Справа №759/8513/21 Провадження №11-кп/824/1640/2023. Головуючий у суді першої інстанції - ОСОБА_1
Категорія: ч. 2 ст. 185 КК України. Суддя-доповідач у апеляційній інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

17 серпня 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши в приміщенні суду в режимі ВКЗ із "ДУ "Київський слідчий ізолятор" у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою першого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_6 на вирок Святошинського районного суду міста Києва від 16 травня 2022 року, ухвалений щодо ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 185 КК України,

за участю сторони обвинувачення - прокурора ОСОБА_8

за участю сторони захисту - обвинуваченого ОСОБА_7 ,

у с т а н о в и л а:

Цим вироком у кримінальному провадженні під №0001038, внесеному до ЄРДР 05.04.2021 року, ухваленим щодо обвинуваченого:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луганськ, громадянина України, не працюючого, не одруженого, з середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , зі слів проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 26.05.2020 року Святошинським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185 КК до покарання у виді 6 місяців арешту, відбув покарання 04.06.2020, -

який визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді арешту строком на 6 місяців.

Запобіжний захід ОСОБА_7 залишено без змін - тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України строком на 16 діб, тобто до 31 травня 2022 року включно.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 обчислювати з 15.12.2021, тобто з моменту його фактичного затримання, зарахувавши в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення, а саме: з 05.04.2021 по 19.04.2021; з 15.12.2021 по 31.05.2022 та вважати його з 01.06.2022 таким, що повністю відбув покарання за даним вироком.

Також вирішені питання про долю речових доказів та процесуальних витрат у даному кримінальному провадженні.

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчинені повторного таємного викрадення чужого майна (крадіжці).

Як визнав установленим у вироку суд першої інстанції, кримінальне правопорушення вчинене за таких обставин.

ОСОБА_7 05.04.2021 приблизно о 16 годині проходив повз кіоск «Vitamin+», що знаходиться за адресою: м. Київ, просп. Перемоги, 87, в якому здійснюється продаж сухофруктів та біля якого помітив ОСОБА_9 , який вів розмову з продавцем та купував товар. В цей час у ОСОБА_7 виник умисел на таємне повторне викрадення майна в потерпілого. З метою виконання якого він підійшов до потерпілого ОСОБА_9 ззаду та, користуючись тим, що за його діями ніхто з сторонніх осіб не спостерігає, повторно викрав з лівої зовнішньої кишені куртки, в яку був одягнений потерпілий, майно останнього, а саме: гаманець чорного кольору, в якому знаходились 1950 грн.; банківська картка «Приват Банк» № НОМЕР_1 ; іменна банківська картка «Ощадбанк» № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_9 ; посвідчення водія серія НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_9 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_9 ; пенсійне посвідчення № НОМЕР_5 на ім`я ОСОБА_9 . Таємно викравши вказане майно, ОСОБА_10 з місця вчинення кримінального правопорушення втік, розпорядившись ним на власний розсуд.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погодившись із ухваленим місцевим судом вироком, прокурор ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій просить: дослідити матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого; скасувати вирок Святошинського районного суду м. Києва від 16.05.2022 року стосовно ОСОБА_7 , в частині призначеного покарання у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості; ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 1 року позбавлення волі.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги вказує на те, що суд, при ухвалені спірного вироку, залишив поза увагою дані про підвищену суспільну небезпеку особи обвинуваченого.

Звертає увагу на те, що судом не надано належної оцінки тому, що ОСОБА_7 вже засуджувався за скоєння корисливого злочину проти власності (крадіжки) до 6 місяців арешту і після звільнення з місць позбавлення волі знову вчинив аналогічний злочин. Тому, у даному випадку обвинувачений на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив. Вчиняючи новий корисливий злочин обвинувачений розумів наслідки своїх протиправних дій та зневажав на можливість отримати суворе покарання.

Вказує, що обвинувачений не працює, що дає підстави вважати, що останній виключно внаслідок злочинної діяльності розраховує задовольнити свої фінансові потреби.

Вважає, суд першої інстанції безпідставно визнав обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого - щире каяття.

Позиції учасників судового провадження, висловлені в ході апеляційного перегляду

В судове засідання не з`явився захисник обвинуваченого, який був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду. Разом з тим, адвокат ОСОБА_11 направив клопотання, в якому повідомив про відсутність повноважень та підстав для участі у апеляційному розгляді скарги прокурора. В свою чергу, обвинувачений у судовому засіданні не заперечував проти розгляду апеляційної скарги без захисника. А тому колегія суддів України вважає за можливе провести апеляційний розгляд у відсутність захисника.

