ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 травня 2023 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_1

Суддів ОСОБА_2

ОСОБА_3

за участю учасників судового провадження:

секретаря судового

засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №003546 від 17.11.2022 року за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 (власною та виготовленою захисником) на вирок Шевченківського районного суду м. Чернівці від 13 березня 2023 року за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Чернівці, зареєстрованого та мешканця: АДРЕСА_1 , з середньою освітою, одруженого, на утриманні одна малолітня дитина, не працевлаштованого, раніше неодноразово судимого,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,-

УСТАНОВИЛА:

Короткий зміст оскарженого судового рішення.

Вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 13 березня 2023 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначено йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 встановлено рахувати з моменту його затримання та поміщення до ДУ «Чернівецький слідчий ізолятор», тобто з 28 грудня 2022 року.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави судові витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи Чернівецьким НДКЦ МВС України № СЕ-19/126-22/8423-ТВ в загальному розмірі 566,34 (п`ятсот шістдесят шість )гривень.

Вирішено долю речових доказів у кримінальному провадженні.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи апелянта.

На вказаний вирок обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу (складену власноруч та виготовлену захисником), в якій просить змінити вирок та призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України та ст. 60 КК України у виді арешту строком на 6 місяців.

_________________________________________________________________

ЄУНСС 716/666/23 Головуючий в І інстанції: ОСОБА_8

Номер провадження 11-кп/822/192/23 Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Вважає вирок районного суду надто суворим і таким, що порушує норми матеріального та процесуального права.

Зазначає, що вирок суду першої інстанції підлягає зміні у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання обставинам, що впливають на ступінь і характер тяжкості вчиненого злочину, а також обставинам, що характеризують його.

Вказує, що щиро розкаявся, визнав вину у повному обсязі, надав потрібні докази, брав участь в слідчих експериментах, тим самим сприяв слідству в розкритті даного злочину.

Наголошує на тому, що викрав лише одну пляшку алкогольного напою, та після вчинення даного кримінального правопорушення відшкодував потерпілій стороні завдані матеріальні збитки.

Стверджує, що потерпіла сторона не зверталась до суду з претензіями матеріального характеру.

Також судом було фактично не враховано дані, що характеризують його, зокрема, позитивної характеристики за місцем проживання, наявності важких хвороб, наявності малолітньої дитини і той факт, що на його утриманні знаходиться мати похилого віку.

Враховуючи наявні обставини, що пом`якшують покарання, та відомості про особу обвинуваченого, вважає, що наявні законні підстави для призначення більш м`якого покарання обвинуваченому, із застосуванням ст.69 КК та ст. 60 КК України.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

Згідно вироку районного суду, ОСОБА_7 , повторно, 06.11.2022 року, близько 13 год. 58 хв., перебуваючи в приміщенні «Тайстра», розташованому по проспекту Незалежності, 117, в м. Чернівці, усвідомлюючи, що в країні введено воєнний стан та в умовах його дії, керуючись корисливим мотивом та з метою особистого збагачення, шляхом вільного доступу, зі стелажу, який розміщений у вказаному магазині, таємно викрав пляшку алкогольного напою, а саме: лікер ТМ «SHERIDANS», об`ємом 0.5 л, вартість якого, згідно висновку експерта від 18.11.2022 року №СЕ-19/126-22/8423-ТВ складає 565 грн., чим заподіяв ТОВ «Тайстра ГРУП» матеріальну шкоду на зазначену суму.

Таким чином, ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна за кваліфікуючими ознаками: вчинене повторно, з проникненням в інше приміщення, в умовах воєнного стану.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Захисник ОСОБА_6 підтримав апеляційну скаргу, просив задовольнити її повністю, застосувати ст. 69 КК України.

Обвинувачений не подавав клопотання про участь у судовому засіданні, а тому на підставі ч.4 ст.401 КПК України апеляційним судом не викликався.

Прокурор заперечила проти задоволення апеляційної скарги та просила залишити без змін вирок районного суду.

Потерпілий в судове засідання апеляційного суду не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату і час апеляційного розгляду. Відповідно до ч.4 ст.405 КПК України, його неприбуття не перешкоджає апеляційному розгляду.

Мотиви суду.

Заслухавши суддю-доповідача, позиції учасників судового провадження стосовно поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, заслухавши учасників судового провадження у судових дебатах, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_7 та доведеність його винуватості у вчиненні кримінального правопорушення апелянтом не оспорюються, то ці обставини колегією суддів в апеляційному порядку не перевіряються.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винуватою у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 65 КК України, п. 1 Постанови Пленуму ВСУ від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» під час призначення покарання у кожному конкретному випадку, суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_7 вказаних вимог дотримався.

