КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря - ОСОБА_4

прокурора - ОСОБА_5

захисника - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду кримінальне провадження № 0003301 стосовно -

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, проживаючого: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 13.06.2019 року Дніпровським районним судом м. Києва за ст. 185 ч. 2, ст. 15 ч. 2 ст. 185 ч. 2 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі, звільнений 22.04.2022 року по відбуттю строку покарання,-

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України, за апеляційною скаргою першого заступника керівника Київської міської прокуратури - ОСОБА_8 на вирок Деснянського районного суду м. Києва від 21 лютого 2023 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Деснянського районного суду м. Києва від 21.02.2023 року ОСОБА_7 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст. 15 ч.4 ст. 186 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишено без зміни.

Також цим вироком вирішено питання щодо речових доказів.

Згідно вироку суд першої інстанції визнав доведеним, що ОСОБА_7 06.12.2022 року близько 21 год. 34 хв., перебуваючи у торгівельній залі магазину «Фора» за адресою: м. Київ, вул. Закревського, 87, переслідуючи корисливий умисел, діючи в умовах воєнного стану, взяв з полиць магазину належний ТОВ «Фора» товар на загальною вартістю 376 грн. 12 коп., тим самим повторно таємно викрав чуже майно, після чого, продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_7 , утримуючи при собі вказаний товар, пройшов за межі касової зони, однак був помічений працівником охорони магазину, який висловив ОСОБА_7 вимогу зупинитись та повернути товар, однак розуміючи, що його дії викриті, з метою утримання майна, ОСОБА_7 намагався втекти з місця вчинення кримінального правопорушення, проте довести свої дії до кінця не зміг, оскільки був затриманий працівниками охорони магазину.

На вказаний вирок перший заступник керівника Київської міської прокуратури - ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення та правильність кваліфікації дій обвинуваченого, просить змінити оскаржуваний вирок в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосування закону України про кримінальну відповідальність та постановити ухвалу, якою вважати ОСОБА_7 засудженим за ч.2 ст. 15 ч.4 ст. 186 КК України до покарання у виді 6 років 8 місяців позбавлення волі. В решті вирок залишити без зміни.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначає, що згідно з вимогами ч.3 ст. 68 КК України за вчинення замаху на кримінальне правопорушення, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті. Однак суд першої інстанції проігнорував вказані положення закону, тобто не застосував до обвинуваченого закон України про кримінальну відповідальність, який підлягав обов`язковому застосуванню.

Апелянт вказує, що в даному випадку верхня межа покарання, передбачена санкцією ч.4 ст. 186 КК України, становить 10 років позбавлення волі, а тому дві третини від такого покарання становить 6 років 8 місяців позбавлення волі, однак Деснянський районний суд м. Києва незаконно призначив обвинуваченому покарання у більшому розмірі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку доводів апеляційної скарги першого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_8 ; думку захисника, який не заперечував проти поданої апеляційної скарги; провівши судові дебати; перевіривши матеріали кримінального провадження №0003301 та апеляційні доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга першого заступника керівника Київської міської прокуратури - ОСОБА_8 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції, за згодою обвинуваченого та інших учасників кримінального провадження, керуючись вимогами ст. 349 КПК України дійшов висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, який не оспорював фактичні обставини справи і повністю визнав себе винним у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Враховуючи, що фактичні обставини справи ніким не оспорювалися і докази щодо них, на підставі ч.3 ст. 349 КПК України не досліджувалися, висновки суду першої інстанції щодо цих фактичних обставин, у відповідності з вимогами ч.1 ст. 404 КПК України, апеляційним судом не перевіряються.

Згідно ст. ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Обираючи ОСОБА_7 вид та розмір покарання, суд першої інстанції у відповідності до вимог ст. 65 КК України врахував характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, конкретні обставини справи, особу обвинуваченого, який раніше судимий за вчинення майнових злочинів, його відношення до вчиненого, обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_7 - щире каяття та за відсутності обставин, що обтяжують покарання, дійшов обґрунтованого висновку про призначення ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст. 15 ч.4 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі.

Разом з тим, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання суд першої інстанції не застосував закон про кримінальну відповідальність, який підлягав застосуванню, а саме не застосував ч.3 ст. 68 КК України, положення якої регламентують правила призначення покарання за незакінчене кримінальне правопорушення, що відповідно до вимог ст. 409 КПК України є підставою для зміни вироку.

За приписами ч.3 ст. 68 КК України за вчинення замаху на кримінальне правопорушення строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Так, санкція ч.4 ст. 186 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

Отже, кримінальне покарання ОСОБА_7 за вчинення закінченого замаху на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчиненого повторно, в умовах воєнного стану не може перевищити двох третин від максимального строку найбільш суворого виду покарання, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України, тобто має бути не більше 6-ти років 8-ми місяців позбавлення волі.

Разом з тим, з оскаржуваного вироку вбачається, що суд першої інстанції призначив ОСОБА_7 показання за ч.2 ст. 15 ч.4 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком на 7 років.

Враховуючи вищевикладене, оскільки відповідно до вимог ч.3 ст. 68 КК України строк покарання за вчинення замаху на кримінальне правопорушення не може перевищувати двох третин максимального строку покарання, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги прокурора та необхідність зміни вироку в частині призначеного покарання і з урахуванням положень ч.3 ст. 68 КК України, зменшення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст. 15 ч.4 ст. 186 КК України до 6-ти років 8-ми місяців позбавлення волі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_8 - задовольнити частково.

Вирок Деснянського районного суду м. Києва від 21 лютого 2023 року стосовно ОСОБА_7 - змінити в частині призначеного покарання та на підставі ч.3 ст. 68 КК України зменшити ОСОБА_7 призначене за ч.2 ст. 15 ч.4 ст. 186 КК України покарання до 6 (шести) років 8 (восьми) місяців позбавлення волі.

В решті вирок залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, у той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді: ________________ ________________ ________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3