Справа № 577/1295/23
Провадження № 1-кп/577/232/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2023 року м. Конотоп

Конотопський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Конотоп кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000033 від 07.01.2023 року по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця м. Конотоп, Сумської області, зареєстрованого

та проживаючого по АДРЕСА_1 ,

з вищою освітою, неодруженого, працює вчителем фізичної культури

Попівської ЗОШ І-ІІІ ступенів, особи з інвалідністю ІІ групи безтерміново,

раніше не судимого

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 Кримінального кодексу України,

В С Т А Н О В И В:

06 січня 2023 року близько 16 год. 55 хв. ОСОБА_5 керував технічно справним автомобілем «Volkswagen Polo" державний номерний знак НОМЕР_1 та рухався по вул. Братів Лузанів в м. Конотопі в бік перехрестя з вул. Олександрівська. Наближаючись до вказаного перехрестя в районі господарства №18 по вул. Братів Лузанів в м. Конотопі, ОСОБА_5 виявив на проїзній частині пішохода ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, в темну пору добу і будучи в одязі темного кольору, перетинав проїзну частину, в напрямку смуги руху автомобіля.

ОСОБА_5 , рухаючись по проїзній частині своєї смуги руху та виявивши на проїзній частині пішохода ОСОБА_7 , який почав бігти через проїзну частину зліва направо відносно руху автомобіля, порушуючи вимоги п.п. 10.1, 12.3 Правил дорожнього руху України, проявив неуважність, продовжив рух, своєчасно не застосував гальмування та змінив напрямок руху праворуч, внаслідок чого допустив наїзд на вказаного пішохода.

Внаслідок наїзду ОСОБА_7 отримав тяжкі тілесні ушкодження, а саме відповідно до висновку судово-медичної експертизи №102 від 27.02.2023 встановлено, що під час знаходження ОСОБА_7 на стаціонарному лікуванні в відділенні анестезіології та інтенсивної терапії КНП КМР «Конотопська ЦРЛ ім.ак.М.Давидова» з 07.01.2023 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: закрита черепно-мозкова травма забій головного мозку тяжкого ступеню зі стисненням гострою півкульною субдуральною гематомою зліва; церебросубарахноїдальний крововилив, внутрішньомозкова гематома в лівих тім`яної та скроневої часток з вираженим дислокаційним синдромом; лінійний перелом кісток основи черепа; синці в ділянці лівого коліна, гомілково-ступеневого суглобу та в ділянці грудної клітини справа.

Згідно з висновком судової авто-технічної експертизи №16 від 01.02.2023, ОСОБА_5 , керуючи автомобілем «Volkswagen Polo», державний номерний знак НОМЕР_1 , допустив порушення вимог Правил дорожнього руху України, затверджені постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, і введені в дію з 01.01.2002, а саме: п. 10.1. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; п. 12.3. У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Водій ОСОБА_5 мав технічну можливість запобігти наїзду на пішохода та допущенню ним порушення вимог п.п. 10.1, 12.3 Правил дорожнього руху знаходиться в прямому причинному зв`язку з подією ДТП та наслідками, що настали.

Обвинувачений ОСОБА_5 , під час допиту в суді, свою провину визнав частково. Суду показав, що 06 січня 2023 року близько 17 год він керуючи автомобілем, рухався зі швидкістю близько 30 км/год, в потоці машин. Освітлення на вулиці було взагалі відсутнє. За 10 метрів він виявив пішохода, який був у чорній куртці, військових штанях темного кольору та перебігав проїзну частину у невстановленому місці. Він натиснув на гальма і прийняв вправо, але сталося зіткнення. Потерпілий лежав на землі на вул. Олександрівській в м. Конотоп. Дружина потерпілого, яка була на місці ДТП, ляскала потерпілого по обличчю і той прийшов до тями. Потерпілого забрала швидка медична допомога, яку викликав пасажир з його автомобіля ОСОБА_8 . Відомо що з лікарні потерпілий втік додому. Повторно до лікарні потрапив наступного дня. Потерпілому він відшкодував 8000 грн. витрат на лікування. Цивільний позов потерпілого визнає частково на суму 30000 грн. Цивільний позов фінансового управління визнає повністю. Зауважує, що в діях потерпілого теж вбачаються порушення ПДР, які сприяли виникненню шкоди. Крім того, потерпілий уникнув своєчасного надання йому медичної допомоги. У судових дебатах обвинувачений ОСОБА_5 повідомив, що повністю визнає свою провину та розкаюється у скоєному. Просить врахувати, що він має ІІ групу інвалідності з онкозахворювання, використовує автомобіль для поїздок на хіміотерапію та в медичні заклади м. Суми та м. Києва. Просить призначити умовне покарання без позбавлення права керувати транспортними засобами. Зазначає, що окрім пенсії по інвалідності та заробітної плати вчителя фізкультури, інших джерел доходів не має, постійно витрачає кошти на лікування онкологічного захворювання і наразі не в змозі повністю відшкодувати заподіяну потерпілому шкоду

