфірьєв казав, що не росія винувата в тому, що напала на Україну. Обвинувачений не заперечував того, що росія напала на Україну, їх дій не виправдовував, про те, що їх війська роблять правильно не говорив, дій російських військових не вихваляв.

Протоколом допиту свідка із застосуванням технічних засобів фіксації від 02.08.2022 (а.с. 110-111) зафіксовано допит свідка ОСОБА_6 . Під час допиту свідок, зокрема, зазначила, що ОСОБА_3 заперечував напад росії на Україну, те що вони вбивають українців.

Суд не бере до уваги зазначений протокол враховуючи принцип безпосередності, оскільки в судовому засіданні свідок надала інші показання.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що в травні чи влітку 2022 року вона шпаклювала в с.Залісове. з ОСОБА_6 . ОСОБА_17 також працював там. Свідок на даний час вже не пам`ятає, про що конкретно була розмова з ОСОБА_3 поліції на відео знімали її показання і тоді вона про все розказувала. Порфірьєв спілкувався з ОСОБА_18 , а вона тільки чула їх розмову. Щось про росію говорили, чому вони почали воювать. ОСОБА_17 висловлював свою думку. Говорив, що в росії краще жити. Свідок пам`ятає, що чула, як ОСОБА_19 говорив про те, що росія не стріляла.

Протоколом допиту свідка із застосуванням технічних засобів фіксації від 02.08.2022 (а.с. 116-117) зафіксовано допит свідка ОСОБА_7 . Під час допиту свідок, зокрема, зазначила, що ОСОБА_3 казав, що українці винуваті у війні.

Зазначений протокол суд бере до уваги, оскільки зафіксовані у ньому відомості не суперечать поясненням свідка, наданим у суді та вказаний протокол може бути використаний як доказ відповідно до ч. 11 ст. 615 КПК України.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні дав показання, що влітку 2022 року працював у с.Залісове, робив електрику. Про що точно свідок розмовляв з ОСОБА_20 , точно не памятає. ОСОБА_14 говорив, що росія воює з НАТО. Також висловлював сумніви що росія обстрілювала ОСОБА_21 у перші дні війни. Точка зору свідка і обвинуваченого не співпадали, але що конкретно говорив ОСОБА_14 свідок вже не пам`ятає. Про те, що росія нас визволить не говорив і про нацистів не говорив, російські війська не вихваляв. Також підтверджував, що російські війська знаходяться на території України.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що влітку 2022 року він працював у с.Залісове, там працював і ОСОБА_22 . Під час спілкування ОСОБА_14 говорив про те, що гривня і долар ходити не буде, буде тільки російський рубль. ОСОБА_14 начитаний, говорить по філософські. Зазначав, що НАТО підбирається до кордонів росії, і їй це не подобається. Також говорив, що все одно ОСОБА_23 буде з росією, будуть дружно жити. Казав, що це політика винувата. На війні без убитих не буває, війна є війна. Зазначав, що ОСОБА_24 все одно відійде в сторону. Якби росія не почала б війну, Україну «забрав» би ОСОБА_24 . Про те, що росія звільнить Україну ОСОБА_17 не говорив, це свідок зробив таких висновок зі слів обвинуваченого. ОСОБА_14 намагався довести, що росія права, що врятує світ.

Протоколом допиту свідка із застосуванням технічних засобів фіксації від 10.08.2022 (а.с. 122-124) зафіксовано допит свідка ОСОБА_9 . Під час допиту свідок, зокрема, зазначив, що прийде росія, нас визволить, не буде ходити ні гривня, ні євро, буде тільки російський рубль. Намагався переконати свідка, що росія не винувата в тому, що напала на Україну. Говорив про те, що росія спасе світ.

Зазначений протокол суд бере до уваги, оскільки зафіксовані у ньому відомості не суперечать поясненням свідка, наданим у суді та вказаний протокол може бути використаний як доказ відповідно до ч. 11 ст. 615 КПК України.

