Провадження № 1-кп/201/21/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2023 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні клопотання прокурора Правобережної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0001775, внесеного до ЄРДР від 15.10.2020 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, не одруженого, утриманців не маючого, з середньою освітою, офіційно не працює, зареєстрованого і проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 125, ч. 2 ст. 121 КК України,

В судовому засіданні приймали участь:

прокурор ОСОБА_3

обвинувачений ОСОБА_4

захисники адвокати ОСОБА_5 , ОСОБА_6

потерпіла ОСОБА_7

представник потерпілих адвокат ОСОБА_8

ВСТАНОВИВ:

Прокурором заявлено і подане письмове клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , в якому прокурор посилається на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 і його захисники просили в задоволенні клопотання прокурора відмовити з підстав недоведеності прокурором ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Суд, заслухавши учасників процесу, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

За положеннями ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги ч. 2 ст. 177 КПК України, відповідно до якої підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вирішуючи клопотання прокурора, суд виходить з того, що останній обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 125, ч. 2 ст. 121 КК України, тобто проти життя та здоров`я особи, а відтак одного з найбільш суспільно небезпечних кримінальних правопорушень, в результаті вчинення одного з яких настала смерть особи. Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 121 КК України, у відповідності до ст. 12 КК України є тяжким злочином, і за вчинення якого у разі визнання обвинуваченого ОСОБА_4 винуватим, останньому загрожує покарання у виді позбавлення волі строком від семи до десяти років.

Тому, на думку суду, розуміючи наслідки завершення судового розгляду кримінального провадження, ОСОБА_4 може переховуватися від суду з метою ухилення від можливого покарання у виді позбавлення волі, а тому, на думку суду, є доведеним ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

У зв`язку з цим суд враховує прецедентну практику Європейського суду з прав людини, який у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 року зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування».

У конвенційній судовій практиці вироблено чотири основні прийнятні причини для тримання особи під вартою до винесення вироку: ризик того, що особа не з`явиться до суду, ризик того, що обвинувачений, у разі звільнення, вчинить дії, які перешкоджатимуть відправленню правосуддя, або вчинить нові злочини, або порушить громадський порядок (п. 94. Рішення ЄСПЛ «Пірузян проти Вірменії», п. 119. Рішення ЄСПЛ «Трипедуш проти Республіки Молдова»).

Вирішуючи питання про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, судом враховується, що по справі допитані всі свідки, крім свідка захисту Снігур. При цьому посилання прокурора на наявність поза процесуального спілкування з потерпілою ОСОБА_7 , який хоча і мав місце, втім, як пояснила потерпіла, він зводився до відшукання взаєморозумінь з відшкодування шкоди останній. А тому, на думку суду, прокурором не доведено ризик, встановлений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: незаконний вплив на свідків та потерпілих.

Ризик перешкоджання кримінальному провадженню, встановлений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, на думку суду, є підтвердженим, виходячи з наступного.

ОСОБА_4 особисто та його захисники неодноразово без поважних причин або за надуманими причинами не з`являлись у судові засідання, дата та часу яких були заздалегідь узгоджені. ОСОБА_4 двічі не з`являвся у судові засідання, надавши медичні довідки, з яких не встановлено, що стан здоров`я обвинуваченого був перешкодою для участі у судових засіданнях.

У судове засідання, призначене на 10 годину 00 хвилин 19.06.2023 ОСОБА_4 , будучі обізнаний про час та місце розгляду справи навмисно, без поважних причин не з`явився, подав до суду заяву про те, що три його захисники не можуть з`явитись до судового засідання, дата якого заздалегідь була узгоджена зі всіма учасниками судового провадження, через зайнятість у інших справах. При цьому жодних підтверджуючих документів до цієї заяви не подано. Окрім цього, неявка захисників обвинуваченого у судові засідання, навіть з поважних причин, не є підставою для неявки обвинуваченого у судові засідання. Така поведінка обвинуваченого свідчить про те, що він як ухиляється від суду, так і перешкоджає кримінальному провадженню.

