В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" липня 2023 р. Справа № 596/882/23

Провадження № 1-кп/596/125/2023

Гусятинський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду смт. Гусятин Угоду про визнання винуватості, укладену 08 червня 2023 року між прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваною ОСОБА_5 за участю захисника ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0000072, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 08 червня 2023 року відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, з вищою освітою, розлученої, не працюючої, раніше не судимої, обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27, ч.2 ст.369-2 Кримінального кодексу України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 обвинувачується у пособництві в одержанні неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 369-2 КК України, вчиненого за наступних фактичних обставин.

07.09.2021 наказом начальника УДМС України в Тернопільській області №340/06 ОСОБА_5 призначено на посаду провідного спеціаліста Гусятинського відділу Управління ДМС в Тернопільській області та 24.05.2023 наказом начальника УДМС України в Тернопільській області №137/06 звільнено з органів ДМС.

У силу здійснення ОСОБА_5 функцій представника влади відповідно до ч. 3 ст. 18 КК України на момент вчинення злочину була службовою особою та представником влади.

Так, провідний спеціаліст Гусятинського відділу Управління ДМС в Тернопільській області ОСОБА_5 , відповідно до ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» (надалі Закон) була суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону.

Згідно із ст. 22 Закону ОСОБА_5 , як службовій особі, заборонялося використовувати свої службові повноваження або своє становище та пов`язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб.

Статтею 24 Закону визначено, що службова особа, уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняні до них особи у разі надходження пропозиції щодо неправомірної вигоди або подарунка, незважаючи на приватні інтереси, зобов`язані невідкладно вжити таких заходів: 1) відмовитися від пропозиції; 2) за можливості ідентифікувати особу, яка зробила пропозицію; 3) залучити свідків, якщо це можливо, у тому числі з числа співробітників; 4) письмово повідомити про пропозицію безпосереднього керівника (за наявності) або керівника відповідного органу, підприємства, установи, організації, спеціально уповноважених суб`єктів у сфері протидії корупції.

Будучи службовою особою, ОСОБА_5 здійснювала функції представника влади, тобто постійно (на підставі наказу про призначення на посаду) обіймала посаду у державному органі, яка надавала їй право в межах своєї компетенції приймати рішення щодо вчинення юридично значущих дій, що тягнуть за собою настання правових наслідків у вигляді утворення, зміни та припинення прав та обов`язків у фізичних та юридичних осіб, тобто здійснювала правозастосовні функції, являючись таким чином, відповідно до ч.1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» працівником правоохоронного органу на момент вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до п. 1.1. глави І розділу І Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України 14.08.2008 № 402 (надалі Положення), військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Згідно з п. 3.8 глави 3 розділу II Положення постанови військово-лікарська комісія (надалі ВЛК) військових комісаріатів оформлюються довідкою ВЛК (додаток 4 до Положення) у двох примірниках, яка не підлягає затвердженню штатною ВЛК і дійсна протягом шести місяців з дня медичного огляду. Копія довідки видається на руки особі, яка пройшла медичний огляд. Після закінчення медичного обстеження під час мобілізації ВЛК виносить щодо військовозобов`язаного одну із таких постанов: «Придатний до військової служби», «Тимчасово непридатний до військової служби (вказати дату повторного огляду)», «Непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку».

Водночас ОСОБА_5 , незважаючи на обов`язок неухильно дотримуватися вищезазначених норм, здійснюючи функції представника влади, являючись службовою особою, відповідно до вимог зазначеного законодавства та ст. 19 Конституції України, будучи зобов`язана діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України, згідно з посадовою інструкцією провідного спеціаліста Гусятинського відділу Управління ДМС в Тернопільській області, будучи зобов`язана дотримуватися Конституції та законів України, принципів державної служби та правил етичної поведінки, сумлінно та професійно виконувати свої посадові обов`язки, додержуватись вимог законодавства у сфері запобігання корупції, знехтувала вимогами законодавства та сприяла вчиненню корисливого корупційного злочину за наступних обставин.

Так, 03 травня 2023 року ОСОБА_7 прибув до Гусятинського відділу Управління ДМС в Тернопільській області з метою отримання консультації з приводу оформлення документів, що дадуть йому право виїзду до території Республіки Польща. У ході розмови ОСОБА_5 повідомила ОСОБА_7 , що найкращим способом виїхати за кордон в умовах воєнного стану є отримання довідки військо-лікарської комісії про тимчасову непридатність до військової служби.