Свідок ОСОБА_9 суду показала, що є дружиною потерпілого ОСОБА_7 06 січня 2023 року близько 17 год вона разом з потерпілим, який був напідпитку, йшли до її матері по вул. Олександрівській в м. Конотоп. Проїзну частину переходили по діагоналі у невстановленому місці. Вона встигла перейти проїзну частину. Потерпілий йшов за нею, був одягнений в темний одяг, освітлення на вулиці не було. Самого зіткнення з автомобілем вона не бачила, а почувши крик водія ОСОБА_5 , обернулася і побачила, що чоловік лежить на дорозі без свідомості. Вона ляскала його по обличчю і потерпілий прийшов до тями. Видимих тілесних ушкоджень, окрім розсіченої брови, не було. Швидка допомога забрала потерпілого до лікарні. З`ясувалося, що лікарі були на операції, доки вона заповнювала картку, потерпілий втік з лікарні і через 15 хвилин вона виявила його вдома. Потерпілий розмовляв з нею, а потім заснув. За порадою сімейного лікаря, вона спостерігала за чоловіком і під ранок викликала йому швидку, оскільки чоловік не реагував ні на що. У лікарні з`ясувалося, що в чоловіка тяжкі тілесні ушкодження, двічі йому робили трепанацію черепа. Близько 40 днів він перебував у реанімаційному відділенні, потім в неврологічному відділенні, на реабілітації в м. Суми, після чого 20 днів перебував вдома і знову на реабілітації в м. Суми разом з донькою. Наразі потерпілий перебуває у тяжкому стані, має місце незначне покращення, він лише починає рухатися, мова незрозуміла, він не завжди розуміє що з ним відбувається. Потрібна тривала реабілітація, а також встановлення титанових пластин після трепанації черепа, вартість яких 15000,00 грн. Обвинувачений ОСОБА_5 добровільно відшкодував на лікування близько 8000 грн., які перерахував на її банківську картку, а дочка засвідчила отримання цих коштів розпискою.

Свідок ОСОБА_10 суду показала, що працює фельдшером з медицини невідкладних станів «СОЦЕМД ТА МК». 06 січня 2023 року вона разом з фельдшером ОСОБА_11 прибули за викликом з приводу ДТП. Потерпілий ОСОБА_7 лежав на дорозі, автомобіль стояв ближче до тротуару. Від потерпілого відчувався запах спиртного, він кричав на свою дружину. Зі слів дружини, потерпілий перебігав дорогу і водій автомобіля не зміг уникнути зіткнення. При огляді у потерпілого виявили садна, кров над бровою і біля вуха. Попередній діагноз «Відкрита ЧМТ, струс головного мозку, розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю». Потерпілий не перебував у тяжкому стані, його стан був середнім. Однак, враховуючи, що мав місце наїзд автомобіля, потерпілий падав, що не виключає травми голови, у цьому випадку госпіталізація для додаткового обстеження є обов`язковою. Потерпілого умовили поїхати в лікарню, в автомобіль швидкої допомоги він зайшов самостійно, від ноші категорично відмовився.

Свідок ОСОБА_11 суду пояснила, що працює фельдшером швидкої медичної допомоги «СОЦЕМД ТА МК». 06 січня 2023 року вона разом з фельдшером ОСОБА_10 прибули за викликом з приводу ДТП. ОСОБА_10 на виклику була головною і проводила першочерговий огляд потерпілого ОСОБА_7 . Останній перебував в стані сп`яніння, кричав на дружину, яка була поруч, поводився грубо. Під час огляду перелом основи черепа був під питанням, оскільки це можливо встановити лише на рентгені. Потерпілий перебував у стані середньої тяжкості, скарг не висловлював. Потерпілого привезли в приймальне відділення лікарні для додаткового обстеження.

Допитаний в порядку ст. 356 КПК України судово-медичний експерт ОСОБА_12 підтвердила висновок судово-медичної експертизи № 102 від 27.02.2023. Пояснила, що в потерпілого було виявлено середню ступінь алкогольного сп`яніння, що могло діяти на потерпілого як знеболююче. Але незалежно від того 6 січня 2023 чи 7 січня 2023 року потерпілому надавалася б медична допомога, на ступінь тяжкості тілесних ушкоджень це жодним чином не вплинуло, оскільки перелом основи черепа під час ДТП відноситься до тяжких тілесних ушкоджень. За умови надання медичної допомоги 06 січня 2023 року, можливо б, вдалося уникнути трепанації черепа, але точно відповісти на це питання не може, оскільки експерт не є нейрохірургом.

