У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 183/150/23

№ 1-кс/183/2359/23

24 серпня 2023 року слідчий суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні, винесеному 17 березня 2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000041 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 364; ч.3 ст. 28, ч. 3 ст. 368 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в :

Адвокат ОСОБА_3 звернувся до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області в інтересах гр.. ОСОБА_6 з клопотанням в порядку ст. 174 КПК України, в якому просить скасувати арешт майна ОСОБА_4 , накладений постановою старшого слідчого СВ прокуратури Луганської області від 01 березня 2012 року. В обґрунтування клопотання посилався на те, що у провадженні другого слідчого відділу ТУ ДБР у місті Краматорську (з дислокацією у місті Сєвєродонецьку) перебуває кримінальне провадження винесене 17 березня 2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000041 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 364; ч.3 ст. 28, ч. 3 ст. 368 КК України. Відомості до ЄРДР були внесені після направлення кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 364; ч.3 ст. 28, ч. 3 ст. 368 КК України постановою Лисичанського міського суду Луганської області від 19 листопада 2020 року у справі № 415/93/18 (що була залишена в силі ухвалою Донецького апеляційного суду від 17.02.2021 року). Так в межах кримінальної справи постановою слідчого від 01 березня 2012 року був накладений арешт на майно ОСОБА_4 . У кримінальному провадженні за № 0000041 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 364; ч.3 ст. 28, ч. 3 ст. 368 КК України ОСОБА_4 підозру не пред`явлено. У постанові про накладення арешту зазначено, що злочин вчинений 28.02.2012 року, а тому строк притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності сплив, а тому накладений арешт постановою слідчого СВ прокуратури Луганської області від 01 березня 2012 року належить скасувати.

В судове засідання заявник не з`явився, у своїй заяві просив розглянути клопотання за його відсутності.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання. через те, що матеріали кримінального провадження не містять постанови слідчого прокуратури від 01 березня 2012 року про арешт майна ОСОБА_4 .

Слідчий суддя заслухавши учасників процесу, дослідивши підстави клопотання та надані до нього документи, приходить до наступних висновків.

Так, згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 березня 2021 року за № 0000041 внесені відомості про кримінальне правопорушення, з попередньою правовою кваліфікацією за ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 364, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 368 КК України. Короткий виклад обставин:

- ОСОБА_7 , ОСОБА_4 ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , діючи у складі організованої групи, будучи працівниками правоохоронного органу, зловживали владою або службовим становищем, тобто умисне, з корисливих мотивів чи в інших особистих інтересах або в інтересах третіх осіб використання службовою особою влади чи службового становища всупереч інтересам служби, якщо воно завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян або держаним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб;

- ОСОБА_7 , ОСОБА_4 ОСОБА_8 , ОСОБА_9 .. ОСОБА_10 , діючи у складі організованої злочинної групи, отримали неправомірну вигоду у значному розмірі. Органом, який здійснює досудове розслідування Другий слідчий відділ (з дислокацією у м.Сєвєродонецьку) Територіального управління ДБР, розташованого у місті Краматорську.

Осіб, яким повідомлено про підозру у вказаному кримінальному провадженні немає.

Матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 березня 2021 року за № 0000041, з попередньою правовою кваліфікацією за ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 364, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 368 КК України не містять постанови старшого слідчого СВ прокуратури Луганської області від 01 березня 2012 року про накладення арешту на майно ОСОБА_4 .

Надана адвокатом фотокопія неповного тексту постанови не є належним чином завіреною копією постанови про накладення арешту на майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з п. 1 ч. 2, п. 4 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов). У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Частиною 1 статті 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як передбачено ч. 2 п. 7 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Відповідно до ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Враховуючи те, що на час розгляду клопотання про скасування арешту відсутня постанова про накладення арешту на майно ОСОБА_4 про скасування якої просить заявник, у слідчого судді відсутні підстави для задоволення такого клопотання в порядку ст. 174 КПК України.

А тому у задоволенні клопотання належить відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 174, 215, 220, 369, 372 КПК України, слідчий суддя,-

п о с т а н о в и в :

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні, винесеному 17 березня 2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000041 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 364; ч.3 ст. 28, ч. 3 ст. 368 КК України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1