Того ж дня під час спілкування з ОСОБА_7 в одному зі службових кабінетів ОСОБА_5 подзвонила до свого знайомого, матеріали досудового розслідування стосовно якого виділено в окреме кримінальне провадження, (далі - ОСОБА1) який, як їй відомо, може посприяти в отриманні вищевказаної довідки за одержання неправомірної вигоди в сумі близько 5500 доларів США. У свою чергу ОСОБА 1 відповів, що такі розмови по телефону не веде.

Надалі, точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено, у ОСОБА1, якому стало відомо від ОСОБА_5 , що ОСОБА_7 бажає отримати довідку про тимчасову непридатність до військової служби, виник злочинний умисел, спрямований на особисте збагачення, шляхом одержання неправомірної вигоди від ОСОБА_7 за вплив на прийняття рішення членами військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 , як уповноваженими особами на виконання функцій держави згідно з приміткою до ст. 369-2 КК України, щодо видачі довідки про тимчасову непридатність ОСОБА_7 до військової служби, що надасть останньому право виїзду за межі території України в умовах воєнного стану. З цією метою ОСОБА 1 повідомив ОСОБА_5 , що ОСОБА_7 необхідно надати грошові кошти в сумі близько 6000 тис. доларів США за вплив на військово-лікарську комісію.

05.05.2023 року близько 16 год. ОСОБА_5 , усвідомлюючи протиправність дій ОСОБА 1, сприяючи у реалізації його злочинного умислу та діючи за його вказівкою, у ході телефонної розмови з ОСОБА_7 повідомила йому про необхідність надати їй неправомірну вигоду вже в сумі 6500 доларів США за вплив ОСОБА 1 на прийняття рішення членами військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо видачі довідки про тимчасову непридатність ОСОБА_7 до військової служби, для чого йому необхідно прибути до готельно-ресторанного комплексу « Орися », що розташований в с. Оришківці, Чортківського району, Тернопільської області .

Того ж дня, близько 19 год. під час зустрічі в обумовленому місці ОСОБА_5 , діючи як пособник у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА 1, одержала від ОСОБА_7 частину обумовленої неправомірної вигоди в розмірі 2000 доларів США за вплив ОСОБА 1 на прийняття рішення членами військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо видачі довідки про тимчасову непридатність ОСОБА_7 до військової служби, а також повідомила про необхідність повторної зустрічі 08.05.2023 року для передачі іншої частини суми неправомірної вигоди. Отримані під час зустрічі з ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 2000 доларів США ОСОБА_5 одразу передала ОСОБА1, який знаходився неподалік ресторану «Орися» в автомобілі марки «Toyota Land Cruiser», номерний знак НОМЕР_1 .

Надалі, ОСОБА_5 з метою доведення злочинного умислу ОСОБА1 до кінця та діючи за його вказівкою, 08.05.2023 року близько 14 год. відповідно до попередньої домовленості з ОСОБА_7 , перебуваючи в салоні автомобіля марки «Dodge», номерний знак НОМЕР_2 , біля Комунального некомерційного підприємства «Копичинецька комунальна лікарня» Копичинецької міської ради, що знаходився за адресою: АДРЕСА_3 , отримала від ОСОБА_7 другу частину неправомірної вигоди, зменшивши при цьому її розмір до 4000 доларів США, за вплив ОСОБА 1 на прийняття рішення членами військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 , як уповноваженими особами на виконання функцій держави згідно з приміткою до ст.369-2 КК України, щодо видачі довідки про тимчасову непридатність ОСОБА_7 до військової служби. Після цього ОСОБА_5 пересіла в автомобіль марки «Mercedes Benz», номерний знак НОМЕР_3 , на якому ОСОБА 1 прибув до автобусної зупинки навпроти вищезгаданого лікувального закладу, та передала йому отримані від ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 4000 доларів США.

Дії обвинуваченої ОСОБА_5 кваліфіковано за ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 369-2 КК України - пособництво в одержанні неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави (в редакції статті із змінами, внесеними згідно із Законами № 221-VII від 18.04.2013, № 222-VІІ від 18.04.2013, № 1261-VII від 13.05.2014, № 770-VІІІ від 10.11.2015, № 2617-VIII від 22.11.2018, № 524-ІХ від 04.03.2020).

08 червня 2023 року між прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваною ОСОБА_5 за участі захисника підозрюваної адвоката ОСОБА_6 відповідно до ст.ст.468, 469, 470, 472 КПК України укладено угоду про визнання винуватості.

