Житомирський апеляційний суд
Справа №295/6781/23 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.422 КПК Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2023 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира від 25.08.2023,

в с т а н о в и в:

Зазначеною ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого СВ ВП №1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_9 та продовжено підозрюваному ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою до 60 днів, тобто до 26 жовтня 2023 р. без визначення розміру застави.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді, як незаконну, та постановити нову, якою змінити підозрюваному ОСОБА_8 запобіжний захід з тримання під вартою на інший, більш м`який, який не пов`язаний з обмеженням волі, можливо із застосуванням електронного засобу контролю та визначити розмір застави в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб з покладенням на ОСОБА_8 обов`язків передбачених ст.194 КПК України. Звертає увагу, що подавши клопотання про продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 із порушенням передбаченого ч.1 ст.199 КПК України строку, ні слідчим, ні прокурором не було подано клопотання про поновлення цього строку. В свою чергу, призначивши за указаних обставин до розгляду клопотання про продовження ОСОБА_8 строку тримання під вартою та розглянувши його по суті слідчий суддя допустив порушення ч.1 ст.116, ч.1 ст.117, ч.1 ст.199 КПК України. Наголошує, що інкримінована підозра про вчинення ОСОБА_8 інкримінованих йому кримінальних правопорушень є не обґрунтованою припущенням сторони обвинувачення та не знаходить свого підтвердження в доказах у провадженні, яка спростовується показаннями потерпілої, свідків, результатами медичної експертизи. Звертає увагу, що малолітня потерпіла сама була ініціатором зустрічей з ОСОБА_8 , сама пропонувала зайнятися статевим актом, тобто, розуміла характер та значення вчинюваних з нею дій, так як вже була позбавлена дівочої цноти. Наголошує, що посилатися на докази (винності) можливо лише після з`ясування, чи є надані матеріалами доказами в розумінні ст.84 КПК України, і лише після надання цим доказам оцінки як належних, допустимих, достовірних. Вважає, що єдиною підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді гримання під вартою ОСОБА_8 є суворість очікуваного вироку, оскільки він підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення. Зазначає, що в даному кримінальному провадженні відсутні об`єктивні дані, які б свідчили про те, що інший, більш м`який та не пов`язаний з позбавленням волі запобіжний захід, наприклад, домашній арешт, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, не доведено такого і прокурором, що унеможливлює тримання ОСОБА_8 під вартою. Звертає увагу, що ОСОБА_8 не має намірів перешкоджати встановленню істини по справі жодним чином, на свободі може бути соціально корисним, є військовослужбовцем.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 на підтримку поданої апеляційної скарги, заперечення прокурора щодо задоволення апеляційної скарги захисника, перевіривши матеріали судового провадження, а також ухвалу суду в межах, передбачених ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в порядку Глави 18 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування такого запобіжного заходу, або відмови у його задоволенні.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Слідчий суддя, суд, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, згідно із ст.178 КПК України та зважаючи на практику Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваній особі у разі визнання її винною у вчиненні кримінального правопорушення, та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно із ч.3 ст.199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя при розгляд клопотання про продовження щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою дотримався вказаних вимог кримінально-процесуального закону.

Як вбачається з матеріалів судового провадження №295/6781/23, в провадженні СВ ВП №1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000537 від 01.11.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.152, ч.6 ст.152, ч.2 ст.301 КК України.

25.08.2023 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.152, ч.6 ст.152, ч.2 ст.301 КК України.

Ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира від 30.05.2023 ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 28.07.2023 без визначення застави.

Ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира від 27.07.2023 ОСОБА_8 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 28.08.2023 без визначення застави.

25.08.2023 старший слідчий СВ ВП №1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 звернулася до слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира з клопотанням про продовження підозрюваному ОСОБА_8 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За результатами судового розгляду цього клопотання, слідчим суддею постановлено оскаржуване рішення.

При цьому, на думку апеляційного суду, клопотання слідчого (з доданими до нього матеріалами) є відповідним вимогам ст.199 КПК України, містить всі визначені кримінальним процесуальним кодексом відомості та обставини, які враховуються при продовженні міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Істотних порушень вимог КПК України в цій частині не встановлено. Як вбачається з матеріалів провадження, ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира від 27.07.2023 ОСОБА_8 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 28.08.2023 без визначення застави. Відповідно, слідчий звернувся до слідчого судді в межах закінчення строку дії вище зазначеної ухвали, фактично з дотриманням процесуальних умов ст.199 КПК України. За таких умов, клопотання про поновлення пропущеного строку звернення слідчого з клопотанням до слідчого судді, є не потрібним цей строк об`єктивно не є пропущеним.