Відповідно до ст. 358 КК України судом досліджено наступні письмові докази:

Згідно протоколу огляду місця події від 06.01.2023 та схеми ДТП, було оглянуто місце вчинення злочину по факту наїзду на пішохода що мало місце на перехресті вул. Бр. Лузанів та вул. Олександрівської в м. Конотоп. На дорожньому покритті виявлено дзеркало заднього виду на відстані 5,3 м до краю вул. Олександрівської і 21,3 м до лінії орієнтиру (ЛЕП на вул. Олександрівській). На автомобілі «Фольксваген поло», д.н.з НОМЕР_1 відсутнє ліве дзеркало заднього виду, розтріскування вітрового скла в лівій частині (а.с. 79 - 85).

07 січня 2023 року постановою старшого слідчого СВ Конотопського РВП ГУНП в Сумській області автомобіль «Volkswagen Polo», д/н НОМЕР_1 визнано речовим доказом (а.с. 86 ).

Згідно протоколів проведення слідчого експерименту від 18.01.2023 та від 14.03.2023 року обвинувачений ОСОБА_5 , за участі адвоката ОСОБА_4 , розповів та показав обставини ДТП яке трапилося 06.01.2023 близько 17.00 год, а саме показав рух по проїзній частині транспортного засобу, яким керував. Пояснив, що під час руху в районі осьової лінії дорожньої розмітки в світлі побачив штани і зрозумів, що це був пішохід, який йшов середнім темпом в бік його смуги. Виявивши пішохода, застосував екстрене гальмуванні та виверну кермо вправо, а пішохід зреагувавши став бігти через проїзну частину, стався наїзд. Проведеними замірами встановлено, що автомобіль під керуванням ОСОБА_5 рухався зі швидкістю 35 км/год з ближнім світлом фар; водій виявив пішохода на відстані 20,4 м від лінії орієнтиру і 3,4 м від лівого краю проїзної частини та рухався середнім темпом через дорогу. Автомобіль рухався лівим габаритом на відстані 3,1 м від правого краю дороги. Пішохід подолав 0,8 м середнім темпом, після чого розпочав швидкий рух через дорогу. Виявивши пішохода водій змінив напрямок руху праворуч, пішохід подолав 4,0 м та стався наїзд. З моменту початку зміни напрямку руху до моменту наїзду автомобіль подолав 7,1 м, до наїзду автомобіль не був загальмований. Місце наїзду розташоване на відстані 23,9 м до лінії орієнтиру на межі краю проїзної частини вул. Братів Лузанів та вул. Олександрівська. Проведеними замірами встановлено, що час руху пішохода на ділянці в 4,0 м становить 2,0 с., 2.0 с., 2.0с. З врахуванням швмидкості руху 35 км/год автомобіль було віддалено від місця наїзду на відстань за 3 секунди та встановлено, що з вказаного положення контури пішохода видно. В ході проведення слідчого експерименту встановлена видимість дороги в ближньому світлі фар автомобіля становить 20 м (а.с. 89-95, 179-183.).

Відповідно до висновку судово-автотехнічної експертизи № 36 від 16.03.2023, при обставинах даної ДТП водій автомобіля «Volkswagen Polo» повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.3, 10.1 Правил дорожнього руху України. Водій автомобіля «Volkswagen Polo» мав технічну можливість попередити наїзд на пішохода. З технічної точки зору в діях автомобіля «Volkswagen Polo» вбачається невідповідність вимогам п.12.3, 10.1 Правил дорожнього руху України, які знаходиться в причинному зв`язку з виникненням ДТП. Оцінка дій пішохода не вимагає яких би то не було розрахунків і спеціальних авто технічних знань, у зв`язку з цим вона може бути виконана судом або слідчим органами самостійно стосовно до вимог п. 4.4, 4.14.а Правил дорожнього руху (а.с. 184-188).

Зокрема, за дослідженням експерта, водій автомобіля «WOLKSWAGEN POLO» мав технічну можливість попередити наїзд на пішохода шляхом своєчасного застосування гальмування (а.с. 187). При слідчому експерименті, з участю водія «WOLKSWAGEN POLO» було встановлено, що до моменту початку зміни напрямку руху, автомобіль «WOLKSWAGEN POLO» рухався лівим габаритом на відстані 3,1 метра від правого краю проїзної частини. З урахуванням того, що ширина автомобіля «WOLKSWAGEN POLO» становить 1,706 метра, то якби водій автомобіля «WOLKSWAGEN POLO» виконував ті ж дії, але не змінював напрямку руху, то між правим габаритом автомобіля та місцем наїзду була б відстань 1,4 метра (3,1 1,706 = 1,4). Тобто якби водій автомобіля «WOLKSWAGEN POLO», дотримуючись вимог п.12.3 ПДР та п.10.1 ПДР України, тобто не виконував невиправданого маневру, пішохід встигав би покинути смугу руху автомобіля і наїзд би виключався. Тому в даній дорожній ситуації виконаний водієм маневр слід вважати як невиправданий і водій автомобіля «WOLKSWAGEN POLO» мав технічну можливість попередити наїзд на пішохода шляхом виконання вимог п.12.3, 10.1 ПДР України (а.с. 187 на звороті).