При призначенні покарання суд першої інстанції врахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий за корисливі злочини, скоїв кримінальне правопорушення в період непогашеної судимості, вину свою повністю визнав, заподіяну шкоду повністю відшкодував, одружений, має на утриманні одну малолітню дитину, офіційно не працює, є осудним, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, з 2005 року зареєстрований в обласному комунальному некомерційному підприємстві «Чернівецький обласний наркологічний диспансер» з діагнозом: синдром залежності до опіоїдів і амфетамінів. Окрім цього, ОСОБА_7 негативно характеризується за місцем проживання, оскільки періодично порушує громадський спокій і порядок, зловживає спиртними напоями, за що неодноразово притягався до відповідальності.

Обставинами, що пом`якшують покарання, судом першої інстанції визнано щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування заподіяної шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання, судом першої інстанції не встановлено.

Врахувавши вказані обставини у сукупності, суд першої інстанції дійшов висновку про можливість призначення ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст.69 КК України та призначив покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч.4 ст.185 КК України.

Що стосується доводів апеляційної скарги про необхідність призначити ОСОБА_7 покарання у виді арешту, то колегія суддів вважає такі доводи безпідставними.

Як встановлено з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_7 схильний до вчинення кримінальних порушень, оскільки неодноразово судимий, а саме за ст. ст. 185, 186, 307 КК України, однак на шлях виправлення не став, а вчинив новий злочин проти власності під час незнятої та непогашеної судимості.

Вказана форма поведінки обвинуваченого свідчить про те, що в нього не відбулися суттєві і позитивні зміни соціальних орієнтацій, які знижують ступінь його соціальної небезпечності та дозволяли б призначити більш м`яке покарання, аніж фактично призначене судом.

Діючи в межах своїх дискреційних повноважень, суд призначив покарання нижче найнижчої межі санкції ч.4 ст.185 КК України, яке за своїм видом та розміром є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Що стосується доводів обвинуваченого, про те, що він викрав лише одну пляшку алкогольного напою, то це не спростовує факт вчинення ним злочину проти власності в умовах воєнного стану та не зменшує відповідальності за його дії. Викрадення алкогольного напою не є діями, спрямованими на задоволення базових потреб особи, а свідчить про корисливий мотив обвинуваченого.

Районним судом було вірно досліджено всі дані про особу обвинуваченого, у тому числі, ті, на які він посилається у своїй апеляційній скарзі: щодо щирого каяття та активного сприяння розкриттю злочину, відшкодування потерпілому матеріальних збитків, наявності на утриманні малолітнього сина.

Саме ці обставини слугували підставою для призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання нижче найнижчої межі санкції ч. 4 ст. 185 КК України, у виді двох років позбавлення волі.

Рішення суду першої інстанції щодо виду і міри призначеного покарання є належним чином вмотивованим.

У своїй апеляційній скарзі обвинувачений також вказує, що має на утриманні малолітню дитину та матір пенсійного віку, однак не надав жодних доказів наявності у нього офіційного працевлаштування чи джерела доходу.

Більше того, ці обставини не стали перешкодою для вчинення тяжкого корисливого злочину обвинуваченим у період воєнного стану.

Також у матеріалах справи відсутні докази наявності важких хвороб у обвинуваченого, як він про те стверджує у своїй апеляційній скарзі.

З матеріалів кримінального провадження колегією суддів не встановлено інших обставин чи відомостей про особу обвинуваченого, які б могли бути визнані такими, що ще більше знижують суспільну небезпечність обвинуваченого та вчиненого ним діяння.

Погоджуючись з позицією суду першої інстанції, колегія суддів враховує також практику Верховного Суду (постанова ВС від 09.10.2018 у справі № 756/4830/17-к), згідно якої визначені у ст. 65 КК загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

З огляду на викладене, колегія суддів не вбачає підстав, які вказували б на неправильність застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність.

Істотних порушень, які б стали безумовною підставою для зміни чи скасування вироку, апеляційним судом не встановлено, а тому апеляційні скарги обвинуваченого задоволенню не підлягають.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.404,405,407,418,419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Шевченківського районного суду м. Чернівці від 13 березня 2023 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який утримується під вартою у той самий строк з дня отримання копії ухвали.

Головуючий [підпис] ОСОБА_1

Судді [підпис] ОСОБА_2

[підпис] ОСОБА_3

Згідно з оригіналом

Суддя Чернівецького

апеляційного суду _________________ ОСОБА_1

(посада) (М.П., підпис) (ПІБ)

09.05.2023 року

(дата засвідчення копії)