В свою чергу, слідчий суддя розглянув клопотання того ж дня 25.08.2023, з відповідним залученням учасників провадження, у тому числі і сторони захисту, з належним врахуванням їх позиції щодо клопотання слідчого (а.п.183-185). Вирішуючи зазначене клопотання слідчого (після відповідного обговорення в судовому засіданні між всіма учасниками провадження, при цьому, підозрюваний та його захисники заперечували проти клопотання слідчого), слідчий суддя належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою та обґрунтовано прийшов до висновку про існування процесуальних ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які не зменшилися й виправдовують тримання під вартою обвинуваченого.

При вирішенні вказаного клопотання, слідчим суддею встановлено, що докази, надані слідчим, свідчать про існування обґрунтованої підозри в даному кримінальному провадженні, яка дає підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_8 можливо причетний до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.152, ч.6 ст.152, ч.2 ст.301 КК України.

Апеляційний суд звертає увагу, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто для висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу. Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи.

На переконання апеляційного суду, обґрунтованість підозри ОСОБА_8 підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, а саме: протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_10 від 01.11.2022; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 01.11.2022; протоколом допиту неповнолітнього потерпілого ОСОБА_11 від 01.11.2022; висновком судово- медичної експертизи №1876 від 14.11.2022; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 01.11.2022; протоколом огляду предметів від 02.11.2022; протоколом огляду предметів від 02.11.2022; протоколом огляду предметів від 02.11.2022; протоколом огляду предметів від 03.11.2022; протоколом огляду предметів від 03.11.2022; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 04.11.2022; протоколом огляду місця події від 04.11.2022; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 09.11.2022; протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 09.11.2022; протоколом допиту свідка ОСОБА_16 від 09.11.2022; протоколом допиту свідка ОСОБА_17 від 09.11.2022; протоколом допиту свідка ОСОБА_18 від 09.11.2022; протоколом допиту свідка ОСОБА_19 від 09.11.2022; протоколом допиту свідка ОСОБА_20 від 09.11.2022; висновком судової експертизи №1160 від 21.11.2022; висновком судової психолого-психіатричної експертизи №389-2022 від 24.11.2022; протоколом додаткового допиту неповнолітньої потерпілої ОСОБА_11 від 14.11.2022; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 14.11.2022; протоколом допиту свідка ОСОБА_21 від 14.11.2022; висновком судової комп`ютерно-технічної експертизи №СЕ-19/106- 22/12512-КТ від 20.12.2022; висновком судово-портретної експертизи № СЕ-19/106-22/12563-ФП від 25.11.2022; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_13 від 22.11.2022; протоколом проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_13 від 22.11.2022; протоколом проведення слідчого експерименту за участю неповнолітньої потерпілої ОСОБА_11 від 22.11.2022; висновком судової комп`ютерно-технічної експертизи № СЕ-19/106-22/13844-КТ від 14.03.2023; протоколом огляду місця події від 09.03.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_22 від 09.03.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_23 від 10.03.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_19 від 20.03.2023; протоколом огляду місця події від 04.11.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 13.05.2023; іншими матеріалами кримінального провадження.

Матеріали судового провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права підозрюваного, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості саме для встановлення вини чи її відсутності у особи у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.

В даному випадку, апеляційні посилання захисника на відсутність у провадженні доказів винності його підзахисного (за відсутності таких вагомих доказів з боку сторони захисту), об`єктивно не спростовують обґрунтованості висунутої підозри на даному етапі розслідування провадження, так і не можуть бути об`єктивними (беззаперечними) підставами для визнання безпідставним продовження запобіжного заходу останньому у вигляді тримання під вартою.