Заслухавши суддю-доповідача; доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити; доводи обвинуваченого, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи вирок суду першої інстанції законним, обґрунтованим і вмотивованим; провівши судові дебати, надавши обвинуваченому останнє слово, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню за таких підстав.

Мотиви Суду

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги.

Так, висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у таємному викраденні чужого майна (крадіжці) за обставин, викладених у вироку, згідно частини 2 статті 394 КПК України, колегією суддів не перевіряються, оскільки докази в судовому засіданні не досліджувались, і вони в апеляційній скарзі, першим заступником керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_6 не заперечуються.

Отже, на підставі встановлених судом першої інстанції фактичних обставин кримінального правопорушення, викладених у вироку, правову кваліфікацію діяння, вчиненого ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 185 КК України, колегія суддів апеляційної інстанції вважає правильною.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законний та обґрунтований вирок у наведеній його частині, перевіркою кримінального провадження в апеляційному порядку колегією суддів - не виявлено.

Доводи апеляційної скарги прокурора щодо невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Так, згідно з роз`ясненнями, які містить п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" (в редакції Постанови Верховного Суду №11 від 6 листопада 2009 р.), суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України (2341-14) стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

У відповідності до загальних засад призначення покарання, визначених статтею 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, зокрема, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Враховуючи принципи індивідуалізації, співмірності заходу примусу характеру вчинених дій та конкретні обставини справи, призначене ОСОБА_7 покарання за вчинення інкримінованого кримінального правопорушення відповідає вимогам статей 50, 65 КК України, є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів і не може вважатися явно несправедливим внаслідок м`якості чи недостатнім для досягнення мети покарання.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції, як прямо зазначено у вироку, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який згідно із ст. 12 КК України є нетяжким злочином, дані про особу винного, який не працевлаштований, раніше судимий за вчинення корисливого кримінального правопорушення, під психоневрологічним диспансерно-динамічним наглядом не перебуває, з 22.12.2020 перебуває на обліку в лікаря нарколога в Київській міській клінічній лікарні № 5.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого суд визнав щире каяття та відсутність обставин, що обтяжують покарання. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

З урахуванням викладеного, суд визнав необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження вчиненню ним нових кримінальних правопорушень, призначити йому покарання у виді арешту строком на 6 місяців.

Приймаючи до уваги наведені у вироку мотиви призначеного ОСОБА_7 покарання, колегія суддів знаходить їх обґрунтованими та такими, що дозволяють зробити висновок про те, що призначене обвинуваченому покарання відповідає ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та особі винного, а тому, незважаючи на доводи апеляційної скарги прокурора, це покарання, як за своїм видом, так і розміром, не може бути визнане явно несправедливим внаслідок м`якості.

Посилання прокурора в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції безпідставно визнав обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого - щире каяття, колегія суддів не вважає обґрунтованими.

Так, згідно постанови Верховного Суду від 15.11.2021 №199/6365/19,розкаяння передбачає, окрім визнання собою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання. Щире каяття це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження. Так, щире каяття це певний психічний стан особи винного, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, і це об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям усіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину або відшкодуванню завданих збитків чи усуненню заподіяної шкоди.

Як вірно враховано судом першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_13 щиро розкаявся, свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав у повному обсязі, а також те, що збитки відсутні, так як все викрадене майно повернуто потерпілому.

Виходячи з наведеного, а також вимог, передбачених ст.ст. 50, 65 КК України, в тому числі про те, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги першого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_6 не вбачає законних підстав для скасування вироку суду та ухвалення нового вироку.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законний і обґрунтований вирок, перевіркою кримінального провадження в апеляційному порядку колегією суддів - не виявлено.

За таких обставин, за наслідками апеляційного розгляду, колегія суддів вважає необхідним вирок Святошинського районного суду міста Києва від 16 травня 2022 року, ухвалений щодо ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 185 КК України - залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 336, 404, 405, 407 ч. 1 п. 1, 418 ч. 1, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду, -

п о с т а н о в и л а:

Вирок Святошинського районного суду міста Києва від 16 травня 2022 року, ухвалений щодо ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 185 КК України, - залишити без змін.

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

С У Д Д І:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4