ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2172/23 Справа № 204/5172/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 на вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 11 квітня 2023 року щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Слов`янськ Донецької області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, неодруженого, утриманців не маючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, в кримінальному провадженні № 0000004,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_7 ,

прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И Л А :

За вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 11 квітня 2023 року ОСОБА_5 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та призначено йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнений від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України.

Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних судових витрат.

Цим вироком ОСОБА_5 визнаний винним у тому, що він діючи в порушення вимог Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15 лютого 1995 року № 60/95-ВР, із подальшими змінами та доповненнями, а також Постанови Кабінету Міністрів України від 6 травня 2000 року № 770 «Про затвердження Переліку наркотичних, психотропних речовин і прекурсорів», Наказу МОЗ України № 188 від 01 серпня 2000 року «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу» із подальшими змінами та доповненнями, вчинив незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту за наступних обставин.

04.01.2023 року о 11 годині 20 хвилин, ОСОБА_5 , перебуваючи біля буд.№ 43 по вул. Ставропольська в Чечелівському районі м. Дніпра, шляхом знахідки під деревом забрав 1 (один) сліп пакет, обгорнений чорною ізолентою, всередині якого знаходилась речовина рослинного походження, зовні схожа на наркотичну.

Після чого, піднявши вищевказане та розуміючи, що в даних згортках знаходиться особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено, а саме - канабіс, поклав їх до сумки, котра була при ньому, та розпочав незаконно зберігати при собі вказаний наркотичний засіб для особистого вживання без мети збуту.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне придбання та зберігання особливо небезпечного засобу, обіг якого заборонено, без мети збуту, ОСОБА_9 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, порушуючи правовий режим обігу наркотичних засобів в Україні, цього ж дня, приблизно о 11 годині 35 хвилин, проходячи неподалік будинку № 43 по вул. Ставропольська в Чечелівському районі м. Дніпра, побачив екіпаж патрульної поліції. Який проїжджав поряд. При виді працівників поліції ОСОБА_5 різко змінив напрямок руху та намагався зникнути.

Далі ОСОБА_5 , приблизно о 11 годині 37 хвилин, за вищевказаною адресою був зупинений працівниками патрульної поліції для перевірки документів та відповідно до ч. 2 ст. 34 Закону України «Про Національну поліцію» працівниками патрульної поліції було здійснено поверхневу перевірку ОСОБА_5 , в ході якої у нього було виявлено речовину, схожу на канабіс, у зв`язку з чим на місце події було викликано слідчо- оперативну групу відділення поліції № 6 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровський області.

Після чого, в той же день, в період часу з 13 години 27 хвилин по 13 годину 45 хвилин ОСОБА_5 було затримано на підставі ст. 298-2 КПК України та в ході затримання проведено обшук останнього, в ході якого дізнавачем було виявлено та вилучено у ОСОБА_5 1 (один) сліп пакет, обгорнений чорною ізолентою, в середині якого знаходилась речовина рослинного походження, зовні схожа на наркотичну.

Надана на експертизу речовина рослинного походження масою 6,1774 г, вилучена у ОСОБА_5 , є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабісом, маса якого в перерахунку на суху речовину становить 5,5597 г.

Таким чином ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, а саме у незаконному придбанні та зберіганні наркотичних засобів без мети збуту.

В апеляції:

- захисник просить змінити вирок суду та пом`якшити покарання, призначивши ОСОБА_5 покарання у вигляді 1 року виправних робіт та на підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 року іспитового строку не скоїть нового злочину, поклавши згідно ч. 1 ст. 76 КК України на обвинуваченого обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

В обґрунтування вимог зазначає, що вирок є незаконним у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного ОСОБА_5 покарання, яке за своїм видом є явно несправедливим через суворість.

Вказує, що при призначенні виду та розміру покарання суд першої інстанції не в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку та особу обвинуваченого, який не є судимою особою.

Зазначає, що виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації, враховуючи характер вчиненого ОСОБА_5 дій та їх небезпечності та усіх даних про нього, відсутність обставин, що обтяжують покарання та враховуючи обставини, що його пом`якшують: щире каяття, суд першої інстанції призначив занадто суворе покарання.

Заслухавши захисника, який підтримав вимоги апеляційної скарги та просила її задовольнити, прокурора, який заперечував проти доводів та вимог апеляції та просив відмовити в задоволенні її вимог, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки висновки суду стосовно фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення та доведеності вини ОСОБА_5 у вчиненні ним кримінального правопорушення та правильність правової кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 309 КК України в апеляційній скарзі не оспорюються, інші учасники кримінального провадження апеляційних скарг не подавали, то вказані обставини судом апеляційної інстанції не перевіряються.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Доводи захисника про те, що при призначенні виду та розміру покарання суд першої інстанції не в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку та особу обвинуваченого, у зв`язку з чим призначив занадто суворе покарання, є хибними з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, яка передбачає загальні засади призначення покарання і через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, суд, призначаючи покарання у кожному конкретному випадку має дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

За приписами ст. 50 КК України рішення суду про призначення покарання, повинно досягати мети виправлення та запобігання вчинення нових злочинів як обвинуваченим, так й іншими особами.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відносяться до кримінальних проступків, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, не працює, неодружений, утриманців не має, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває. Також судом першої інстанції при призначенні покарання врахована обставина, що пом`якшує покарання обвинуваченому у виді щирого каяття, за відсутності обставин, що його обтяжують, та дійшов вмотивованого висновку про можливість виправлення обвинуваченого без реального відбування покарання, застосувавши до нього положення ст.ст. 75, 76 КК України, звільнивши від відбування покарання з випробуванням та поклавши на нього певні обов`язки, з яким погоджується й колегія суддів.

Таким чином, суд першої інстанції в повній мірі врахував усі обставини, на які посилається захисник в своїй апеляційній скарзі.

При призначенні покарання суд першої інстанції дотримався практики Європейського суду з прав людини відповідно до якої, складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним (справа «Скополла проти Італії» від 17.09.2009 року). Для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не ставити особистий і надмірний тягар для особи (справа «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008 року).

Доводи захисника про необхідність змінити вирок суду першої інстанції у зв`язку з необхідністю пом`якшити призначене судом першої інстанції покарання та призначити покарання у виді виправних робіт, то вони не є обґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 КК України, покарання у виді виправних робіт встановлюється на строк від шести місяців до двох років і відбувається за місцем роботи засудженого. Із суми заробітку засудженого до виправних робіт провадиться відрахування в доход держави у розмірі, встановленому вироком суду, в межах від десяти до двадцяти відсотків.

Отже, враховуючи не надання стороною захисту відомостей про працевлаштування обвинуваченого ОСОБА_5 , призначення йому покарання у виді виправних робіт не може бути застосовано.

За наведеного, призначене покарання обвинуваченому судом першої інстанції відповідає принципу індивідуалізації, пропорційності і справедливості, а тому підстав для призначення обвинуваченому покарання більш м`якого, як на це вказує захисник, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.

Вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 11 квітня 2023 року щодо ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4