Окрім цього ОСОБА_4 зловживає своїми правами, передбаченими ст. 42 КПК України. Так, дійсно, пунктом 3 частини 3 ст. 42 КПК України передбачено, що обвинувачений має право на першу вимогу мати захисника; на відмову від захисника в будь-який момент кримінального провадження; на отримання правової допомоги захисника за рахунок держави у випадках, передбачених цим Кодексом та/або законом, що регулює надання безоплатної правової допомоги, в тому числі у зв`язку з відсутністю коштів для оплати такої допомоги.

Проте за останні пів року ОСОБА_4 , зловживаючи цим правом змінив трьох захисників, кожен з яких з поважних і не з поважних причини, намагаючись затягнути судовий розгляд кримінального провадження, зривали судовий розгляд, в тому числі не з`являлись у судові засідання. Нинішні три захисники продовжили цю негативну тенденцію. Внаслідок такої поведінки обвинуваченого та захисників суд не може з дотриманням розумних строків дослідити докази у кримінальному провадженні.

Вказане свідчить про те, що ОСОБА_4 навмисно затягує судовий розгляд кримінального провадження.

Ризик вчинення насильницьких дій та кримінального правопорушення, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, на думку суду, прокурор не довів, оскільки, хоча представник потерпілих адвокат ОСОБА_8 і надав витяг про внесення до ЄРДР відомостей про вчинення щодо нього кримінального правопорушення і, як він пояснив, напад невідомих осіб він пов`язує із своєю адвокатською діяльністю у т.ч. і за даним кримінальним провадженням, втім суд не може прийняти такі докази на підтвердження вищевказаного ризику, оскільки будь-яких доказів, що цей напад на адвоката вчинено саме у зв`язку із даним кримінальним провадженням, захисником не надано.

За таких обставин суд вважає, що на цей час є наявними ризики, передбачені п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ці обставини можуть зашкодити вирішенню завдань кримінального судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Надані стороною обвинувачення кримінального провадження дані не свідчать про те, що застосування більш м`яких запобіжних заходів є недостатнім для запобігання ризиків, доведених в судовому засіданні.

Враховуючи те, що під час розгляду клопотання прокурором не надано доказів про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначених в клопотанні (п.3 ч.1 ст.194 КПК України), суд, згідно положень ч. 4 ст. 194 КПК України, має право застосувати більш м`який запобіжний захід, а також покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 має постійне місце проживання, працює неофіційно.

За таких обставин, суд приходить до висновку про можливість застосування відносно нього більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, а саме запобіжного заходу у вигляді нічного домашнього арешту з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді домашнього арешту обумовлюється відповідними ризиками, які встановлені судом і є підтвердженим, і, на думку суду, у випадку незастосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, він з високою ймовірністю зможе вжити заходи щодо переховування від суду.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту до ОСОБА_4 , суд враховує вимоги п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Враховуючи вказані обставини, суд переконаний, що такий запобіжний захід як нічний домашній арешт у повній мірі забезпечить дотримання ОСОБА_4 процесуальних обов`язків під час судового слідства.

При цьому застосований до обвинуваченого запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості інкримінованого діяння, а встановлені ризики є дійсними та триваючими.

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого суд на даному етапі не встановив.

Керуючись ст. ст. 177,178, 183, 331 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задовольнити частково.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 на строк 60 днів, тобто до 20 серпня 2023 року включно.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 на строк дії ухвали суду наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи (за наявності);

- не залишати місце постійного проживання з 22-00 години до 07-00 години кожного дня, за винятком випадків переміщення до найближчого укриття на час дії сигналу «Повітряна тривога» та подальшого невідкладного повернення до житла після відбою повітряної тривоги;

- не відлучатись з території м. Дніпра без дозволу суду (за виключенням будь-яких випадків безпосередньої загрози життю та здоров`ю внаслідок збройної агресії рф проти України);

- утриматися від спілкування зі свідками і експертами у даному кримінальному провадженні;

- за наявності, здати на зберігання до органів міграційної служби свій паспорт для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

Роз`яснити ОСОБА_4 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Попередити ОСОБА_4 про наслідки невиконання обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, роз`яснивши, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Виконання ухвали покласти на прокурора Правобережної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_3 .

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення, але може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1