Наведені захисником відомості в апеляційній скарзі (показання потерпілої, свідків, результати медичних експертиз, поведінка потерпілої, відповідність доказів вимогам КПК України, тощо), так і доводи останнього та підозрюваного в судовому засіданні апеляційного суду, на даному етапі не спростовують даних, що ОСОБА_8 можливо причетний до інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Наявні у провадженні докази, на думку апеляційного суду, вказують на обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, у об`ємі як вимагає закон, на момент вирішення питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, виходячи із критеріїв «розумної підозри», тобто наявності фактів і іншої інформації, яка могла б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ОСОБА_8 міг би вчинити кримінальні правопорушення, передбачені ч.4 ст.152, ч.6 ст.152, ч.2 ст.301 КК України.

Таким чином, апеляційні посилання захисника на необґрунтованість підозри висунутої його підзахисному є безпідставними.

В свою чергу, відповідно до ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особи підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного ОСОБА_8 , дійшов правильного висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи.

Апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді, що стороною обвинувачення у судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Як убачається з матеріалів провадження, інкриміновані ОСОБА_8 кримінальні правопорушення, передбачені ч ч.4 ст.152, ч.6 ст.152, ч.2 ст.301 КК України, згідно з положеннями ст.12 КК України є особливо тяжкими та не тяжким, санкції (особливо тяжких) яких передбачає покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років та від 15 років до довічного позбавлення волі

Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду, тому апеляційний суд погоджується з тим, що тяжкість можливого покарання може спонукати підозрюваного переховуватися від суду.

В даному випадку, апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді про наявність ризику переховування ОСОБА_8 від органів досудового розслідування та суду, з огляду на те, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжких кримінальних правопорушень, з врахуванням фактичних обставин їх вчинення, суті і характеру цих правопорушень. На думку апеляційного суду, цей процесуальний ризик є об`єктивно доведеним.

В свою чергу, з урахуванням фактичних обставин скоєного, слід врахувати і очевидно підвищений ступінь суспільної небезпечності цієї особи.

Наведені вище обставини дають достатні підстави стверджувати про обґрунтовану наявність ризику переховування підозрюваного від органів досудового розслідування, суду, як і перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. В свою чергу, в даному випадку, є висока вірогідність того, що при застосуванні альтернативної міри запобіжного заходу підозрюваному, останній може незаконно впливати на малолітню потерпілу у цьому кримінальному провадженні з метою зміни показів, що в подальшому може негативно відобразитися на встановленні об`єктивної істини по провадженню.

Апеляційні посилання сторони захисту на не доведеність таких ризиків є об`єктивно безпідставними.

В свою чергу, належно враховано слідчим суддею і те, що підозрюваний ОСОБА_8 є особою молодого віку, військовослужбовцем, не одружений, не має утриманців, має зареєстроване місце реєстрації, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності.

З урахуванням вище зазначеного, апеляційний суд також погоджується з висновками слідчого судді про недостатність інших, більш м`яких запобіжних заходів запобігти вищевказаним ризикам.

На переконання апеляційного суду, докази, які містяться в матеріалах кримінального провадження, вказують на те, що на даній стадії досудового розслідування існує обґрунтована підозра, яка разом з існуючими ризиками, конкретними обставинами провадження та з урахуванням особи підозрюваного, виключає можливість обрання відносно підозрюваного ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу.

Матеріали провадження не містять інших даних про застереження, які б унеможливлювали продовження перебування підозрюваного під вартою та стороною захисту в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ретельно перевірив доводи слідчого про доцільність продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також доводи підозрюваного та його захисника щодо дії запобіжного заходу, як і його зміни, належно з`ясував обставини, які мають значення для вирішення клопотання про продовження дії запобіжного заходу та дійшов правильного висновку про продовження дії підозрюваному ОСОБА_8 виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, апеляційний суд вважає, що апеляційні доводи захисника в частині необхідності визначення відповідної застави, в порядку ч.3 ст.183 КПК України, в даному випадку, є безпідставними.

Апеляційний суд звертає увагу, що слідчий суддя, як і суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, у тому числі, щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Отже, істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, в тому числі й порушень положень ст.5 Конвенції, констатованих Європейським судом з прав людини у своїх рішеннях, на що посилається захисник у поданій апеляційній скарзі, апеляційним судом не встановлено.

За вказаних обставин, ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст.404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира від 25.08.2023, якою продовжено підозрюваному ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою до 60 днів, тобто до 26 жовтня 2023 без визначення розміру застави, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: