Справа № 573/1559/23
Номер провадження 1-кп/573/176/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2023 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Білопілля кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 03 липня 2023 року за №0000357 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Ізюм Харківської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , освіта неповна середня, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не є особою з інвалідністю, неодруженого, непрацюючого, відповідно до ст. 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України,

УСТАНОВИВ:

1. 26 червня 2023 року о 12 годині ОСОБА_4 перебував у будинку за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_2 , де перебувала також його знайома ОСОБА_5 . У цей час ОСОБА_4 помітив банківську картку «Ощадбанку» № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_5 , яку остання поклала на меблеву стінку у залі поряд із своєю жіночою сумкою.

Достовірно знаючи, що банківська картка є офіційним платіжним документом, ОСОБА_4 вирішив викрасти вказану банківську картку, щоб у подальшому використати її для зняття грошових коштів з банкомату.

26 червня 2023 року близько 12 години 30 хвилин ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, пересвідчившись що його дії є непомітними для власниці банківської картки ОСОБА_5 та власника будинку ОСОБА_6 , таємно викрав банківську картку «Ощадбанку» № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_5 .

Виконуючи вказані дії, ОСОБА_4 розумів їх суспільну небезпечність, усвідомлював можливість настання суспільно небезпечних наслідків від цих дій та бажав їх настання, тобто діяв з прямим умислом.

2. Продовжуючи свої протиправні дії, 26 червня 2023 року о 14 годині 13 хвилин ОСОБА_4 підійшов до банкомату відділення «Ощадбанку» №10018-080, розташованого за адресою: Сумська область, Сумський район, м. Білопілля, вул. Супруна, буд. 4, приміщення №1 і, пересвідчившись, що за його діями ніхто не спостерігає, маючи при собі раніше викрадену банківську картку «Ощадбанку» № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_5 та знаючи пін-код авторизації, діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, зняв грошові кошти в сумі 1 000 грн.

Вищевказані грошові кошти ОСОБА_4 використав у власних потребах, завдавши потерпілій матеріального збитку на суму 1 000 грн.

3. Не зупиняючись на скоєному, продовжуючи свою протиправну діяльність, охоплену єдиним умислом, 27 червня 2023 року о 16 годині 20 хвилин ОСОБА_4 підійшов до банкомату відділення «Ощадбанку» №10018-080, розташованого за адресою: м. Білопілля, вул. Супруна, буд. 4, приміщення №1, пересвідчившись, що за його діями ніхто не спостерігає, маючи при собі раніше викрадену банківську картку банку «Ощадбанку» № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_5 та знаючи пін-код авторизації, діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, зняв грошові кошти в сумі 400 грн, які в подальшому використав у власних потребах, завдавши потерпілій матеріального збитку на зазначену суму.

Виконуючи вказані дії, ОСОБА_4 розумів їх суспільну небезпечність, усвідомлював можливість настання суспільно небезпечних наслідків від цих дій та бажав їх настання, тобто діяв з прямим умислом.

5. Не зупиняючись на скоєному, 18 липня 2023 року у точно невстановлений час ОСОБА_4 , перебуваючи в міському парку біля маркету «АТБ», що на вул. Макаренка в м. Білопілля Сумського району Сумської області, вживав алкогольні напої разом з місцевими мешканцями ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Під час спільного вживання алкогольних напоїв ОСОБА_8 наніс тілесні ушкодження ОСОБА_7 , внаслідок чого у останнього випав мобільний телефон марки «Infinix X6511» та грошові кошти в сумі 500 грн. У цей час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на таємне заволодіння майном, яке належить ОСОБА_7 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , завідомо знаючи, що крадіжка майна тягне за собою кримінальну відповідальність, підійшов до ОСОБА_7 у той момент, коли він перебував без свідомості і, пересвідчившись що його дії є непомітними для оточуючих та власника майна, таємно, повторно викрав мобільний телефон марки «Infinix Smart 6 (Х6511) вартістю 3 466 грн у силіконовому чохлі вартістю 212 грн із сім-картою оператора «Vodafonе» вартістю 50 грн, картою пам`яті «Micro - SDHC 32 Gb» вартістю 98 грн та грошові кошти в сумі 500 грн, тим самим отримав можливість розпоряджатися викраденим майном.

Таким чином, ОСОБА_4 завдав потерпілому ОСОБА_7 матеріальних збитків на загальну суму 4 326 гривень.

