УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2023 року місто Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні у приміщені суду клопотання слідчого 2 відділу 3 управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України молодший лейтенант юстиції ОСОБА_3 , погоджене прокурором третього відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні за № 0000534, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.05.2023, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 110, ч.ч. 1, 3 ст. 436-2, ч.ч. 1, 2 ст. 332-1 КК України,

установив:

До Шевченківського районного суду міста Києва надійшло клопотання слідчого 2 відділу 3 управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України молодший лейтенант юстиції ОСОБА_3 , погоджене прокурором третього відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні за № 0000534, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.05.2023, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 110, ч.ч. 1, 3 ст. 436-2, ч.ч. 1,2 ст. 332-1 КК України.

Клопотання мотивоване тим, що Головним слідчим управлінням Служби безпеки України за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000534 від 24.05.2023 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 110, ч.ч. 1, 3 ст. 436-2, ч.ч. 1, 2 ст. 332-1 КК України.

Обґрунтовуючи клопотання про арешт майна, слідчий зазначила про таке.

Стороною обвинувачення встановлено, що громадянин Російської Федерації, російський актор, народний артист РФ ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у період з лютого 2022 року по листопад 2022 року, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, виправдовував, визнавав правомірною, заперечував збройну агресію російської федерації проти України, розпочату у 2014 році, глорифікував осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році, з використанням засобів масової інформації, а також публічно закликав до зміни меж території, державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України.

Крім того, ОСОБА_5 неодноразово порушував порядок в`їзду на тимчасово окуповану територію України до м. Луганська, на територію Донецької області, та виїзду з неї з метою заподіяння шкоди інтересам держави.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у публікаціях ОСОБА_5 наявні фрагменти текстів, висловлювання, які містять виправдовування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, глорифікацію її учасників. Мовленнєві повідомлення, що містять вказану інформацію, виражені у формі публічних закликів до підтримки дій президента й армії РФ.

Крім цього, стороною обвинувачення встановлено, що у публікаціях від імені ОСОБА_5 містяться публічні заклики до територіальних змін в Україні, зокрема до визнання тимчасово окупованих територій Луганської і Донецької областей України самостійними державами «ЛНР» і «ДНР», а також до підтримки приєднання Луганської, Донецької, Херсонської і Запорізької областей України до складу РФ, поєднані із висловлюваннями, що містять лінгвістичні ознаки розпалювання національної ворожнечі.

Як зазначає у клопотанні слідчий, 04.05.2023 ОСОБА_5 у спосіб, передбачений КПК України повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 110, ч. ч. 1, 3 ст. 436-2, ч. ч. 1, 2 ст. 332-1 КК України.

Так, 04.05.2023 повідомлення про підозру ОСОБА_5 опубліковано в газеті Кабінету Міністрів України «Урядовий кур`єр», випуск № 89 (7487) від 04.05.2023.

Крім того, повний текст повідомлення про підозру ОСОБА_5 на українській та російській мовах 04.05.2023 опубліковано на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_2 та вручено захиснику ОСОБА_5 .

Відповідно до відповіді на доручення Департаменту кіберполіції Національної поліції України № 5003/38/1/03-2023 від 20.04.2023 громадянин РФ ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 станом на сьогодні перебуває у м. Москва, Російська Федерація.

24.05.2023 у зв`язку з переховуванням підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 від органів досудового розслідування з метою ухилення від кримінальної відповідальності, останнього постановою слідчого оголошено у державний, міждержавний та міжнародний розшук, організацію якого доручено Департаменту кіберполіції Національної поліції України, оскільки на даний момент під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного не відоме.

Як зазначає слідчий, враховуючи викладене, підозрюваний ОСОБА_5 переховується від органів досудового розслідування та суду на території держави-агресора РФ з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Указом Президента України № 727/2022 від 19 жовтня 2022 року уведено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 19 жовтня 2022 року «Про застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», яким до ОСОБА_5 застосовано персональні спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи (санкції) терміном на 5 років.

Згідно з інформацією Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у власності ОСОБА_5 перебуває квартира за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_5 володіє зазначеним об`єктом нерухомості на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_1 від 12.04.2010.

Санкція ч. 2 ст. 110 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з конфіскацією майна або без такої.

Враховуючи, що санкція ч. 2 ст. 110 КК України передбачає конфіскацію майна, в органу досудового розслідування виникла необхідність в накладенні арешту на майно підозрюваного ОСОБА_5 з метою недопущення його відчуження до винесення остаточного рішення суду у вказаному кримінальному провадженні.

У судове засідання слідчий не з`явилася, повідомлялася належним чином про дату та час судового засідання, однак через канцелярію суду подала заяву про розгляд клопотання без її участі.

Володілець майна в судове засідання не викликався на підставі приписів частини 2 статті 172 КПК України.

Дослідивши клопотання та додані на його обґрунтування матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Із матеріалів клопотання вбачається, що Головним слідчим управлінням Служби безпеки України за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000534 від 24.05.2023 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 110, ч.ч. 1, 3 ст. 436-2, ч.ч. 1, 2 ст. 332-1 КК України.

