Дата документу 17.07.2023 Справа № 335/4734/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 335/4734/18 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/1023/23 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 199 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2023 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю обвинуваченого ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 15 червня 2023 року, якою у відношенні

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Запорізької області Гуляйпільського району с. Зелене, громадянина України, маючого середню спеціальну освіту, не працюючого, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 289 КК України,

продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 13 серпня 2023 року включно, -

В С Т А Н О В И Л А:

Як вбачається з матеріалів справи, в провадженні Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя перебуває на розгляді об`єднане кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 289 КК України.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 15 червня 2023 року було задоволено клопотання прокурора та продовжено застосування у відношенні ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 13 серпня 2023 року включно.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшилися, залишаються реальними та продовжують існувати та враховуючи зміст пред`явленого ОСОБА_6 обвинувачення, досліджених доказів, наданих стороною обвинувачення в обґрунтування обвинувачення, а також тяжкість кримінальних правопорушень, характер та обставини протиправних дій, в яких він обвинувачується, особу потерпілого та особистість обвинуваченого, який не має міцних соціальних зв`язків, та бездоганної у суспільстві репутації, що виправдовує тримання обвинуваченого під вартою і застосування саме такого запобіжного заходу у цьому випадку буде виправданим з точки зору наявності відповідного суспільного інтересу.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою обрати до нього цілодобовий домашній арешт за місцем його мешкання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування своєї скарги вказує, що під час судового провадження прокурор, не дотримуючись вимог ч. 2 ст. 184 КПК України, з порушенням строку для ознайомлення, надав йому копію клопотання про продовження строку тримання під вартою, а саме на початку судового засідання, також стороною обвинувачення, в порушення вимог п. 5 ч. 1 с. 184 КПК України жодного разу не надавались матеріали, які підтверджують заявлені ризики та виправдовують необхідність такого продовження, жодний із цих ризиків не існує.

Зазначає, що прокурором не було підтверджено можливість переховуватися від суду, оскільки не було надано доказів, що до нього раніше застосовувались запобіжні заходи, умови яких він порушував, а посилання прокурора на те, що до нього вже застосовувався запобіжний захід у вигляді застави, який нібито є не дієвим спростовується тим, що він його не порушував.

Крім того вказує, що стосовно того, що він може вчинити інше кримінальне правопорушення є недоведеним та відсутні підстави вважати, що відносно нього дієвим буде лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з матеріалів справи не вбачається.

Звертає увагу на те, що він має постійне місце проживання, має позитивні характеризуючи дані, має на утриманні 3 малолітніх дітей.

Вказує, що його тримання під вартою, а саме, 5 років не має достатньо вагомих причин і є необґрунтовано довгим.

У судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_6 підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 підтримала подану обвинуваченим апеляційну скаргу та вказала, що порушується розумні строки розгляду даного кримінального провадження. Зазначила, що обвинувачений позитивно характеризується в СІЗО та суд першої інстанції безпідставно продовжує йому строк тримання під вартою.

Повідомлений належним чином прокурор до судового засідання апеляційного суду не з`явився, заяв або клопотань про відкладення розгляду апеляційної скарги не подавав.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого та захисника, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі і провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення судом питання щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

З огляду на статті 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

За положенням ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення тощо.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Порядок продовження строку тримання під вартою визначений ст. 199 КПК України.

Зокрема, частиною 3 статті 199 КПК України передбачено, що клопотання прокурора повинно містити виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

На переконання колегії суддів, в даному випадку суд першої інстанції вищевказаних вимог закону дотримався, перевірив доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою, правильно встановив як наявність певних ризиків, так і неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Так, враховуючи тяжкість інкримінованих обвинуваченому ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії тяжких злочинів, суворість можливого покарання у виді позбавлення волі до 8 років, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винним, продовжує й надалі існувати ризик переховування від суду.

При цьому, слід зазначити, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування, що узгоджується з практикою ЄСПЛ, зокрема у справі «Ілійков проти Болгарії».

Крім того, обвинувачений ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий, а маючи не зняту та не погашену судимість вчинив дії, за які обвинувачується у вчиненні нових кримінальних правопорушень, оскільки як випливає із клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, злочин, передбачений ч. 1 ст. 263 КК України, в якому обвинувачується останній, вчинений під час перебування на розгляді в Орджонікідзевському районному суді м. Запоріжжя інших обвинувальних актів відносно ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 121 та ч. 2 ст. 289 КК України, а також останній не працює, суспільно-корисною працею не займається, не має постійного джерела доходу, що в сукупності свідчить про те, що ризик вчинення інших кримінальних правопорушень продовжує існувати та не зменшився.

При цьому, слід зазначити, що обвинуваченому ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0003112 за ч. 1 ст. 121 КК України був обраний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, після чого він вчинив дії за які обвинувачується у скоєнні нових умисних злочинів.

Встановлені ризики є надзвичайно високими, що в сукупності з тяжкістю можливого покарання, яке відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків, свідчать про недостатність застосування іншого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, адже більш м`який запобіжний захід, не здатні забезпечити виконання ОСОБА_6 процесуальних обов`язків, а також запобігти спробам переховуватись від суду та вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Крім того, даних про такий стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_6 , щоб унеможливлював продовження відносно нього застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою апеляційному суду не надано.

Щодо доводів ОСОБА_6 про його довготривале перебування під вартою, то тримання останнього під вартою обумовлюються об`єктивними чинниками, такими як складністю кримінального провадження, кількістю учасників судового провадження, обсягом дослідження доказів та відповідною процесуальною поведінкою учасників провадження.

При цьому, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Розумність строку тримання під вартою не піддається абстрактній оцінці. Законність тримання під вартою необхідно оцінювати, виходячи з особливостей конкретної справи.

Таким чином, в даному випадку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 не виходить за межі розумного строку та не суперечить ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, оскільки кореспондується з характером суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Між іншого, із аудіо-запису судового засідання від 15 червня 2023 року випливає, що розгляд справи відкладено у зв`язку із неявкою свідків, заявлених стороною захисту, що також підтверджує про відповідну процесуальну поведінку учасників судового процесу, яка уповільнює розгляд даного кримінального провадження.

З приводу доводів обвинуваченого, що йому було надано клопотання про продовження застосування запобіжного заходу перед початком судового засідання, то слід вказати, що вимоги ст. 331 КПК України зобов`язують суд за наявності клопотань під час судового розгляду розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування.

Отже, враховуючи подання прокурором у передбачений законодавством строк клопотання про продовження строку запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 , суд першої інстанції був зобов`язаний його розглянути, навіть за умови того, що таке клопотання було вручено обвинуваченому тільки перед початком судового засідання.

При цьому, із аудіо-запису судового засідання, яке відбувалось 15 червня 2023 року у суді першої інстанції випливає відсутність заперечень обвинуваченого та його захисника щодо надання прокурором клопотання тільки перед початком судового засідання та клопотань або заяв про відкладення судового засідання для ознайомлення з вказаним клопотанням також не заявлено.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що він має постійне місце проживання, має позитивні характеристики, має малолітніх дітей на даний час не можливо віднести до тих стримуючих чинників, які могли у повному обсязі здатні мінімізувати ймовірність вчинення обвинуваченим дій, спрямованих на ухилення від можливого покарання, гарантували б запобігання встановленим ризикам без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

З урахуванням викладеного, колегії суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, у зв`язку з чим, апеляційна скарга обвинуваченого підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - залишенню без змін.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 199, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів Запорізького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 15 червня 2023 року, якою у відношенні ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 289 КК України, продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 13 серпня 2023 року включно, залишити без змін.

Ухвала суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4