Викрадений мобільний телефон марки «Infinix X6511» у чорному силіконовому захисному чохлі ОСОБА_4 19 липня 2023 року продав у ТЦ «Вир», отримані кошти витратив на придбання продуктів харчування, алкогольних напоїв та цигарок.

Виконуючи вказані дії, ОСОБА_4 усвідомлював їх суспільно небезпечний характер, передбачав можливість настання суспільно небезпечних наслідків від цих дій у вигляді завдання матеріальної шкоди власнику майна та бажав їх настання, тобто діяв з прямим умислом.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів визнав повністю, щиро розкаявся, дав покази, які відповідають фактичним обставинам, викладеним в обвинувальному акті та описовій частині вироку, зокрема, підтвердив, що 26 червня 2023 року в обідній час перебував у будинку за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_2 . У цей час до нього в гості прийшла ОСОБА_5 . Остання поклала біля телевізора свою банківську картку «Ощадбанку», яку він викрав з метою зняття грошових коштів.

У цей же день приблизно о 14 годині та наступного дня після 16 години, за допомогою банківської картки потерпілої, знаючи пін-код до неї, зняв у банкоматі відділення «Ощадбанку» на вул. Супруна, 4 в м. Білопілля грошові кошти в сумі 1 000 грн та 400 грн.

Крім того, 18 липня 2023 року приблизно в обідній час у парку біля магазину «АТБ» на вул. Макаренка в м. Білопілля вживав алкогольні напої разом з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Під час розпиття спиртного, між ОСОБА_8 та ОСОБА_7 почалася бійка, в ході якої в останнього випав мобільний телефон та 500 грн, які він непомітно для оточуючих забрав собі. У подальшому викрадений у ОСОБА_7 мобільний телефон продав у ТЦ «Вир», а отримані гроші витратив на придбання продуктів харчування, алкогольних напоїв та цигарок.

З наведеного вище видно, що показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту пред`явленого обвинувачення та обставин вчинення злочину, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі визнав свою провину в інкримінованих йому злочинах, за згодою учасників судового провадження, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, суд дійшов висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому суд з`ясував, що обвинувачений ОСОБА_4 , а також інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст обставин, які ніким не оспорюються, тому у суду немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій.

Суд також роз`яснив учасникам судового провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Переконавшись у добровільності позиції учасників судового розгляду, а також в тому, що вони усвідомлюють неможливість оскарження в апеляційному порядку обставин, встановлених під час досудового розслідування, суд дійшов висновку про судовий розгляд кримінального провадження за правилами ч. 3 ст. 349 КПК України.

Такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації №6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, відповідно до яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Враховуючи вищенаведене, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу останнього, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях за обставин, викладених в обвинувальному акті та описовій частині вироку, доведена повністю.

Таким чином, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 357 КК України, як викрадення офіційного документу, вчинене з корисливих мотивів та за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану та повторно.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 виду та міри покарання суд відповідно до вимог ст. ст. 65 - 67 КК України та роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, їх особливості та обставини вчинення, особу винного, поведінку до вчинення злочинів та після їх вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Зокрема, суд враховує ступінь тяжкості скоєних кримінальних правопорушень, зокрема, те, що за класифікацією ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 357 КК України, є кримінальним проступком, а злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України, відноситься до категорії тяжких.

Особу обвинуваченого, який відповідно до ст. 89 КК України вважається таким, що не має судимості, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не є особою з інвалідністю, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, не працює, за місцем проживання характеризується посередньо, знятий з військового обліку за станом здоров`я, є внутрішньо-переміщеною особою (а. с. 30-43).

Визначені ст. 66 КК України пом`якшуючі покарання обставини, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування заданих злочинами збитків у повному обсязі.

При цьому суд враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 20 квітня 2021 року в справі №457/529/20, відповідно до якого щире каяття - це обставина, яка відображає психічний стан особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, і передбачає глибокі внутрішні переживання особою того, що сталося, моральне засудження своєї кримінально караної поведінки, почуття сорому, докорів сумління і готовність нести кримінальну відповідальність. Щире каяття проявляється у самозасудженні особою вчиненого кримінального правопорушення, його наслідків, прагненні усунути нанесену шкоду та рішенні не вчиняти більше кримінальних правопорушень.

Вказана форма посткримінальної поведінки особи свідчить про те, що в особи відбулися суттєві позитивні зміни соціальних орієнтацій, які знижують ступінь її соціальної небезпечності.