Як убачається з матеріалів клопотання, 04.05.2023 в рамках кримінального провадження № 0000610 складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 110, ч.ч. 1, 3 ст. 436-2, ч.ч.1, 2 ст. 332-1 КК України, яке розміщено в друкованому засобі масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження газеті «Урядовий кур`єр» від 04.05.2023 № 89 (7487) та розміщено на веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Відповідно до постанови прокурора третього відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 від 24.05.2023 з кримінального провадження № 0000610 від 08.07.2022 виділено матеріали досудового розслідування стосовно підозрюваного ОСОБА_5 за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 110, ч.ч. 1, 3 ст. 436-2, ч.ч. 1, 2ст. 332-1 КК України згідно із реєстром виділених матеріалів, який додається до зазначеної постанови, в окреме провадження, якому присвоєно реєстраційний № 0000534.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта у власності ОСОБА_5 перебуває: квартира за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Згідно з положеннями ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України однією із підстав накладення арешту є конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, а отже в органу досудового розслідування існують обґрунтовані підстави для його застосування.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів та конфіскації майна як виду покарання.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК України); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Крім того, при вирішенні клопотання сторони обвинувачення, слідчий суддя враховує, що закон не вимагає, щоб докази на підтвердження вчинення кримінального правопорушення були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого кримінального правопорушення. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно застосувати зазначений вид заходу забезпечення кримінального провадження з метою досягнення дієвості цього провадження та уникнення негативних наслідків.

За викладених обставин та відповідних норм кримінального процесуального законодавства, слідчий суддя приходить до переконання, що матеріалами клопотання обґрунтовано та в судовому засіданні встановлено необхідність застосування на даній стадії досудового розслідування, такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, з метою уникнення можливості його відчуження, оскільки також слідчий суддя приходить до висновку, що у випадку його незастосування, це може призвести до наслідків, які можуть перешкоджати завданням досудового розслідування, а тому це є необхідною умовою досягнення дієвості даного кримінального провадження.

Вирішуючи питання про накладення арешту, слідчий суддя враховує й те, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту. При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

Так, приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінальних правопорушень, за фактом вчинення яких розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, фактичні обставини кримінального провадження, можливості подальшої конфіскації майна як виду покарання, слідчий суддя приходить до висновку, що наявні достатні підстави для арешту зазначеного в клопотанні слідчого майна, що належить підозрюваному ОСОБА_5 .

Що стосується розгляду клопотання органу досудового розслідування в частині передачі майна в управління Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, то слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до положень статті 100 КПК України, речові докази вартістю понад 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження, передаються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, для здійснення заходів з управління ними з метою забезпечення їх збереження або збереження їхньої економічної вартості, а речові докази, зазначені в абзаці першому цієї частини, такої самої вартості - для їх реалізації з урахуванням особливостей, визначених законом.

У випадках, передбачених пунктами 2, 4 та абзацом сьомим частини шостої цієї статті, слідчий за погодженням із прокурором або прокурор звертається з відповідним клопотанням до слідчого судді місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до слідчого судді Вищого антикорупційного суду, або до суду під час судового провадження, яке розглядається згідно із статтями 171-173 цього Кодексу. Прокурор у випадку, передбаченому абзацом сьомим частини шостої цієї статті, не пізніше наступного робочого дня з моменту постановлення ухвали слідчого судді, суду надсилає копію цієї ухвали Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, із зверненням щодо прийняття активів, а також вживає невідкладних заходів щодо передачі цих активів Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Згідно ч. 1 ст.2 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів» (далі - Закон), Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів (далі - Національне агентство), є центральним органом виконавчої влади із спеціальним статусом, що забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері виявлення та розшуку активів, на які може бути накладено арешт у кримінальному провадженні чи у справі про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави, та/або з управління активами, на які накладено арешт у кримінальному провадженні чи у справі про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави або які конфісковано у кримінальному провадженні чи стягнено за рішенням суду в дохід держави внаслідок визнання їх необґрунтованими.

Зважаючи на викладене та враховуючи при цьому процесуальну позицію сторони обвинувачення, яка вказує на неможливість самостійно здійснити управління вказаним майном, та враховуючи при цьому об`єктивну необхідність виключити прямий або опосередкований вплив та посягання на арештоване майно, запобігти можливості відчуження майна, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя оцінює індивідуальні ознаки та властивості арештованого у даному кримінальному провадженні майна, вартість якого значно перевищує 200 розмірів мінімальної заробітної плати, що підтверджується матеріалами клопотання слідчого, та як наслідок виходить з того, що зазначені у клопотанні підстави для передачі майна на здійснення заходів з управління ним, мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні та доданих матеріалах.

Керуючись статтями 2, 7, 8, 98, 170-173, 309, 395 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання слідчого 2 відділу 3 управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України молодший лейтенант юстиції ОСОБА_3 , погоджене прокурором третього відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні за № 0000534, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.05.2023, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 110, ч.ч. 1, 3 ст. 436-2, ч.ч. 1, 2 ст. 332-1, КК України задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке на праві власності належить підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 30278875, право приватної власності, на яке зареєстровано за ОСОБА_5 .

Заборонити державним реєстраторам та органам державної реєстрації прав, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській міській, районним у місті Києві державним адміністраціям, акредитованим суб?єктам, нотаріусам, іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора, вчиняти реєстраційні дії відносно арештованого майна.

Передати арештоване майно Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, для здійснення заходів з управління ним з метою забезпечення його збереження та збереження його економічної вартості.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Крім того, відповідно до ст. 174 КПК України арешт може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя ОСОБА_1