Справа № 344/6479/23
Провадження № 1-кп/344/853/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Окружної прокуратури міста Івано-Франківськ про закриття кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000402 від 30.01.2018 року за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.358, ч.1 ст.290 КК України ,-

В С Т А Н О В И В:

До Івано-Франківського міського суду від прокурора Окружної прокуратури міста Івано-Франківськ надійшло клопотання про закриття кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000402 від 30.01.2018 року за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.358, ч.1 ст.290 КК України.

В обґрунтування клопотання прокурор посилається на те, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.358 КК України внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000402 від 30.01.2018 року, а кримінальне правопорушення, передбачене ст.290 КК України внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000992 від 22.12.2021 року. 23 грудня 2021 року прокурором винесено постанову про об`єднання вказаних кримінальних проваджень в одне провадження, а 11 жовтня 2022 року дізнавачем винесено постанову про зміну правової кваліфікації з ч.4 ст.358 на ч.1 ст.358 КК України.

Прокурор у своєму клопотанні зазначає, що як встановлено на досудовому розслідуванні 29.01.2018 року працівники поліції в ході перевірки документів ОСОБА_4 на автомобіль марки «BMW-525», реєстраційний номер НОМЕР_1 , виявили що свідоцтво про реєстрацію вказаного транспорного засобу містить ознаки підробки, а ідентифікаційний номер кузова має ознаки втручання.

Прокурор у поданому клопотанні зазначає, що в даному кримінальному провадженні дізнавачами неодноразово надавались доручення оперативному підрозділу на проведення слідчих (розшукових) дій у кримінальному провадженні вказує, що у ході досудового розслідування вжито всіх заходів для всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження та здобуто достатньо фактичних даних, що дозволяють у визначеному законом порядку прийняти законне процесуальне рішення, проведені всі необхідні слідчі (розшукові) дії, спрямовані на розкриття факту вчинення кримінального правопорушення та встановлення особи, яка б могла вчинити дане кримінальне правопорушення, однак позитивного результату здобуто не було. Прокурор наголошує на тому, що жодна з осіб у кримінальному провадженні в якості підозрюваного допитана не була, повідомлення про підозру нікому не вручено, обвинувальний акт не складено та до суду не направлено, тобто не встановлено особу, яка вчинила кримінальні правопорушення, а тому вважає, що оскільки не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення та строки давності притягнення до кримінальної відповідальності у даному кримінальному провадженні закінчились то воно підлягає закриттю на підставі п. 31 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Прокурор в судовому засіданні вимоги клопотання підтримав та просив закрити кримінальне провадження.

Суд, заслухавши думку прокурора, вивчивши клопотання про закриття кримінального провадження № 0000402 від 30.01.2018 року із додатками, приходить до наступних висновків.

Так, 29.01.2018 року працівники поліції зупинили ОСОБА_4 на автомобілі марки «BMW-525», реєстраційний номер НОМЕР_1 та в ході перевірки документів ОСОБА_4 надав підроблене свідоцтво про реєстрацію вказаного транспорного засобу, а ідентифікаційний номер кузова мав ознаки втручання.

У вказаному провадженні дізнавачем неоднаразово надавались доручення оперативним підрозділам про допит ОСОБА_4 , однак вказані доручення не були виконані, а ОСОБА_4 не був допитаним в даному кримінальному провадженні, незважаючи на те, що автомобіль з підробленим ідентифікаційний номером та підроблене свідоцтво про реєстрацію автомобіля перебували в користуванні ОСОБА_4 .

Відповідно до ч. 1 ст. 358 КК України підроблення документів, печаток, штампів та бланків, збут чи використання підроблених документів, печаток, штампів - караються штрафом до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до двох років.

Відповідно до ст.290 КК України Знищення, підробка або заміна ідентифікаційного номера, номерів двигуна, шасі або кузова, або заміна без дозволу відповідних органів номерної панелі з ідентифікаційним номером транспортного засобу -караються штрафом від ста п`ятдесяти до двохсот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або обмеженням волі на строк до трьох років.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України вказані кримінальні правопорушення визначені, як кримінальні проступки.

Згідно з п. 1,2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: 1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі;

2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років;

Відповідно до п. 3-1 ч.1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Відповідно до п. 1-1 ч.2 ст. 284 КПК України з підстави, передбаченої пунктом 3-1 частини першої цієї статті кримінальне провадження закривається судом.

Згідно з ч. 4 вказаної статті закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 3-1 частини першої цієї статті, здійснюється судом за клопотанням прокурора.

Аналізуючи клопотання прокурора та матеріали кримінального провадження суд приходить до висновку про невідповідність поданого клопотання вимогам закону.

Статтею 1 КПК України встановлено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України. Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

Згідно зі ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.1 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких у тому числі відносяться: законність, публічність.