Поведінка ОСОБА_4 під час судового розгляду кримінального провадження, який у судовому засіданні засудив свої дії та запевнив про подальше припинення протиправної діяльності, на переконання суду, свідчить про щирий жаль з приводу вчинених дій та їх осуд, а тому при призначенні останньому покарання, суд враховує таку пом`якшуючу обставину, як щире каяття.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного в постанові від 03 липня 2019 року в справі №288/1158/16-к, під активним сприянням розкриттю злочину розуміють дії винної особи, спрямовані на надання органам досудового розслідування і суду допомоги у з`ясуванні дійсних обставин справи, які ще не були відомі цим органам. Саме лише визнання власної винуватості під тиском зібраних доказів і підтвердження інформації, вже встановленої компетентними органами з інших джерел, не є активним сприянням у розкритті злочину.

У даному випадку суд враховує, що доведеність винуватості ОСОБА_4 ґрунтується, у тому числі, й на його зізнавальних показаннях, що підтверджує наявність вищевказаної пом`якшуючої обставини.

З огляду на викладене, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує таку пом`якшуючу обставину, як активне сприяння в розкритті кримінального правопорушення.

Крім того, суд враховує думку потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , викладену в поданих до суду письмових заявах, згідно з якою останні претензій матеріального й морального характеру до обвинуваченого не мають, оскільки завдані злочином збитки відшкодовані, просили призначити йому покарання, не пов`язане з реальним позбавленням волі (а. с. 27-28).

Відтак, суд враховує добровільне відшкодування ОСОБА_9 потерпілим ОСОБА_7 та ОСОБА_5 завданих збитків як пом`якшуючу покарання обставину, передбачену п. 2 ч. 1 ст. 66 КК України.

Обставини, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжували б покарання ОСОБА_4 , судом не встановлені.

Таким чином, враховуючи обставини справи, зазначені вище пом`якшуючі покарання обставини, відсутність обтяжуючих покарання обставин, з урахуванням особи обвинуваченого, його ставлення до вчиненого діяння та наслідків, що настали, думки потерпілих, які просять призначати обвинуваченому покарання, не пов`язане з ізоляцією від суспільства, принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, спрямованих на виправлення, виховання та соціальну реабілітацію засудженого, суд дійшов висновку, що за вчинені кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 357 та ч. 4 ст. 185 КК України, ОСОБА_4 заслуговує на покарання в межах санкції зазначених частин статей, призначене з застосуванням положень ч. 1 ст. 70 КК України, у виді позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України суд вважає за можливе звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, з визначенням іспитового строку та покладенням обов`язків, передбачених п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

На думку суду, таке покарання є справедливим, достатнім, сприятиме запобіганню вчиненню обвинуваченим нових правопорушень, забезпечить виконання завдань кримінального судочинства та слугуватиме цілям його застосування, встановленим ст. 2 КПК України.

Оскільки майнова шкода, завдана кримінальним правопорушенням потерпілим ОСОБА_5 та ОСОБА_7 відшкодована на стадії досудового розслідування у повному обсязі, цивільний позов останніми не заявлявся.

Відповідно до ст. 124 КПК України стягненню з обвинуваченого в дохід держави підлягають процесуальні витрати за проведення судової товарознавчої експертизи в сумі 956 грн (а. с. ).

Долю речових доказів вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Під час досудового розслідування відносно ОСОБА_4 застосовувався запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, термін дії якого закінчується 21 жовтня 2023 року. За результатами судового розгляду кримінального провадження підстави для обрання відносно обвинуваченого іншого виду запобіжного заходу відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357 та ч. 4 ст. 185 КК України і призначити йому покарання:

- за ч. 1 ст. 357 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік;

- за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років;

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки.

На підставі п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти цей орган про зміну місця проживання.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави 956 (дев`ятсот п`ятдесят шість) гривень процесуальних витрат за проведення судової товарознавчої експертизи.

Скасувати арешт майна з мобільного телефону марки «Infinix Х6511», ІМЕІ: НОМЕР_2 , ІМЕІ: НОМЕР_3 , застосований ухвалою слідчого судді Білопільського районного суду від 26 липня 2023 року.

Речові докази: 1) мобільний телефон марки «Infinix Х6511», ІМЕІ: НОМЕР_2 , ІМЕІ: НОМЕР_3 повернути власнику ОСОБА_7 ; 2) виписку по банківському картковому рахунку № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_5 за період з 26 по 27 червня 2023 року на 18 аркушах залишити у матеріалах кримінального провадження.

На вирок з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, може бути подана апеляція до Сумського апеляційного суду через Білопільський районний суд Сумської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя