Справа № 638/6042/23
Провадження № 1-кс/638/1190/23
УХВАЛА

Іменем України

19 червня 2023 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши старшого дізнавача сектору дізнання Харківського районного управління поліції №3 ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , за матеріалами досудового розслідування №0000418 від 08.06.2023 року за ознаками кримінального правопорушення проступку, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України, про арешт майна,

встановив:

Старший дізнавач сектору дізнання Харківського районного управління поліції №3 ГУНП в Харківській області старший лейтенант поліції ОСОБА_3 звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з клопотанням про арешт майна, в якому простить накласти арешт на складний ніж із коричневою рукояткою, який було вилучено в ході проведення огляду місця події 07.06.2023 року, у період часу 13:56 год. 14:19 год., за адресою: м. Харків, вул. Сергія Єсеніна, б.10, під`їзд 7.

Клопотання обґрунтовано тим, що у провадженні сектору дізнання перебувають матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000418 від 08.06.2023 року за кваліфікуючою ознако ч.1 ст. 296 КК України.

Досудовим розслідування встановлено, що 07.06.2023 р., о 11 годині 52 хвилини, за адерсою: АДРЕСА_1 , невстановлена особа вчинила грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства.

07.06.2023 року слідчим слідчого відділу Харківського РУП №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 , яка входила до слідчо - оперативної групи Харківського РУП №3 ГУНП в Харківській області було проведено огляд місця події у період часу 13:56 год. - 14:19 год., за адресою: м. Харків, вул. Сергія Єсеніна, буд. 10, під?їзд 7, в ході якого було вилучено складний ніж із коричневою рукояткою.

Відомості про вищевказане правопорушення були внесені до єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000418 від 08.06.2023 р., за кваліфікуючою ознакою ч.1 ст. 296 КК України. В рамках кримінального провадження вилучений в ході огляду місця події 07.06.2023 р, за адресою: АДРЕСА_1 , під?їзд 7 слідчим СВ ОСОБА_4 складний ніж із коричневою рукояткою було оглянуто та визнано речовим доказом в рамках кримінального провадження, та передано до камери схову речових доказів Харківського РУП №3 ГУНП в Харківській області.

Орган досудового розслідування обґрунтовує необхідність арешту майна та заборони його використання запобіганням можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, а також збереженням речових доказів у даному кримінальному правопорушенні проступку передбаченому ч.1 ст. 296 КК України.

Завданням арешту майна, а саме складного ножа із коричневою рукояткою, є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, тощо.

Дізнавач у клопотанні вказав, що використання вказаного майна може призвести до зникнення, втрати або його пошкодження, чи настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Дізнавач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, клопотання підтримав повністю.

У зв`язку з неявкою учасників справи відповідно до ч.4 ст.107 КПК України, фіксування під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалось.

Суд, перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, вважає доводи переконливими, а клопотання обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Доводи слідчого підтверджуються матеріалами справи, а саме: витягом з ЄРДР від 07.06.2023, протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується), поясненнями потерпілої ОСОБА_5 , поясненнями ОСОБА_6 , поясненнями ОСОБА_7 , поясненнями ОСОБА_8 , протоколом огляду місця події від 07.06.2023, протоколом огляду місця події від 07.06.2023, протоколом огляду місця події від 07.06.2023, протоколом огляду предмету від 08.06.2023, матеріалами фото-таблиці, постановою про визнання та долучення до матеріалів кримінального провадження речових доказів.

Згідно з ч.1,2 ст.167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до частини 1 статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якого накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його. Слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу.

Згідно з п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів.

Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 по справі Бакланов проти Російської Федерації , Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі Фрізен проти Російської Федерації , Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Тобто, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A № 98).

Таким чином, правомірність втручання держави в право на мирне володіння майном у кримінальному провадженні під час застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, повинна бути доведена в суді першої інстанції, а спів розмірність наслідків обмеження права власності бути завданням кримінального провадження, а також можливості застосування найменш обтяжливий спосіб арешту.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Тобто, незастосування тимчасового позбавлення можливості будь-яких осіб відчужувати це майно, може призвести до зникнення, втрати, пошкодження вказаного майна.

Враховуючи вищевикладене, майно, на яке слідчий просить накласти арешт, оцінивши потреби досудового розслідування, правову підставу для арешту майна, враховуючи наслідки арешту майна для інших осіб, виходячи із розумності та співмірності обмеження в результаті накладення арешту на майно, завданням кримінального провадження, суд визнає клопотання таким, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.131, 132, 170, 172, 173 КПК України, суддя,-

постановив:

Клопотання старшого дізнавача сектору дізнання Харківського районного управління поліції №3 ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , за матеріалами досудового розслідування №0000418 від 08.06.2023 року за ознаками кримінального правопорушення проступку, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України, про арешт майна - задовольнити.

Накласти арешт на на складний ніж із коричневою рукояткою, який було вилучено в ході проведення огляду місця події 07.06.2023 року, у період часу 13:56 год. 14:19 год., за адресою: м. Харків, вул. Сергія Єсеніна, б.10, під`їзд 7.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню. Оскарження ухвали про арешт майна не зупиняє її виконання.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом 5-ти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1