Відповідно до висновку судової інженерно-технічної експертизи № 4 від 23.01.2023 на період проведення експертного огляду автомобіля «Volkswagen Polo», д/н НОМЕР_1 , система рульового керування, робоча гальмівна система, ходова частина та система головного світла знаходилися у працездатному стані, при якому в них технічних несправностей не виявлено. (а.с. 96-101 ).

Згідно протоколу огляду предметів від 04.03.2023 було оглянуто одяг потерпілого ОСОБА_7 , а саме: куртку, кросівки та брюки, на яких пошкодження відсутні (а.с. 172-175 ).

З карти виїзду екстреної медичної допомоги КНП СОР «СОЦЕМД та МК» 06.01.2023 року вбачається, що о 17:17 год ОСОБА_7 , з місця ДТП доставлено до Конотопської ЦРЛ, попередній діагноз: «ВЧМТ, Струс головного мозку, Перелом основи черепа, Розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю» (а.с. 163).

Потерпілий ОСОБА_7 06 січня 2023 року самовільно залишив відділення, не дочекавшись огляду чергового лікаря хірурга. Згідно із записами в журналі обліку прийому хворих у стаціонар, 07 січня 2023 року о 07:00 год ОСОБА_7 госпіталізований у відділення анестезіології та інтенсивної терапії «Конотопська ЦРЛ ім. академіка М. Давидова» з діагнозом: Закрита черепно-мозкова травма. Струс головного мозку. Кома» (а.с. 211).

ОСОБА_7 перебував на стаціонарному лікуванні в КНП КМР «Конотопська ЦРЛ ім. академіка М. Давидова» з 07 по 31 січня 2023 року у відділенні анестезіології та інтенсивної терапії, а з 01 по 26 лютого 2023 року - у неврологічному відділенні (а.с. 25, 105-156).

Згідно із висновком експерта № 102 від 27.02.2023 під час знаходження ОСОБА_7 на стаціонарному лікуванні у відділенні анестезіології та інтенсивної терапії КНП КМР «Конотопська ЦРЛ ім. ак. Давидова» з 07.01.2023 виявлені тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма забій головного мозку тяжкого ступеню зі стисненням гострою півкульною субдуральною гематомою зліва; церебросубарахноїдальний крововилив, внутрішньо мозкова гематома в лівих тім`яної та скроневої часток з вираженим дислокаційним синдромом; лінійний перелом кісток основи черепа; синці в ділянці лівого коліна, гомілково-стегневому суглобі та в ділянці грудної клітини справа.

Дані ушкодження утворилися в результаті дії тупих предметів про що свідчить їх характер, та могли утворитися при ДТП. Враховуючи характер та локалізацію ушкоджень, утворення зазначених ушкоджень внаслідок нанесення ударів ногами, руками та іншими тупими предметами малоймовірно.

Тілесні ушкодження в ділянці голови були небезпечними для життя і за цією ознакою відносяться до тяжких тілесних ушкоджень. Ушкодження в ділянці лівої нижньої кінцівки та грудної клітини справа кваліфікується, як легкі тілесні ушкодження. При лабораторному дослідженні №63 від 07.01.2023 на етиловий спирт у ОСОБА_7 , 1967 р.н., виявлено етиловий спирт в крові в кількості 1,8% ; в сечі 2,0%, що згідно емпіричних схем оцінок психофізіологічних змін організму в залежності від концентрації етанолу в крові, може відповідати середньому алкогольному сп`янінню. Зазначені ушкодження могли утворитися в термін, вказаний в постанові, що підтверджується даними медичної документації (а.с. 157-159).

Згідно із висновком комісійної судово-медичної експертизи № 15/2023 від 09.03.2023, на підставі медичної картки стаціонарного хворого КНП КМР «Конотопська ЦРЛ ім. ак. М. Давидова», карти виїзду екстреної медичної допомоги КНП СОР «СОЦЕМД та МК», «Висновку експерта» №102, клінічних даних (неврологічного статусу), даних проведеної комп`ютерної томографії голови у ОСОБА_7 виявлено закриту черепно-мозкову травму - забій головного мозку тяжкого ступеню зі стисненням гострою півкульною субдуральною гематомою зліва, церебро-субарахноїдальний крововилив, внутрішньо мозкова гематома в лівій тім`яній та скроневій частках з вираженим дислокаційним синдромом; лінійний перелом кісток основи черепа; лінійний перелом виличної дуги зліва, рана лівої надбрівної ділянки. Виявлені ушкодження згідно п.2.1.3. б), в), г) «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» є небезпечними для життя і кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження. Ступінь тяжкості тілесних ушкоджень встановлюється лише після визначення характеру ушкодження (в даному випадку об`єктивно підтверджені переломи основи черепу, забій головного мозку тяжкого ступеня, внутрішньочерепні крововиливи, що супроводжувались стисненням головного мозку) та не залежить від об`єму та часу ушкодження, були виявлені 07.01.2023, так як 06.-01.2023 потерпілий самовільно залишив медичний заклад (а.с. 165-170).