Угода містить формулювання та обсяг обвинувачення, а також правову кваліфікацію дій ОСОБА_5 із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, які є тотожними формулюванню обвинувачення та кваліфікації, наведеним в обвинувальному акті, та істотні для цього кримінального провадження обставини.

Сторони визнають правильність кваліфікації дій ОСОБА_5 за ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 369-2 КК України.

Угода містить інформацію про беззастережне визнання ОСОБА_5 її винуватості у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення. Угодою встановлено, що підозрювана повністю та беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення в обсязі повідомленої їй підозри та зобов`язується беззастережно визнати свою винуватість у судовому провадженні (п. 2 Угоди).

В пункті 2 Угоди викладено обов`язки ОСОБА_5 щодо співпраці у викритті кримінальних правопорушень, вчинених іншими особами.

Так, підозрювана ОСОБА_5 зобов`язується: сумлінно сприяти у викритті кримінального правопорушення шляхом надння на досудовому розслідуванні та на стадії судового розгляду у іншому кримінальному провадженні правдивих та повних викривальних показань за фактом вчинення ОСОБА_8 кримінального праволпорушення, передбаченого ч.2 ст.369-2 КК України.

Крім цього, прокурором у відповідності до вимог ст. 470 КПК України при укладенні Угоди враховані істотні для відповідного кримінального провадження обставини: ступінь та характер сприяння підозрюваної при розслідуванні кримінального провадження щодо неї та інших осіб, беззаперечне визнання підозрюваною своєї винуватості в інкримінованому кримінальному правопорушенні, надання правдивих показів стосовно себе та викривальних показів стосовно вчинення ОСОБОЮ-1 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України, характер і тяжкість повідомленої підозри, наявність суспільного інтересу у швидкому судовому провадженні.

При вирішенні питання щодо міри покарання ОСОБА_5 сторони дійшли згоди про врахування наступних обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого: щире каяття; активне сприяння розкриттю злочину, за місцем проживання та місцем роботи ОСОБА_5 характеризується позитивно, не має судимостей.(ч. 2 ст. 66 КК України). Крім того, в Угоді встановлено відсутність обставин, які б відповідно до статті 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого.

Також сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання ОСОБА_5 за ч.2 ст.369-2 КК України (в редакції статті із змінами, внесеними згідно із Законами №221- VІІ від 18.04.2013, №222- VІІ від 18.04.2013, №1261- VІІ від 13.05.2014, №770- VІІІ від 10.11.2015, №2617- VІІІ від 22.11.2018, №524-ІХ від 04.03.2020) - основного покарання у виді штрафу в розмірі 3000 (трьох тисяч) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 51000 (п`ятдесят одну тисячу) гривень, та на підставі ст.55 КК України - додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати посади в органах державної влади строком на один рік.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановленими ст.473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Прокурор в судовому засіданні виклав обставини кримінального провадження, описані в обвинувальному акті та Угоді про визнання винуватості, які стосуються пособництва в отриманні особою для себе неправомірної вигоди за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави. Прокурор вважає, що правова кваліфікація кримінального правопорушення за ч. 5 ст. 27 ч. 2 статті 369-2 КК України є вірною, оскільки обвинувачена була лише пособником в одержанні ОСОБА1 неправомірної вигоди за вплив на прийняття рішення членами військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 , як уповноваженими особами на виконання функцій держави щодо видачі довідки про тимчасову непридатність ОСОБА_7 до військової служби. Обвинувальний акт відносно ОСОБА1 ч. 2 статті 369-2 КК України надійшов до суду Прокурор просив суд про затвердження Угоди з огляду на відповідність Угоди вимогам чинного процесуального законодавства та добровільність її укладення.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 повністю визнала свою винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, обставин, викладених в обвинувальному акті та Угоді про визнання винуватості, не оспорювала. Угода про визнання винуватості укладена нею добровільно, жодного тиску, примусу чи погроз не вчинялось. З викладом фактичних обставин в обвинувальному акті і Угоді про визнання винуватості та правовою кваліфікацією своїх дій згодна.

ОСОБА_5 підтвердила, що розуміє характер пред`явленого обвинувачення та беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованого злочину, погоджується з видом та мірою покарання, яке буде до неї застосовано у разі затвердження Угоди, а також з іншими заходами, які передбачає Угода. Наслідки укладення Угоди, її невиконання зрозумілі.

Захисник ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 вказав, що він здійснював представництво і захист інтересів обвинуваченого протягом усього досудового розслідування та під час укладення Угоди, особисто підписував Угоду про визнання винуватості, відтак право обвинуваченої на захист було ним забезпечено. Також підтвердив добровільність укладання Угоди ОСОБА_5 .

