Справа №454/2723/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" вересня 2023 р. Сокальський районний суд Львівської області

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря: ОСОБА_2

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Сокалі кримінальну справу про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 місце народження м. Львів, місце реєстрації та проживання АДРЕСА_1 , з середньою освітою, не працюючого, розлученого, раніше судимого, за ст. 126-1; ч.2 ст.389 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , 31.03.2021 року будучи засудженим Сокальським районним судом Львівської області за ст.126-1 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 150 годин. Вирок вступив в законну силу та надійшов на виконання до Червоноградського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області 11.05.2021 року. 02.11.2021 року ОСОБА_4 , ознайомлений з порядком та умовами відбуття покарання, місцем відбуття покарання та відповідальністю за ухилення від відбуття покарання. 02.11.2021 року ОСОБА_4 видано направлення для відпрацювання громадських робіт в Комунальне підприємство «Житлово-комунальне господарство м.Белз», згідно якого він повинен був приступити до відбування громадських робіт з 04.11.2021 року. Зокрема, ОСОБА_4 розяснено, що він зобов`язаний додержуватись встановлених відповідно до закону порядку і умов відбування покарання; сумлінно ставитися до праці; працювати на визначених для них об`єктах і відпрацьовувати встановлений судом строк громадських робіт; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; з`являтися за викликом до уповноваженого органу з питань пробації. Однак, ОСОБА_4 , будучи письмово ознайомленим із необхідністю виконання громадських робіт в КП «ЖКГ м.Белз», допустив порушення порядку відбування покарання чим вчинив злочин проти правосуддя. Так, ОСОБА_4 , 04.11.2021 року в «ЖКГ м.Белз» був ознайомлений із графіком виходу на громадські роботи у період із 04.11.2021р. по 30.11.2021р., однак на виконання робіт прибув 04.11.2021р. та 05.11.2021р., виконавши 8 годин громадських робіт та в подальшому на виконаня робіт не з`являвся.

Таким чином, ОСОБА_4 , в супереч ст.40 КВК України, систематично невиконував встановлені обов`язки, порушив порядок та умови відбування покарання, а саме невихід більше двох разів протягом місяця на громадські роботи без поважних причин.

В подальшому, ОСОБА_4 , продовжуючи свою злочинну бездіяльність, 07.02.2022р., будучи ознайомлений із графіком виходу на роботу, не прибув в «ЖКГ м.Белз», що в м.Белз площа України,2 Червоноградського району Львівської області, та з 07.02.2022р. по 28.02.2022р. не виконав жодної години громадських робіт.

Таким чином, ОСОБА_4 починаючи із 08.11.2021р. по 30.11.2021р. та 07.02.2022р. по 28.02.2022р., діючи умисно, не ставлячи до відома уповноважені органи про свої дії, достовірно знаючи, що за невиконання покладених на нього вироком суду обов`язків йому загрожує кримінальна відповідальність, діючи у формі бездіяльності, без поважних причини не з`являвся до КП «ЖКГ м.Белз», для відпрацювання громадських робіт, про причину неявки нікому не повідомив, чим ухилився від відбування громадських робіт.

Так, ОСОБА_4 , будучи в належній формі ознайомлеий із порядком та умовами відбування покарання у вигляді 150 годин громадських робіт, присуджених йому вироком суду, достовірно знаючи про наслідки не виконання покладених на нього обов`язків дотримуватися встановлених відповідно до ст. 37 Кримінально - виконавчого кодексу України порядку і умов відбування покарання, сумлінно ставитися до праці, працювати на визначеному для нього об`єкті і відпрацьовувати встановлений судом строк громадських робіт, про що був письмово попереджений, з 04.11.2021р. по 30.11.2021р. та 07.02.2022р. по 28.02.2022р., ігнорував вимоги законодавства, умисно ухилялався від покладених на нього обов`язків, та відбув лише 8 годин із 150 годин громадських робіт у КП «ЖКГ м.Белз», чим ухилявся від відбування покарання у вигляді громадських робіт.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив ухилення засудженим від відбування громадських робіт, тобто кримінальний проступок, передбачений ч.2 ст.389 КК України.

Крім цього, ОСОБА_4 , який неодноразово притягався до адміністративної відповідальності та до кримінальної відповідальності за вчинення насильства в сім`ї, умисно систематично вчиняє стосовно своєї матері ОСОБА_6 , з якою спільно проживає в одному господарстві, психологічне насильство, що являється психотравмувальним та заподіяло психологічні страждання потерпілій ОСОБА_6 .

Так, 10.09.2021р. о 23 год. ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем проживання, що на АДРЕСА_1 , вчинив словесний конфлікт зі своєю матірю ОСОБА_6 , під час якого висловлювався в її адресу нецензурними словами погрожував фізичною розправою, чим чинив на неї психологічний тиск.

