У Х В А Л А Справа № 932/8179/23

Іменем України Провадження № 1-кс/932/3290/23

12 вересня 2023 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду у м. Дніпрі клопотання слідчої по кримінальному провадженню № 0003507 від 27.08.2023 року про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В:

08 вересня 2023 року слідча СВ ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 звернулась до суду із клопотанням, підтриманим прокурором Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_4 , у якому прохає накласти арешт, шляхом заборони на відчуження, розпорядження та користування на об`єкт нерухомого майна, а саме квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 020).

В обґрунтування клопотання слідча зазначила, що у провадженні СВ ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадженні відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003507, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.08.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

26.08.2023 року до СВ ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області надійшла заява від ОСОБА_5 про те, що невстановлені особи, шахрайським шляхом заволоділи майном потерпілого, а саме квартирою, яка перебуває у її приватній власності.

В ході проведення досудового розслідування було залучено та допитано в якості потерпілого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який надав покази про те, що у його власності є квартира АДРЕСА_2 ), що підтверджується свідоцтвом про право власності від 10.02.1997 року (свідоцтво видане згідно з розпорядженням (наказом) від 10.02.1997 року №1/1159-97) та технічного паспорту на квартиру (виданий МБТІ по праву приватної власності на підставі «Свідоцтва про право власності на житло» і записаний у реєстровій книзі за №71п-30).

Пізніше ОСОБА_5 стало відомо, що начебто він продав дану квартиру ще в 1998 році невідомому йому ОСОБА_6 . Дану особу ніколи не знав, жодних договорів щодо квартири не укладав.

Відповідно до відомостей з Реєстру речових прав зазначено, що право власності на квартиру АДРЕСА_2 зареєстровано 02.08.2023 на ОСОБА_6 , приватним нотаріусом ДМНО ОСОБА_7 , на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер 3-2838, виданого 14.10.1998 року.

Тобто на підставі цього Договору невідомі особи заволоділи квартирою потерпілого шляхом вчинення шахрайських дій, чим завдали матеріальної шкоди.

07.09.2023 року згідно ст. 98 КПК України, винесено постанову про визнання речовим доказом нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_2 .

Станом на 08.09.2023 року, згідно до відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно квартира АДРЕСА_2 , по праву приватної власності належить ОСОБА_6 , РНОКПП НОМЕР_1 , на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер 3-2838, виданого Третьою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою. 02.08.2023 внесено відомості до реєстру приватним нотаріусом ДМНО ОСОБА_7 .

Проте, згідно отриманих відомостей з КП «ДМБТІ» ДМР зазначено, що в інвентаризаційній справі станом на 31.12.2012 власником квартири АДРЕСА_2 (теперішня назва АДРЕСА_3 ) є ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 10.02.1997 року виданого Виконкомом міської Ради народних депутатів, згідно з розпорядженням №1/1159-97, зареєстровано КП «ДМБТІ» 24.06.1997 та записано в реєстровій книзі за №71п за реєстровим номером №30.

Вказаний захід забезпечення є необхідним, та таким, незастосування якого спричинить шкоду досудового розслідуванню, оскільки фактично, невстановлені особи, шляхом підробки офіційних документів, заволоділи правом власності на вищевказану квартиру.

Приймаючи до уваги викладене, слідча вважає за необхідне накласти арешт заборонити відчуження, розпорядження та/або користування об`єктом нерухомості (житлової квартири), а саме квартири АДРЕСА_2 .

Тобто встановлено, що вказана квартира є речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні, оскільки вона є предметом злочину, оскільки дії невстановлених осіб були направленні на заволодіння цією квартирою.

Незастосування таких заходів може привести до втрати майна, а саме переоформлення права власності на нерухоме майно, на інших осіб (фізичних або юридичних) іншим чином відчуження майна, з метою в подальшому уникнути кримінальної відповідальності та ввести в оману слідство, що може перешкодити встановленню об`єктивної істини в кримінальному провадженні та може сприяти вчиненню нових злочинів, в тому числі, пов`язаних з оформленням, переоформленням права власності на вищевказане майно.

Слідча у судове засідання не з`явилась, до суду надала заяву про розгляд клопотання у її відсутність.

Власник майна, яке тимчасово вилученим не є, у судове засідання у порядку ч. 2 ст. 172 КПК України не викликався, з метою забезпечення арешту майна та з огляду на обставини вчинення кримінального правопорушення, які свідчать про можливість продовження протиправної діяльності.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 172 КПК України, вважаю можливим розгляд клопотання про арешт майна у відсутність слідчого.

Розглянувши клопотання, дослідивши долучені до нього додатки, приходжу до висновку про його часткове задоволення з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна. Заборона використання житлового приміщення особам, які на законних підставах проживають у такому житловому приміщенні, не допускається.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З матеріалів, долучених до клопотання, вбачається, що слідчою здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0003507 від 27.08.2023 року, яке відкрито за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, за фактом шахрайства, вчиненого в умовах воєнного чи надзвичайного стану, що завдало значної шкоди потерпілому.

Постановою слідчою СВ ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області від 07.09.2023 року, квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 020), визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0003507.

Відповідно до наданих до клопотання відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, власником квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 020), є ОСОБА_6 .

Оскільки квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 020), є об`єктом кримінально протиправних дій, погоджуюсь із висновком слідчої про її відповідність ознакам речових доказів, що визначені у ст. 98 КПК України.

Через те, що квартира є речовим доказом по кримінальному провадженню, а також є предметом злочинного посягання, вона може бути неодноразово відчужена на користь третіх осіб, а тому клопотання слідчого в частині накладення арешту на неї у вигляді заборони на відчуження підлягає задоволенню. Однак, оскільки квартира є житловими приміщеннями, підстав для накладення на неї арешту у вигляді заборони на розпорядження та користування не вбачаю.

Так, внаслідок того, що досудове слідство тільки розпочато, необхідні слідчі дії ще не проведенні, існують ризики у вигляді можливого приховування, втрати, знищення, перетворення майна його власником, на що вказують попередньо вчиненні дії.

На даному етапі досудового розслідування його потреби виправдовують втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

За вказаних вище підстав, клопотання слідчої підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 103, 110, 167, 170-173, 309-310, 369, 371-372 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчої СВ ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 по кримінальному провадженню № 0003507 від 27.08.2023 року, про арешт майна задовольнити частково.

Накласти арешт на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 020), що належить ОСОБА_6 , шляхом заборони на її відчуження.

У задоволенні клопотання в іншій частині відмовити.

На ухвалу слідчого судді може бути подано апеляцію безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти діб з дня її винесення.

Слідчий суддя ОСОБА_1