Відповідно до статті 84 КПК України зазначені докази містять фактичні дані на підставі яких можливо встановити наявність фактів, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню, отримані у встановлений законом спосіб, без будь-яких процесуальних порушень, а тому визнаються судом належними та допустимими, які суд покладає в основу вироку.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, дійшов до висновку, що винність ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому дій доведена в повному обсязі.

Таким чином вина обвинуваченого ОСОБА_5 повністю доведена і його дії суд кваліфікує за ч.2 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями, викладеними у пунктах 1, 2, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», а також виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Європейський суд з прав людини у справі Скоппола проти Італії від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Суд враховує ступінь тяжкості злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, який є тяжким неумисним злочином.

Як особа обвинувачений ОСОБА_5 характеризується наступним чином: раніше не судимий (а.с. 201), на обліку в лікаря-нарколога чи лікаря-психіатра не перебуває (а.с. 202 -203), отримує пенсію по інвалідності 2 групи загального захворювання, з 12 вересня 2018 року надано висновок МСЕК щодо раціонального працевлаштування та рекомендовані заходи «Д» нагляд ЛОР (а.с. 200), працює вчителем фізичної фізкультури Попівської ЗОШ 1-3 ступенів.

Суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого ОСОБА_5 , складену Конотопським міськрайонним відділом філії ДУ Центр пробації в Сумській області, відповідно ризик вчинення повторного правопорушення, як і ризик небезпеки для суспільства низький та можливе виправлення особи без ізоляції від суспільства (а.с. 59-61)

Обставин, які обтяжують покарання суд не вбачає.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 відповідно до статті 66 КК суд визнає стан здоров`я обвинуваченого, якому внаслідок онкологічного захворювання встановлено інвалідність ІІ групи безтерміново, часткове відшкодування заподіяної потерпілому майнової шкоди (витрат на лікування), повне відшкодування процесуальних витрат за проведення судово-автотоварознавчої експертизи, що свідчить про готовність обвинуваченого нести відповідальність.

Суд також враховує, що свою вину обвинувачений вважав неповною, оскільки вбачав порушення ПДР зі сторони потерпілого, який будучи в стані алкогольного сп`яніння, в темний час доби у темному одязі перетинав проїзну частину у не встановленому для цього місці, і лише в судових дебатах пояснив, що вину визнає повністю і щиро розкаюється. За таких обставин, на думку суду, така обставина як щире каяття в даному випадку відсутня.

Представник потерпілого висловив думку про призначення обвинуваченому покарання згідно закону, з позбавленням права керування транспортними засобами.

В той же час, Верховний Суд у постанові від 21.02.2019 року у справі № 742/584/18 роз`яснив, що позиція щодо визначення винному виду та розміру покарання й можливості звільнення від його відбування є не процесуальною вимогою, а думкою потерпілого, яка може бути врахована в сукупності з іншими обставинами, однак не обмежує суд у реалізації своїх дискреційних повноважень, визначених законом про кримінальну відповідальність. Також така висловлена позиція не обмежує потерпілого у можливостях подальшого оскарження до суду вищого рівня законності й обґрунтованості вироку у частині вирішення вказаних питань.

Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» при призначенні покарання за відповідною частиною ст.286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

За встановлених судом обставин, в даному кримінальному провадженні, при призначенні обвинуваченому покарання, безперечно мають враховуватися умови, спосіб, обстановка вчинення обвинуваченим необережного злочину, та його поведінка після вчинення кримінально протиправного діяння.

Дійсно, обвинувачений ОСОБА_5 вчинив з необережності тяжкий злочин з тяжкими наслідками, оскільки потерпілий отримав тяжкі тілесні ушкодження, а 31.05.2023 року потерпілому встановлено другу групу інвалідності. Водночас, суд звертає увагу і на самі обставини за яких сталася ДТП, зокрема на те, що перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння (що встановлено з показів свідків медичних працівників швидкої допомоги ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та свідка - дружини потерпілого ОСОБА_9 ), потерпілий ОСОБА_7 , в порушення вимог п. п. 4.4, 4.14.а ПДР, в темну пору добу і будучи в одязі темного кольору, перетинав проїзну частину (що також підтвердила свідок дружина потерпілого ОСОБА_9 ), тим самим, на переконання суду, нехтуючи як своїм життям та здоров`ям так і інших учасників дорожнього руху.

Суд вважає, що часткове визнання обвинуваченим вини є його правом, його позицією, однак послідуюча його поведінка, надання суду послідовних і чітких показів, часткове відшкодування потерпілому заподіяної шкоди, повне відшкодування процесуальних витрат у кримінальному провадженні, безумовно свідчить про готовність нести відповідальність.

Як слідує з правової позиції Верховного Суду в Постанові Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 17.10.2019 (справа № 205/7091/16-к), заборони застосування ст. 75 КК України, за умови невизнання засудженим своєї вини КК України не містить.