Постановою Сокальського районного суду Львівської області від 06.12.2021р. ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Крім цього, 16.10.2021р. о 19 год. ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем проживання, що на АДРЕСА_1 , вчинив словесний конфлікт зі своєю матір`ю ОСОБА_6 , під час якого висловлювався в її адресу нецензурними словами погрожував фізичною розправою, чим вчинив на неї психологічний тиск.

Постановою Сокальського районного суду Львівської області від 09.12.2021р. ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Крім цього, 03.12.2021р. о 13 год. ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем проживання, що на АДРЕСА_1 , вчинив словесний конфлікт зі своєю матірю ОСОБА_6 , під час якого висловлювався в її адресу нецензурними словами погрожував фізичною розправою, чим вчинив на неї психологічний тиск.

Постановою Сокальського районного суду Львівської області від 20.01.2022р. ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_4 29.07.2022р. близько 10 год., перебуваючи за місцем проживання, що на АДРЕСА_1 , вчинив словесний конфлікт зі своєю матірю ОСОБА_6 , під час якого висловлювався в її адресу нецензурними словами погрожував фізичною розправою, шарпав за одяг, чим вчинив на неї психологічний тиск, спричинивши психологічне страждання, порушення звичайного ритму та способу життя, деривації та утрудненні реалізації провідних потреб, порушення адаптивного рівня її життєдіяльності.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи з якою він перебуває у близьких відносинах, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілого, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ст.126-1 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в ухиленні засудженим від відбування покарання у виді громадських робіт та вчиненні домашнього насильства визнав повністю, підтвердив фактичні обставини щодо вчинених ним діянь та викладених у обвинувальному акті обставин. Зокрема повідомив, що був достовірно обізнаний із обов`язком виконання громадських робіт, що призначені йому вироком суду, однак не відпрацював їх. Крім цього, він систематично вчиняв сварки із своєю матір`ю із якою проживав за однією адресою. У вчиненому розкаюється.

Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не прибула, надала суду заяву у якій просила розгляд справи проводити у її відсутності.

Оскільки фактичні обставини справи не оспорюються учасниками розгляду, суд немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, тому, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Учасникам розгляду справи роз`яснено, що вони позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Оцінивши всі докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що обвинувачений винний в ухиленні засудженим від відбування покарання у виді громадських робіт та кваліфікує його дії за ч.2 ст.389 КК України.

Також оцінивши всі докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що обвинувачений винний у вчиненні домашнього насильства, тобто умисному систематичному вчиненні психологічного насильства щодо особи з якою він перебуває у близьких відносинах, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілого та кваліфікує його дії за ч.2 ст.389 КК України.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого суд визнає щире каяття в скоєних злочинах.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Враховуючи тяжкість вчинених злочинів, особу винного, який посередньо характеризується за місцем проживання, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше судимий, суд вважає, що застосування до ОСОБА_4 соціально-виховних заходів, необхідних для виправлення та запобігання вчиненню повторних правопорушень, можливе лише в умовах ізоляції, тому слід призначити покарання у виді арешту, яке є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Крім цього, встановлено, що ОСОБА_4 будучи засудженим вироком Сокальського районного суду Львівської області від 31.03.2021р. за ст.126-1 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 150 годин, на момент постановлення даного вироку відбув 8 годин, відтак, не відбуте покарання за попереднім вироком стоновить 142 години громадських робіт.

Відповідно до вимог ч.1 п.4 ст.72 КК України одному дню арешту відповідають вісім годин громадських робіт.

Приймаючи до уваги, що ОСОБА_4 скоїв кримінальні правопорушення за якими він засуджується даним вироком після постановлення попереднього вироку, суд призначає обвинуваченому остаточне покарання за правилами ст. 71 КК України шляхом повного приєднання покарання, невідбутого за попереднім вироком.

Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовано.

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати та речові докази відсутні.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, і призначити йому покарання у виді арешту на строк 1 (один) місяць 1 (один) день.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, і призначити йому покарання у виді арешту на строк 1 (один) місяць.

На підставі ч. 1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді арешту на строк 1 (один) місяць 1 (один) день.

На підставі ч.1 ст.71, 72 КК України за сукупністю вироків, застосувавши принцип повного приєднання не відбутої частини покарання, до призначеного покарання повністю у виді 1 (одного) місяця 1 (одного) дня арешту приєднати не відбуту частину покарання за вироком Сокальського районного суду Львівської області від 31.03.2021р., яким він засуджений за ст. 126-1 КК України до 150 годин громадських робіт та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 1 (один) місяць 19(дев`ятнадцять) днів арешту.

Строк покарання рахувати з моменту фактичного затримання ОСОБА_4 .

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Сокальський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених частиною 4 статті 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення цього тридцятиденного строку апеляційного оскарження, якщо не було подано апеляційної скарги.

У разі надходження апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Решті учасників судового провадження роз`яснити їх право на отримання в суді копії вироку.

Головуючий:ОСОБА_1