Свідок ОСОБА_25 в судовому засіданні пояснив, що у 2022 році працював разом з ОСОБА_26 у с.Залісове. Там познайомився з ОСОБА_17 . Свідку не сподобалися висловлювання ОСОБА_3 , його погляди були проросійські. Свідок розповідав під час розмови про те, що російські військові зґвалтували дівчинку у Тростянці. А ОСОБА_14 поставив це під сумнів, зазначивши, що ні свідок ні він цього не бачили. ОСОБА_17 говорив, що гривня ходити не буде, не довго вже залишилось. Розмови ініціював ОСОБА_14 , як конкретно говорив він, свідок не пам`ятає. З кожним, хто новий з`являвся на роботі, ОСОБА_14 починав цю розмову. Зазначав, що в росії краще і було б добре, якби росія була у нас. Під час розмови зі свідком, ОСОБА_14 збройну агресію не виправдовував, провамірною не визнавав, війська не вихваляв.

Свідок ОСОБА_26 в судовому засіданні пояснив, що разом з ОСОБА_25 влітку 2022 року працював у с.Залісове. Мав одну розмову з ОСОБА_20 . Свідок зазначав, що росіяни вбивають дітей, людей. А ОСОБА_14 говорив про те, що війна «неізбєжна», все до цього йшло. Говорив про те, що гривня і долар ходити не буде. Була розмова про зґвалтовану росіянами дівчинку у Тростянці. А ОСОБА_14 зазначив: «А ти бачив?» ОСОБА_17 дії росії не виправдовував, не визнавав правомірними, війська не вихваляв. Він якось це казав, свідок не пам`ятає як точно. Але свідок так зрозумів, що росія прийде і України не буде.

Свідок ОСОБА_27 в судовому засіданні пояснила, що влітку 2022 року працювала у службі таксі 777. Вона робила доставку плитки у с.Залісове. Там її зустрів ОСОБА_14 , між ними була розмова. Він говорив, що "всі ми рускіє, і земля руская", проти кого ця війна. Збройної агресії він не заперечував, дій російських військових не вихваляв.

Враховуючи, що показання свідків не викликають сумнівів у їх достовірності, вони відповідають обставинам справи та підтверджуються дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, суд бере їх за основу при постановленні даного вироку.

Письмовими доказами встановлено таке.

Як вбачається з протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, 11.07.2022 до Охтирського РВП звернувся ОСОБА_28 , який повідомив, що 01.07.2022 останній зустрівся зі своєю знайомою ОСОБА_29 , яка в ході розмови повідомила, що в неї працює ОСОБА_19 , який дуже чекає «руський мір». (а.с. 100).

Як вбачається з протоколу пред`явлення особи для впізнання від 02.08.2022, ОСОБА_6 впізнала ОСОБА_3 , як особу, яка на початку травня 2022 року працювала у ОСОБА_30 в с. Залісове Охтирського району та висловлювалась з приводу вторгнення військ російської федерації на територію України. (а.с. 106-109).

Як вбачається з протоколу пред`явлення особи для впізнання від 02.08.2022, ОСОБА_7 впізнала ОСОБА_3 , як особу, яка на початку травня 2022 року працювала у ОСОБА_30 в с. Залісове Охтирського району та висловлювалась з приводу вторгнення військ російської федерації на територію України. (а.с. 112-115).

Як вбачається з протоколу пред`явлення особи для впізнання від 05.09.2022, ОСОБА_9 впізнав ОСОБА_3 , як особу, яка на початку травня 2022 року працювала у ОСОБА_30 в с. Залісове Охтирського району та висловлювалась з приводу вторгнення військ російської федерації на територію України, що «освободять» Україну. (а.с. 118-121).

Як вбачається з ч. 1 ст. 436-2 КК України, кримінальна відповідальність передбачена за виправдовування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, у тому числі шляхом представлення збройної агресії Російської Федерації проти України як внутрішнього громадянського конфлікту, виправдовування, визнання правомірною, заперечення тимчасової окупації частини території України, а також глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році, представників збройних формувань Російської Федерації, іррегулярних незаконних збройних формувань, озброєних банд та груп найманців, створених, підпорядкованих, керованих та фінансованих Російською Федерацією, а також представників окупаційної адміністрації Російської Федерації, яку складають її державні органи і структури, функціонально відповідальні за управління тимчасово окупованими територіями України, та представників підконтрольних Російській Федерації самопроголошених органів, які узурпували виконання владних функцій на тимчасово окупованих територіях України.

