Справа № 455/1038/23
Провадження № 1-кп/455/160/2023
ВИРОК

Іменем України

03 липня 2023 року м.Старий Самбір

Старосамбірський районний суд Львівської області

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з професійно-технічною освітою, розлученого, невійськовозобов`язаного, згідно ст.89 КК України судимості не має, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України,

за участю: сторони обвинувачення прокурора ОСОБА_4 ,

сторони захисту: обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , у жовтні 2022 року, у лісовому масиві за межами с.Велика Волосянка Самбірського району Львівської області, знайшов обріз мисливської двоствольної, гладкоствольної рушниці невстановленої моделі калібру-16, яку залишив для зберігання в нежитловій споруді на окраїні вищевказаного населеного пункту.

В подальшому, ОСОБА_3 28.02.2023 року вищевказаний обріз мисливської рушниці, який згідно висновку експертизи з дослідження зброї є нестандартною вогнепальною зброєю, придатною для стрільби мисливськими патронами 16 калібру тільки з правого ствола та виготовлений шляхом саморобної переробки з мисливської рушниці 16 калібру бельгійського виробництва, шляхом вкорочення передньої частини стволів до залишкової довжини 350 мм, який внаслідок даної переробки повністю втратив властивості мисливської зброї, незаконно переносив, з метою подальшого його зберігання, однак 28.02.2023 року о 14:00 годині було виявлено працівниками відділення поліції №1 з обрізом в руках, який вилучено під час проведення огляду місця події.

Таким чином, ОСОБА_3 , обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

Допитаний ОСОБА_3 у судовому засіданні свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні - у незаконному поводженні зі зброєю, а саме: в незаконному носінні та зберіганні вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу, визнав повністю, надав пояснення, аналогічні викладеним обставинам в обвинувальному акті, та пояснив, що повністю погоджується із обставинами, викладеними в обвинувальному акті, та оголошеному прокурором. Додатково пояснив, що він в жовтні 2022 року поїхав на гриби і знайшов обріз в лісі. Мав сумки, тому його сховав біля с.В.Волосянка, а 28.02.2023 року вирішив його забрати із схову. Дозволу на зброю у нього немає.

Обвинувачений ОСОБА_3 просив суд визнати недоцільним дослідження доказів стосовно обставин справи та обмежити обсяг дослідження доказів.

З врахуванням наведених показань, наданих у судовому засіданні обвинуваченим, та відсутності заперечень учасників судового провадження, суд на підставі ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин події кримінального правопорушення (часу, місця, способу), вчиненого обвинуваченим, винуватості в цьому обвинуваченого, форми вини, мотиву, мети вчинення кримінального правопорушення, обмежив дослідження обставин справи допитом обвинуваченого, оглядом матеріалів справи, які характеризують обвинуваченого, як особу та стосуються речових доказів по справі, та визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Сумнівів у добровільності позиції учасників судового провадження немає. При цьому судом роз`яснено, що у такому разі учасники судового провадження будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За таких обставин, суд доходить висновку про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, і вважає, що його дії вірно кваліфіковані за ч.1 ст.263 КК України, як незаконне поводження зі зброєю, а саме: незаконне носіння та зберігання вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу. Приймаючи таке рішення, суд керується критеріями доведення винуватості поза розумним сумнівом, наведених у висновках Європейського суду з прав людини, яких суд дійшов у справах «Нечипорук і Йонкало проти України» (рішення від 21.04.2011 року) та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанії» (рішення від 06.12.1988 року). Так, у цих рішеннях зазначено, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь - яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, вказане кримінальне правопорушення, згідно ст.12 КК України є тяжким злочином, особу винного, який з місця проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

Обставинами, яка пом`якшує покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст.66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст.67 КК України, суд не знаходить.

Аналізуючи вимоги ст.ст. 50, 65 КК України при призначенні покарання, суд враховує чи відповідатиме покарання за своїм розміром та ступеню тяжкості вчинених злочинів, а також особу винного.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права.

Підставами для судового розсуду при призначенні покарання виступають: кримінально - правові, відносно - визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважуючі норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, тобто при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання, визначенні «інших обставин справи», індивідуалізацію покарання - конкретизацію виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта, вказане повністю узгоджується з висновком викладеним у постанові ККС ВС від 13.10.2020 року по справі № 645/10158/14-к.

А тому, при таких обставинах, суд вважає, що до обвинуваченого слід обрати міру покарання, передбачену санкцією ч.1 ст.263 КК України, у виді позбавлення волі. При цьому, на підставі ст. 75 КК України, звільнити його від відбування призначеного основного покарання із випробуванням, встановивши іспитовий строк із покладенням на нього обов`язків, згідно ст. 76 КК України, що є тотожним позиції прокурора, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчиненню ним нових злочинів для реалізації принципу законності, справедливості, обгрунтованості та індивідуалізації покарання. Підстав для звільнення від кримінальної відповідальності не встановлено.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Старосамбірського районного суду Львівської області від 02.03.2023 року на предмет візуально схожий на мисливську гладкоствольну зброю, з явними ознаками обрізаних стволів, вилучений 28.02.2023 року у ОСОБА_3 , слід скасувати.

Питання про речові докази вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати слід покласти на обвинуваченого згідно вимог ст. 124 КПК України.

Запобіжний захід, застосований відносно ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили, слід залишити попередній у вигляді особистого зобов`язання.

Керуючись ст.ст.100,369,370,373,374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, та призначити йому покарання - 3 (три) роки позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням та іспитовим строком на 2 (два) роки, якщо він протягом призначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно п.1 та п.2 ч.1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Старосамбірського районного суду Львівської області від 02.03.2023 року на предмет візуально схожий на мисливську гладкоствольну зброю, з явними ознаками обрізаних стволів, вилучений 28.02.2023 року у ОСОБА_3 .

Речовий доказ вогнепальну зброю К-16 м, що опечатана в полімерний спецпакет №5902549 та яка здана в кімнату зберігання зброї Відділення поліції №1 Самбірського РВП ГУ НП у Львівській області, що в м.Старий Самбір по вул.Л.Галицького, №41, Самбірського району Львівської області - знищити;

Судові витрати у справі за проведення, експертизи дослідження зброї №СЕ-19/114-23/4144-БЛ від 20.03.2023 року в розмірі 1510 (одна тисяча п`ятсот десять) гривень) 24 копійки стягнути з ОСОБА_3 на користь держави.

Запобіжний захід, застосований відносно ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили, залишити попередній у вигляді особистого зобов`язання.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Старосамбірський районний суд Львівської області на протязі 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику провадження, який не був присутній в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1