За результатами підготовчого судового засідання сторони просили суд призначити узгоджене сторонами в Угоді покарання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з наступного.

Згідно ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

Відповідно п. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним та суспільним інтересам.

Судом встановлено, що укладена між прокурором та підозрюваним за участю його захисника Угода містить формулювання обвинувачення та правову кваліфікацію із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність. Сформульоване в Угоді обвинувачення відображає істотні фактичні обставини цього кримінального провадження.

Суд переконався, що укладання Угоди сторонами є добровільним, і не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в Угоді.

Відтак, у зв`язку з беззаперечним визнанням ОСОБА_5 своєї вини та її належної процесуальної поведінки, співпраці зі слідством у викритті іншого учасника злочину, то на думку суду, є недоцільним застосовувати загальний порядок кримінального провадження по відношенню до неї.

Судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає: щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, позитивна характеристика за місцем роботи, відсутність судимостей. Судом не встановлено обставин, що обтяжують покарання.

Отже, із урахуванням викладеного у суду є достатні підстави вважати, що узгоджене сторонами основне покарання у виді штрафу в розмірі 3000 (трьох тисяч) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 51000 (п`ятдесят одну тисячу) гривень за своїм видом та розміром відповідає загальним засадам призначення покарання.

Відповідно до приписів ст.55 КК України, позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю як додаткове покарання може бути призначене й у випадках, коли воно не передбачене в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за умови, що з урахуванням характеру кримінального правопорушення, вчиненого за посадою або у зв`язку із заняттям певною діяльністю, особи засудженого та інших обставин справи суд визнає за неможливе збереження за ним права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю.

Зважаючи на роль обвинуваченої у вчиненні злочину та для ефективного запобігання вчиненню нових корупційних злочинів після відбуття основного покарання, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 узгоджене сторонами додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати посади в органах державної влади строком на один рік.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про ухвалення вироку, яким слід затвердити угоду про визнання винуватості та призначення обвинуваченій узгоджену сторонами міру покарання у виді: основного покарання у виді штрафу в розмірі 3000 (трьох тисяч) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 51000 (п`ятдесят одну тисячу) гривень, та на підставі ст.55 КК України - додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати посади в органах державної влади строком на один рік.

Призначене судом покарання відповідає передбаченій ст.50 КК України меті покарання, зокрема, її виправленню та запобіганню вчинення нею нових злочинів.

Запобіжний захід щодо обвинуваченої залишити без змін.

На підставі ч.4 ст. 174 КПК України, скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 26 травня 2023 року в частині скасування арешту мобільного телефону ZTE Blade А7 2019 imeiНОМЕР_5 з сім картками НОМЕР_4 , НОМЕР_5 .

Питання про долю речових доказів вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 100, 124, 314, 368, 373 - 375, 472 - 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 08 червня 2023 року, укладену між прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваною ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27, ч.2 ст. 369-2КК України та призначити їй узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання у виді штрафу в розмірі 3000 (трьох тисяч) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 51000 (п`ятдесят одну тисячу) гривень, з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади строком на один рік.

Запобіжний захід у виді домашнього арешту, який застосований до обвинуваченої ОСОБА_5 на підставі ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 25 травня 2023 року, залишити в силі до набрання вироком законної сили.

Скасувати арешт тимчасово вилученого майна, накладений ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 26 травня 2023 року (справа №607/9310/23) в частині арешту мобільного телефону ZTE Blade А7 2019 imeiНОМЕР_6 з сім картками НОМЕР_4 , НОМЕР_5 .

Речовий доказ: мобільний телефон ZTE Blade А7 2019 imeiНОМЕР_6 з сім картками НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , що знаходиться на зберіганні в камері зберігання речових доказів територіального управління ДБР у місті Львові - повернути обвинуваченій ОСОБА_5 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Тернопільського апеляційного суду через через Гусятинський районний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, та з урахуванням обмежень, визначених ч. 2 ст. 473 КПК України.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій, прокурору, захиснику.

Роз`яснити учасникам провадження, що згідно зі ст. 476 КПК України у разі невиконання Угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку Угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена Угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення цього кримінального правопорушення.

Роз`яснити, що умисне невиконання Угоди про визнання винуватості є підставою для притягнення особи до відповідальності за ст. 389-1 КК України

Суддя ОСОБА_1