Справа №295/5473/23
УХВАЛА

Іменем України

27.06.2023 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу військової частини НОМЕР_1 в особі командира військової частини ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, та додані до неї матеріали, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до слідчого судді зі скаргою, в якій просить зобов`язати уповноважену особу другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Житомирі) ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому, внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати досудове розслідування за листом про вчинення кримінального правопорушення від 07.04.2023 року №2155 стосовно солдата ОСОБА_4 за ч. 5 ст. 407 КК України.

В обґрунтування скарги зазначено, що 07.04.2023 року в/ч НОМЕР_1 направила на адресу другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Житомирі) ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому повідомлення-лист про вчинення військовослужбовцем солдатом ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України. На підтвердження можливого вчинення кримінального правопорушення додано завірені копії матеріалів службового розслідування за фактом самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 солдатом ОСОБА_4 .

Однак, листом від 27.04.2023 року керівник другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Житомирі) ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому відмовив у внесенні відомостей до ЄРДР щодо можливих протиправних дій солдата ОСОБА_4 , оскільки відомості, викладені у акті службового розслідування та доданих до нього матеріалах, не містять обставин, які вказують на ознаки складу злочину і які б свідчили про вчинення злочину ОСОБА_4 .

Станом на 28.04.2023 року відомості про вказане кримінальне правопорушення не внесено до ЄРДР, а досудове розслідування не розпочато, витяг з ЄРДР заявнику не надано, тому наявна бездіяльність уповноважених осіб другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Житомирі) ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 10.05.2023 року у задоволенні скарги відмовлено у зв`язку з недоведеністю скаржником обставин, які вказували б на бездіяльність уповноважених осіб другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Житомирі) ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому.

Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 12.06.2023 року ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 10.05.2023 року скасовано, постановлено нову ухвалу, якою призначено новий розгляд скарги.

В судове засідання, призначене на 27.06.2023 року, будучи належним чином повідомленими, ні заявник, ні представник другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Житомирі) ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому не з`явились, причин неявки суду не повідомили.

Дослідивши матеріали справи, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 21 КПК України кожен має право на участь у розгляді в суді будь-якої інстанції справи, що стосується його прав та обов`язків, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до положення ст. 116 КПК України процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду. Ухвала слідчого судді, суду про поновлення чи відмову в поновленні процесуального строку може бути оскаржена в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Процесуальний строк може бути поновлений лише за умови його пропуску з поважних причин. Поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд слідчого судді, суду. Поважними причинами пропуску процесуального строку визнаються обставини, які не залежать від волі заінтересованої особи і перешкодили їй виконати процесуальні дії у межах встановленого законом, прокурором, слідчим суддею, судом проміжку часу.

У розумінні норми ст. 117 КПК України поважними причинами пропуску строку можуть бути визнані тяжка хвороба, відрядження, стихійне лихо, незаконне позбавлення свободи та інші обставини, через які особа не мала реальної змоги вчасно подати скаргу чи інший документ.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування

Згідно ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

В Узагальненні Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» зазначено, що беручи до уваги положення ч. 1 ст. 214 КПК, згідно з якою внесення відомостей до ЄРДР здійснюється не пізніше 24 годин після подання заяви, а також положення ч. 5 ст. 115 КПК України, відповідно до якої при обчисленні строків днями не береться до уваги той день, від якого починається строк, десятиденний строк для подання скарги на оскаржуваний вид бездіяльності починається з дня, наступного за тим, у який закінчився перебіг 24-годинного строку для реєстрації відомостей.

Судом встановлено, що 07.04.2023 року командир в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_5 звернувся до другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Житомирі) ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому зі згадуваним вище листом-повідомленням про вчинення кримінального правопорушення солдатом ОСОБА_4 .

Зі скаргою, що розглядається, командир в/ч НОМЕР_1 звернувся до суду 03.05.2023 року, тобто з пропуском десятиденного строку на оскарження бездіяльності. При цього, клопотання про поновлення пропущеного строку заявником не заявлено.

Заявник зазначив, що строк зі зверненням з даною скаргою не пропущено, оскільки дізнався про бездіяльність другого СВ ТУ ДБР лише 27.04.2023 року, отримавши лист від 18.04.2023 року.

Виходячи з викладеного та положень ст. 304 КПК України, заявник у десятиденний строк, а саме з 09.04.2023 року по 19.04.2023 року (включно), повинен був звернутись до суду з даною скаргою, проте пропустив процесуальний строк та звернувся до суду лише 03.05.2023 року, не подавши заяви про поновлення пропущеного строку для звернення з даною скаргою.

Суд не бере до уваги посилання заявника на те, що строк для звернення з даною скаргою ним не пропущено у зв`язку з отриманням лише 27.04.2023 року листа другого СВ ТУ ДБР від 19.04.2023 року, оскільки аналіз норм ст.ст. 110, 214 КПК України свідчить про те, що строк на оскарження бездіяльності уповноважених осіб щодо невнесення відомостей до ЄРДР за зверненням заявника починається з наступного дня після такого повідомлення про злочин.

Таким чином, поважність причин пропуску десятиденного строку з об`єктивних та таких, що не залежали від заявника причин належним чином не обґрунтовано та слідчому судді не доведено.

На підставі чого, слідчий суддя не вбачає підстав для поновлення строку для звернення до суду зі скаргою.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 304 КПК України скарга повертається, якщо скарга подана після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або слідчий суддя за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Разом з тим, «право на судовий розгляд» не є абсолютним й може мати встановлені обмеження.

Так, у п. 53 Рішення Європейського суду з прав людини від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» було зазначено, що «право на суд» не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Аналогічні висновки ЄСПЛ висловлював і в інших своїх рішеннях (наприклад, «Карт проти Туреччини»).

З урахуванням вищевикладених обставин, у відповідності до положень п. 3 ч. 2 ст. 304 КПК України скарга підлягає поверненню.

Керуючись ст. ст. 116, 117, 214, 303, 304 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу військової частини НОМЕР_1 в особі командира військової частини ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідування повернути заявнику.

Повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому кримінально процесуальним Кодексом України.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її отримання.

Слідчий суддя ОСОБА_1