Враховуючи викладене, а також з урахуванням того, що обвинувачений є інвалідом ІІ групи з онкологічного захворювання, перебуваючи на «Д» обліку в ЛОР, періодично проходить хіміотерапію, відвідуючи медичні заклади як в м. Суми, так і в м. Києві, у зв`язку з чим використовує автомобіль, суд вважає за можливе не позбавляти обвинуваченого можливості використовувати автомобіль для повноцінного лікування і реабілітації та залишити йому право керувати транспортним засобом.

Враховуючи викладене у сукупності, суд дійшов до висновку про можливість перевиховання та виправлення ОСОБА_5 без ізоляції від суспільства, та вважає за можливе призначити покарання у виді позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами, звільнивши його від відбування покарання з випробовуванням на підставі ст. 75 КК України.

На думку суду, саме таке покарання буде достатнім і необхідним для виправлення ОСОБА_5 та попередження скоєння ним кримінальних правопорушень, а також буде відповідати справедливому співвідношенню між вчиненим злочином та заходами, які застосовуються до винного і зумовлені метою кримінального покарання, є необхідними і не надмірними та випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.

Підстави для обрання запобіжного заходу до вступу вироку у законну силу відсутні.

Цивільний позов потерпілого.

Потерпілий ОСОБА_7 заявив цивільний позов в якому прохав стягнути з ОСОБА_5 на свою користь 32366,96 грн. майнової шкоди та 400 000 грн моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП. (а.с. 26 28). Розмір позову обґрунтовує тим, він тривалий час лікувався, сума коштів, які були витрачені на його лікування становить 32366,96 грн., що підтверджується копіями фіскальних чеків з аптек. В обґрунтування розміру моральної шкоди посилається на те, що внаслідок ДТП отримав негативні емоції та психічні переживання через обмеження у пересуванні, втраті змоги самостійно себе обслуговувати.

Ухвалою суду від 06.04.2023 до участі в справі в якості цивільного співвідповідача залучено АТ «Страхова група» ТАС» (а.с. 53).

У судовому засіданні представник цивільного позивача адвокат ОСОБА_6 позов підтримав і прохав його задовольнити.

Обвинувачений цивільний позов визнав частково на суму 30 000 грн.

АТ «Страхова група» ТАС» у відзиві на позов у задоволенні позову просить відмовити. Свої заперечення мотивує тим, що позивач не звертався до страхової компанії для отримання страхового відшкодування в порядку встановленому законом, а тому його звернення до суду з позовом є безпідставним. АТ «Страхова група» ТАС» на підставі позовної заяви та отриманих документів не може здійснити розрахунок витрат на лікування через відсутність лікарських призначень чи виписного епікризу стаціонарного хворого. З приводу відшкодування моральної шкоди зазначає, що згідно ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик відшкодовує лише 5% страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю після звернення до АТ «Страхова група» ТАС» та надання усіх підтверджуючих документів (а.с. 72-73).

Згідно із ч.1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до ч.2 ст. 1193 ЦК України якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом.

Згідно із ч.1 ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому, зокрема додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Вина потерпілого не враховується у разі відшкодування додаткових витрат, передбачених частиною першою статті 1195 цього Кодексу (ч.3 ст. 1193 ЦК України).

Статтею 1194 ЦК України визначено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Визначений Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядок звернення потерпілого до страховика із заявою про здійснення страхового відшкодування є не досудовим порядком урегулювання спору, визначеним як обов`язковий в розумінні статті 124 Конституції України, а позасудовою процедурою здійснення страхового відшкодування, яка загалом не виключає право особи безпосередньо звернутися до суду з позовом про стягнення відповідного відшкодування. Аналогічні висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19.06.2019 по справі №465/4621/16-к.

Відповідно до правової позиції Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду №910/426/17 від 26.03.2018 року, потерпіла особа не зобов`язана звертатися до особи, у якої застраховано цивільно-правову відповідальність заподіювача шкоди, оскільки згідно з висновками рішення Конституційного Суду України від 09.07.2002 року №15-рп/2002 року, таке право може бути реалізоване безпосередньо шляхом подання відповідного позову до суду.

Згідно копії полісу № АТ/2945743 від 07.08.2022 цивільноправова відповідальність власника транспортного засобу VOLKSWAGEN POLO, н/з НОМЕР_1 з 10.08.2022 по 04.08.2023 була застрахована в АТ «Страхова група» ТАС». Страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю 320 000 грн., за шкоду заподіяну майну 160 000 грн. Дія страхового полісу з 10.08.2022 по 09.08.2023 (а.с. 50).

Судом встановлено, що потерпілий ОСОБА_7 внаслідок травм отриманих в ДТП 06 січня 2023 року перебував на стаціонарному лікуванні в КНП КМР «Конотопська ЦРЛ» з 07 по 31 січня 2023 року у відділенні анестезіології та інтенсивної терапії, а з 01 по 26 лютого 2023 року - у неврологічному відділенні (а.с. 25).