Органами досудового рослідування ОСОБА_3 обвинувачується у виправдовуванні, визнанні правомірною та запереченні збройної агресії російської федерації проти України, глорифікації її учасників.

Під виправдовуванням збройної агресії рф проти України, слід розуміти наведення аргументів (псевдоісторичного, соціального, демографічного, національно-культурного чи іншого характеру) чи публічне висловлення своєї особистої думки, направлені на формування у адресата помилкового переконання в тому, що збройна агресія рф проти України, розпочата у 2014 році, та тимчасова окупація частини території України мають своє логічне пояснення та відповідні підстави, з яких країна агресор діє вимушено (виправдано). З іншого боку суб`єкт може наголошувати на тому, що збройна агресія рф та подальша окупації окремих територій України була викликана неправомірними чи злочинними діями окремих державних, політичних чи громадських діячів, партій, рухів чи організацій, з огляду на що вона є виправданою.

Визнання правомірним це наводити аргументи на користь того, що збройна агресія російської федерації проти України, розпочата у 2014 році, та тимчасова окупація частини території України були чи є необхідними для задоволення потреб українського народу чи його окремої частини (етнічних, національних, соціальних чи інших груп), встановлення правопорядку, захисту прав людей, та відповідають нормам і стандартам міжнародного права, тобто є правомірними та законними.

Заперечення збройної агресії російської федерації проти України, передбачає висловлення незгоди з офіційно встановленими фактами, їх спростування та/або наведення аргументів чи публічне висловлення своєї особистої думки, направлені на переконання адресата у тому, що збройна агресія російської федерації проти України, не мала місця та фактично не відбувались.

Глорифікація - це надання ореолу героїчності, підкреслено позитивне ставлення, патетичне наділення позитивними якостями з одночасним запереченням негативних (чи без такого) наступних адресатів: осіб, які здійснювали збройну агресію російської федерації проти України, розпочату у 2014 році, представників збройних формувань російської федерації, іррегулярних незаконних збройних формувань, озброєних банд та груп найманців, створених, підпорядкованих, керованих та фінансованих російською федерацією, представників окупаційної адміністрації російської федерації, яку складають її державні органи і структури, функціонально відповідальні за управління тимчасово окупованими територіями України, представників підконтрольних російській федерації самопроголошених органів, які узурпували виконання владних функцій на тимчасово окупованих територіях України.

В судовому засіданні доведено, що ОСОБА_3 наводив своїм співрозмовникам аргументи, направлені на формування у адресата помилкового переконання в тому, що збройна агресія рф проти України, має своє логічне пояснення та відповідні підстави, з яких країна агресор діє вимушено (виправдано).

Зазначене підтвердив і сам обвинувачений в судовому засіданні, зазначаючи, що росія воює проти нацистів, з НАТО, що є причини початку війни, у війні винуваті обидві сторони.

Таким чином, винуватість ОСОБА_3 є доведеною, такі його дії суд кваліфікує за ч.1 ст.436-2 КК України, як виправдовування збройної агресії Російської Федерації проти України.

При цьому не знайшло свого підтвердження вчинення обвинуваченим таких дій: визнання правомірною, заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, а також глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України.

При обранні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і дані про особу винного.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст.66, 67 КК України, суд не вбачає.

При призначенні обвинуваченому покарання, на підставі ст. 65 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Вивченням даних про особу ОСОБА_3 встановлено, що він раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває.

З урахуванням даних обставин, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у межах санкції у виді арешту, так як таке покарання необхідне й достатнє для виправлення обвинуваченого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.436-2 КК України та призначити покарання у виді 1 місяця арешту.

Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу не застосовувати.

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Охтирський міськрайонний суд Сумської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Охтирського міськрайонного суду

Сумської області ОСОБА_31