Законність відповідно до ч. 2 ст.9 КПК України, зокрема, полягає у тому, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

А публічність, відповідно до вимог ст. 25 КПК України, передбачає, що прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення (за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого) або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Внесення змін до КПК України і, зокрема, доповнення ч.1 ст. 284 КПК України пунктом 3-1 не звільняє слідчого та прокурора від виконання завдань кримінального провадження та виконання обов`язків, визначених загальними засадами ст. 9, 25 КПК України.

Як встановлено у судовому засіданні та підтверджується матеріалами даного кримінального провадження, в ході проведення досудового розслідування встановлено особу яка керувала автомобілем та пред`являла підроблене свідоцтво на нього і ним є ОСОБА_4 , а тому на думку суду, клопотання про закриття кримінального провадження у зв`язку з не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, без прийняття рішення про наявність чи відсутність в діях ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення, в тому числі і передбаченого ч.4 ст.358 КК України є суперечливим та передчасним.

Суд звертає увагу, що обов`язковою умовою для закриття кримінального провадження згідно п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України є невстановлення особу, яка вчинила кримінальне правопорушення. Вирішуючи питання, щодо можливості встановлення особи яка вчинила кримінальне правопорушення в даному кримінальному провадженні суд зазначає, що cтаттею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику суду як джерело права.

Так Європейський суд з прав людини у справі у своїх численних рішеннях визначає поняття «кримінальне обвинувачення» в досить широкому контексті. Так, у рішенні від 6.09.2005 у справі «Салов проти України» сказано, що поняття «обвинувачення» має «автономне» значення; воно повинне розумітися в сенсі конвенції, а не лише в контексті його значення в національному праві. Таким чином, воно може визначатися як «офіційне повідомлення особи компетентним органом державної влади, в якому стверджується, що особа скоїла злочин» (пп.42, 46 рішення від 27.02.80 у справі «Deweer v. Belgium» та п.73 рішення від 15.07.82 у справі «Eckle v. Germany»). У деяких випадках це може робитися «у формі інших заходів, здійснення яких несе в собі таке твердження і, по суті, так само впливає на становище підозрюваного» (рішення у справі «Eckle v. Germany»).

Європейський суд з прав людини вважає моментом висунення обвинувачення офіційне повідомлення про намір здійснення стосовно неї кримінального переслідування (рішення у справі «Neumeister v. Avstria»).

В цілому, на думку ЄСПЛ, обвинувачення охоплює весь комплекс процедур від початку досудового розслідування стосовно особи до винесення остаточного рішення.

Таким чином передбачена в п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України обов`язкова підстава для закриття кримінального провадження у вигляді невстановлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення є значно ширшою ніж зазначене в клопотанні посилання на відсутність в данному кримінальному провадженні повідомлення про підозру чи обвинувального акту.

На думку суду закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, при наявності підстав для закриття за встановленням відсутності події кримінального правопорушення; встановлення відсутності в діянні складу кримінального правопорушення або невстановлення достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпанням можливості їх отримання не є обґрунтованим, та таким що відповідає загальним засадам кримінального провадження, оскільки порушується в даному випадку принцип верховенства права, відповідно до якого ніхто не може бути покараним державою, крім як за порушення закону, і що ніхто не може бути засудженим за порушення закону іншим чином, ніж у порядку, встановленому законом.

Також суд вважає, що закриття кримінального провадження на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України не надає жодної відповіді на питання, щодо законності дій ОСОБА_4 , що у свою чергу унеможливює об`єктивне вирішення долі речових доказів в даному кримінальному провадженні.

Таким чином суд вважає, що висновок прокурора про невстановлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, спростовується матеріалами кримінального провадження, процесуальними рішеннями прийнятими дізнавачами та прокурорами у даному кримінальному проваджені.

Суд звертає увагу, що прокурор або дізнавач наділені повноваженнями закрити кримінальне провадження на підставі п.1 ч.1 ст. 284 КПК України у разі, якщо встановлена відсутність події кримінального правопорушення, на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України у разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення чи на підставі п.3 ч.1 ст. 284 КПК України у разі, якщо не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримання.

А тому, враховуючи наведене, суд вважає, що на даний час відсутні підстави для закриття кримінального провадження на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, оскільки стороною обвинувачення не були вжиті всі передбачені законом заходи для встановлення події та складу кримінальних правопорушень.

На підставі викладеного та керуючись ст. 284 КПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання прокурора Івано-Франківської Окружної прокуратури про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000402 від 30.01.2018 року за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.358, ст.290 КК України - відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Повний текст ухвали складено 27 квітня 2023 року о 16 годині 50 хвилин.

Суддя ОСОБА_1