На підтвердження витрат на лікування позивачем надано чеки з аптечних закладів на загальну суму 32636,96 грн. (а.с. 29 38).

Проте, суд визнає недопустимими доказами чеки: чек № 96937 від 27.02.2023 на суму 2643,00 грн (а.с. 33), фіскальні чеки ТОВ «Домінант фарм» від 11.03.2023 на суму 131,00 грн, від 27.02.2023 на суму 216 грн, від 11.03.2023 на суму 643,90 (а.с. 34), від 01.03.2023 на суму 110,60 (а.с. 36), від 28.02.2022 на суму 235,00 грн, від 14.03.2023 на суму 247,85 (а.с. 37), від 10.03.2023 на суму 326,00 грн, від 01.03.2023 на суму 335,80 грн, від 16.03.2023 року на суму 181,60 грн (а.с. 38), враховуючи що матеріалами кримінального провадження документально підтверджується лікування потерпілого в Конотопській ЦРЛ лише по 26 лютого 2023 року. Інших належних і допустимих доказів на підтвердження лікування потерпілого з 27 лютого 2023 року та призначення відповідних медичних препаратів позивачем не надано. Також недопустимим доказом суду визнає чек на суму 2150,00 грн щодо придбання матрацу (а.с. 37) за відсутності медичних призначень на вказану річ. Відтак не підлягає задоволенню цивільний позов в частині відшкодування майнової шкоди на суму 7220,75 грн. (2643+131+216+643,90+110,60+235+247,85+326+335,80+181,60 + 2150=7220,75 грн.)

Документально доведеними витратами на лікування суд визнає витрати на придбання медичних препаратів на суму 25416,21 (32636,96 - 7220,25 = 25416,71 грн., призначення яких об`єктивно підтверджується записами лікарів у Медичній картці стаціонарного хворого ОСОБА_7 під час лікування у КНП КМР «Конотопська ЦРЛ ім. ак. М. Давидова (а.с. 125, 127 на звороті, 133 на звороті, 137 на звороті, 146).

Суд враховує, що обвинуваченим ОСОБА_5 добровільно сплачено витрати на лікування потерпілого на загальну суму 8010 грн (3710+4300 = 8010 грн), що підтверджується письмовими розписками доньки потерпілого (а.с.62-63).

За таких обставин, з АТ «Страхова група» ТАС» підлягає стягненню майнова шкода за витрати на лікування в розмірі 17406,21 грн., тобто за вирахуванням суми добровільно сплаченої обвинуваченим (25416,71 8010 = 17406,71).

Вирішуючи цивільний позов в частині стягнення моральної шкоди, суд керується наступним.

Згідно зі ст. 23 ЦК розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня винуватості особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, котра її завдала, за наявності її винуватості, крім випадків, установлених ч. 2 цієї статті.

Суд враховує, що внаслідок дій обвинуваченого потерпілий ОСОБА_7 отримав тяжкі тілесні ушкодження, пов`язані з травмою голови, 50 днів перебував на стаціонарному лікуванні (а.с. 25), 07 січня 2023 року проведено операцію «Декомпресійно-резекційна трепанація черепа в лобній тім`яній ділянці зліва» (11:35-12:25 год) (а.с. 166), 17 січня 2023 року 15:30 17:05 «Додаткова резекційна трепанація черепа у лівій тім`яно-скроневій ділянці, видалення внутрішньо-мозкової гематоми та мозкового детриту» (а.с. 169). У зв`язку із тривалим лікуванням потерпілий переніс фізичні та душевні страждання, що є безумовною підставою для відшкодування моральної шкоди.

Пунктом 7 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз`яснено, що якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого, якщо інше не встановлено законом, розмір відшкодування з особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, має бути зменшено (але не може бути повністю відмовлено у відшкодуванні шкоди).

Питання про те, чи є допущена потерпілим необережність грубою (частина друга статті 1193 ЦК), у кожному конкретному випадку має вирішуватись з урахуванням фактичних обставин справи (характеру дії, обставин завдання шкоди, індивідуальних особливостей потерпілого, його стану тощо).

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 02.06.2021 у справі № 175/4526/18 (провадження 51-1171км21).

Судом встановлено, що потерпілий ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння (що підтверджується показами дружини потерпілого свідка ОСОБА_9 ), в порушення вимог п.4.4, п. 4.14а ПДР, в непередбаченому на те місці, в темну пору доби, будучи в темному одязі, вийшов на проїзну частину, не впевнившись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху, що вказує на те що груба необережність самого потерпілого сприяла виникненню і збільшенню завданої шкоди.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що розмір моральної шкоди підлягає зменшенню до 100 000 грн., що відповідатиме вимогам розумності та справедливості.

