Провадження № 11-сс/4823/198/23 Слідчий суддя ОСОБА_1
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2023 рокум. Чернігів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 30 червня 2022 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на бездіяльність посадових осіб Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Офісу Генерального прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про вчинення кримінального правопорушення. Слідчий суддя вказав, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 звернулись до Офісу Генерального прокурора із заявою про вчинення кримінального правопорушення. Проте, факти, викладені у скарзі та доданих до неї документах, не свідчать про вчинення кримінального правопорушення, а тому скарга є необґрунтованою.

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 подали апеляційну скаргу, в якій просили скасувати ухвалу слідчого судді місцевого суду та постановити нову ухвалу про задоволення поданої ними скарги. Посилаються на те, що слідчий суддя безпідставно відмовив у задоволенні їх скарги. Апелянти вказують, що в скарзі викладені всі підстави для внесення відомостей до ЄРДР про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.364, ч.2 ст.366, ч.4 ст.368, ч.4 ст.369, ч.2 ст.382 КК України.

У судове засідання апеляційної інстанції ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не з`явилися, про час і місце судового розгляду були поінформовані належним чином, що вбачається з надісланої ними 04.07.2023 заяви на електронну адресу апеляційного суду, заяв про відкладення розгляду справи не подавали.

Відповідно до вимог ч.4 ст.405 КПК України участь особи, яка подала скаргу, чи інших осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, в розгляді справи судом апеляційної інстанції, не є обов`язковою. Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, аналіз якої свідчить про те, що відсутність особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, чи права якої вирішуються, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції, не може автоматично вважатися порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Заслухавши доповідь судді; дослідивши матеріали провадження та доводи скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Пунктом 1 ч.1 ст.303 КПК України встановлено, що на досудовому провадженні може бути оскаржена, в тому числі, бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Частиною 1 статті 214 КПК України передбачено, що слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР і розпочати розслідування.

Повноваженнями щодо оцінки відомостей, повідомлених потерпілим чи наведених у заяві, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий, дізнавач, прокурор.

Як убачається із матеріалів справи, 03.02.2022 до Печерського районного суду м. Києва надійшла вказана скарга, в порядку ст. 303 КПК України, на бездіяльність уповноважених осіб Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Офісу Генерального прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР за заявою про вчинення кримінального правопорушення, зокрема, щодо суддів Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та керівника апарату Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_11 (а.к.п.1-8).

В обґрунтування скарги ОСОБА_6 та ОСОБА_7 послались на те, що 13.01.2021, із своєї неофіційної електронної адреси на три електронні адреси Генеральному прокурору ОСОБА_12 заявниками направлено повідомлення (заяви) про кримінальне правопорушення, вчинене Пучком, Стригуном, Мещеряковим, ОСОБА_13 , Мошілевським, Ведула, Слюсарем, П`ятниківським, Равлюком, Хамзіним, Константіновою, Козловим, Білоцерківцем, Ліннік, Мельником, Горб, Сілковою, Балацькою, Заставенко, Долею, Щасною, Скубою, Платком, Шклянкою, Пойдою, Набудович за ознаками особливо тяжких кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.26-30, ч.2 ст.364, ч.2 ст.366, ч.4 ст.368, ч.4 ст.369, ч.3 ст.382 КК України.

Відповідно до висновку, зробленого у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 у справі № 818/1526/18, у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Згідно з ч.4 ст.214 КПК України, слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Разом з тим, зміст ч.1 ст.214 КПК України не зобов`язує слідчого, дізнавача чи прокурора вносити до ЄРДР всі прийняті та зареєстровані ними заяви, зокрема ті, що не містять у собі відомостей про склад кримінального правопорушення, передбаченого діючим КК України.

Відповідно до ч.1 ст.11 КК України, кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Системний аналіз положень КПК України дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про кримінальне правопорушення (внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, передбачено положеннями ч.1 ст.214 КПК України, а прийняття і реєстрація заяв, передбачено положеннями ч.4 ст.214 КПК України).

Зі змісту заяви ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до Офісу Генерального прокурора та скарги до слідчого судді слідує, що скаржниками не вказані обставини, що свідчать про вчинення кримінальних правопорушень (ч.1 ст.214 КПК України), що були б підставою для внесення відомостей до ЄРДР (початку досудового розслідування) та підтверджували б наявність таких елементів складу кримінального правопорушення, як його об`єкт і об`єктивна сторона.

Наведена ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в скарзі мотивація свідчить про те, що особи, які подали скаргу, у виниклій спірній ситуації, з приводу наявної їм нерухомості у м. Мінську Республіки Білорусь, вбачає незгоду з механізмом досудового розслідування та судового розгляду їхніх скарг, яке здійснювалось слідчим, суддями, методами такого розслідування та судового розгляду, обсягом матеріалів, який був використаний, та правовими судженнями, викладених у відповідних рішеннях.

Більш того, ні подана до суду скарга, ні наведені у ній доводи осіб, які подали скаргу, жодним чином не свідчать про наявність неповноти при перевірці вказаних обставин слідчим суддею.

Разом з тим, слід зазначити, що виходячи із положень ст.2 КПК України, котра визначає завдання кримінального провадження, держава не наділяє заявників правом припису для правоохоронних органів щодо конкретних норм кримінального, матеріального або процесуального законів, саме в межах яких, повинно здійснюватись таке провадження.

На це ж звертав увагу і Європейський суд з прав людини при постановленні рішення у справі «Аль Фаєд проти Франції» (Al Fayed v. France) від 02.10.2007 р., зазначаючи, що розбіжності, що виникали між слідчими та заявником, не вказували на існування недоліків чи перешкод, які б завадили компетентним органам з`ясувати ці обставини. Крім того, невдоволення заявника рішеннями, схвалюваними суддями-слідчими в ході провадження, не були достатньою підставою для визнання несправедливості процесу у сенсі ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що заява ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не містить у собі відомостей, які б вказували на ознаки кримінальних правопорушень та слугували б підставою для їх внесення до ЄРДР, відповідно до ст.214 КПК України, з чим погоджується і колегія суддів.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б ставили під сумнів законність та обґрунтованість постановленого у справі слідчим суддею рішення, не вбачається.

Керуючись ч.3 ст.407, ст.422 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 та ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 30 червня 2022 року про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на бездіяльність посадових осіб Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Офісу Генерального прокурора - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4