Відповідно до положень ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за шкоду завдану ушкодженням здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди моральна шкода, яку повинен відшкодувати страховик визначається у розмірі 5 відсотків від страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

До такого правового висновку дійшов Верховний Суд у постановах: № 209/2191/17 від 20.10.2021 року; № 336/2892/18 від 21.04.2021 року; № 464/2850/16-ц від 19.04.2021 року.

Суд зауважує, що під страховою виплатою слід розуміти грошову суму, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Враховуючи суми добровільно сплачених обвинуваченим потерпілому на відшкодування спричиненої майнової шкоди, сума страхової виплати, що підлягає стягненню на користь потерпілого становить 17406,71 грн (25416,71 8010 = 17406,71).

Таким чином виходячи з положень ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», та з урахуванням встановленого розміру страхової виплати за шкоду, спричиненої здоров`ю потерпілих, із АТ «Страхова група» ТАС» на користь потерпілого підлягає стягненню 870,31 грн моральної шкоди (17406,71 грн *5%/ 100 = 870,33).

Решта суми в рахунок відшкодування моральної шкоди потерпілому підлягає стягненню з обвинуваченого в сумі 99 129,67? грн. (100 000 870,33 = 99129,67).

Цивільний позов фінансового управління

Фінансовим управлінням Конотопської міської ради Сумської області пред`явлений позов про стягнення з ОСОБА_5 витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину ОСОБА_7 в розмірі 6844 грн 25 коп (а.с. 22-24).

Фінансове управління Конотопської міської ради Сумської області надало суду заяву, у якій позовні вимоги підтримує у повному обсязі та прохає їх задовольнити (а.с. 44).

Згідно ч. 1 ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього кримінального правопорушення, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.

З довідки-розрахунку витрат на стаціонарне лікування хворого ОСОБА_7 вбачається, що останній перебував на стаціонарному у хірургічному відділенні КНП КМР «Конотопська ЦРЛ імені академіка М. Давидова» з 07 по 31 січня 2023 року у відділенні анестезіології та інтенсивної терапії, а з 01 по 26 лютого 2023 року - у неврологічному відділенні; його лікування були понесені витрати в розмірі 6844,25 грн (а.с. 27).

ОСОБА_5 позов фінансового управління Конотопської міської ради Сумської області визнав повністю.

За таких обставин, позов фінансового управління Конотопської міської ради Сумської області до ОСОБА_5 про стягнення витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, в розмірі 6844,25 грн, слід задовольнити.

Долю речових доказів у кримінальному провадженні (а.с. 86, 178) слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Крім того, відповідно до ст. 174 КПК України слід скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 10.01.2023 на автомобіль «Volkswagen Polo», д/н НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_13 .

Процесуальні витрати за проведення експертизи в розмірі 8000 грн. відшкодовані обвинуваченим під час досудового розслідування.

Керуючись ст. 368, 370, 371 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України і призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Згідно ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 76 КК України на період іспитового строку покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки: повідомляти Конотопський МВ з питань пробації в Сумській області про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_5 не обирати

Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_5 , Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про стягнення майнової та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_7 17406,71 грн. (сімнадцять тисяч чотириста шість гривень 71 коп) майнової шкоди за витрати на лікування потерпілого та 870,33 грн. (вісімсот сімдесят гривень 33 коп) моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 99 129,67? грн. (дев`яносто дев`ять тисяч сто двадцять дев`ять гривень 67 коп) моральної шкоди.

В іншій частині в задоволенні позову ОСОБА_7 відмовити.

Цивільний позов Фінансового управління Конотопської міської ради Сумської області до ОСОБА_5 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь Фінансового управління Конотопської міської ради Сумської області (р/р UA0018530, одержувач: Конотопське ГУК Сумської області/Конотопська МТГ, ЄДРПО: 37970404, банк одержувача: Казначейство України (ЕАП), МФО 899998, код платежу 24060300 інші надходження) витрати на стаціонарне лікування потерпілого в розмірі 6844 грн. 25 коп. (шість тисяч вісімсот сорок чотири гривні 25 коп).

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 10 січня 2023 року, на автомобіль «Volkswagen Polo», д/н НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_13 скасувати.

Заборону ОСОБА_13 , згідно ухвали слідчого судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 28 лютого 2023 року, відчужувати, розпоряджатися, користуватися, знищувати, змінювати, перетворювати, передавати, реєструвати, перереєстровувати, тощо автомобіль «Volkswagen Polo», д/н НОМЕР_1 - скасувати.

Речові докази: автомобіль «Volkswagen Polo», д/н НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_13 , згідно ухвали слідчого судді від 28.02.2023, переданий на зберігання ОСОБА_13 , залишити останній; завірену копію історії хвороби ОСОБА_7 , завірену копію акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 4 від 06.01.2023, копію результату аналізу № 21 на вміст наркотичних речовин від 06.01.2023, результат аналізу №59 на вміст етилового спирту від 06.01.2023, зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Конотопський міськрайонний суд.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1