Справа 761/8228/22 Головуючий в 1 інстанції - ОСОБА_1
Провадження 11-кп/824/156/2023 Доповідач в 2 інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

19 червня 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі суддів:

ОСОБА_2 (головуючої),ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар - ОСОБА_5

за участю:

прокурора - ОСОБА_6

обвинуваченого - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження №0000954 від 19.04.2022 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 14 червня 2022 року,

в с т а н о в и л а:

Вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 14 червня 2022 року,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нижнів, Тлумацького району, Івано-Франківської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 24.09.2018 Тлумацьким районним судом Івано-Франківської області за ч. 2 ст. 185 КК України до арешту строком на 3 місяці;

- 27.03.2019 Тисменицьким районним судом Івано-Франківської області за ч. 1 ст. 185 КК України до арешту строком на 2 місяці;

- 08.05.2019 Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області за ст. 69, ч. 2 ст. 186, ч.4 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки;

- 27.07.2020 Тлумацьким районним судом Івано-Франківської області за ст. 69, ч. 3 ст. 185, ч.4 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки;

- 17.02.2021 Тлумацьким районним судом Івано-Франківської області за ч. 1 ст. 309 КК України до арешту строком на 2 місяці, звільнений з місць позбавлення волі 07.07.2021 по відбуттю строку покарання, засуджено,

за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років;

вирішено питання про речові докази та процесуальні витрати.

Відповідно до вироку, ОСОБА_7 , 19 квітня 2022 року, приблизно о 09 годині 00 хвилин, перебуваючи у кімнаті 101 гуртожитку, що по вул. Ю. Іллєнка, 36 у м. Києві, будучи раніше судимим за корисливі злочини, з метою незаконного заволодіння чужим майном, повторно, в умовах воєнного стану, таємно викрав з полиці шафи оптичний приціл вартістю 2 809 грн. 25 коп., який належить потерпілому ОСОБА_9 , чим завдав останньому матеріальних збитків у вказаному розмірі.

В апеляційній скарзі захисник не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення та правильності кваліфікації дій обвинуваченого, вважала вирок незаконним у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через його суворість. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначила, що місцевий суд при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 безпідставно, на її переконання, не застосував положення ст. ст. 69,75 КК України. Зокрема, суд мотивував рішення про неможливість застосування до обвинуваченого положень ст. 69 КК України відсутністю обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного, у зв`язку з тим, що останній вчинив умисний корисливий тяжкий злочини. Проте наявність таких пом`якшуючих обставин, як визнання вини, щире каяття, сприяння розкриттю злочину, бажання захищати Батьківщину, на думку захисту, є підставами для застосування положень ст. 69 КК України. Також на переконання апелянта, є помилковими висновки місцевого суду в частині неможливості застосування до обвинуваченого положень ст. 75 КК України, у зв`язку з тим, що останній неодноразово судимий, не працевлаштований та неодружений, за місцем проходження військової служби характеризується негативно. Зауважила, що в даному випадку судом не було враховано те, що обвинувачений повернувся з-за кордону для того щоб захищати Батьківщину, та саме бажання обвинуваченого бути на передовій та захищати Україну, а також ряд обставин, що пом`якшують його покарання дають підстави для того, щоб застосувати до останнього положення ст. 75 КК України. За наведених обставин просила вирок змінити та призначити покарання обвинуваченому ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 185 КК України не пов`язане з позбавленням волі, застосувавши положення ст.ст. 69,75 КК України.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:

обвинуваченого, який подану захисником апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити;

прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги захисника;

вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Судовий розгляд даного кримінального провадження проводився в суді першої інстанції в порядку ч.3 ст. 349 КПК України, а тому висновки суду щодо фактичних обставин справи, які не оспорювались і стосовно яких докази судом не досліджувались, апеляційним судом не перевіряються. Підстав для виходу за межі апеляційної скарги в порядку ч.2 ст. 404 КПК України колегія суддів не вбачає.

Щодо доводів апеляційної скарги захисника обвинуваченого про суворість призначеного обвинуваченому покарання, то вони, на думку колегії суддів, є не обгрунтованими.

Згідно статті 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. При цьому враховуються ступінь тяжкості вчиненного кримінального правопорушення, особа винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У відповідності до статті 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушеньяк засудженими, так і іншими особами.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_7 за ч.4 ст. 185 КК України вимог вищезазначених норм кримінального закону повною мірою дотримався.

Так, при призначенні покарання суд врахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, відсутність обставин, які обтяжують покарання, наявність однієї обставини, що пом`якшує покарання, а саме, щире каяття, дані, що характеризують особу обвинуваченого, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за умисні кримінальні правопорушення, за які відбував покарання в місцях позбавлення волі, після звільнення з місць позбавлення волі через нетривалий проміжок часу вчинив нове умисне кримінальне правопорушення, офіційно не працевлаштований, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Таким чином, призначене ОСОБА_7 покарання за вчинене ним кримінальне правопорушенняза своїм видом і розміром є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, а також запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України.

Доводи апеляційної скарги захисника про можливість застосування до обвинуваченого вимог ст. 75 КК України не ґрунтуються на вимогах закону та матеріалах кримінального провадження.

Так, відповідно до вимог ч.1 ст. 75 КК України підставами для застосування цієї норми закону є:

призначення покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років;

переконання суду про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, яке ґрунтується на сукупності даних про тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інших обставинах справи.

Сукупність даних про особу обвинуваченого, його відношення до вчиненого та його наслідків не приводять колегію суддів до переконання про можливість виправлення ОСОБА_7 без відбування ним покарання, що указує на неможливість застосування щодо нього положень ст. 75 КК України.

Також не ґрунтуються на вимогах закону та матеріалах провадження доводи захисника про можливість призначення ОСОБА_7 покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України.

За змістом ч.1 ст. 69 КК України при наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Колегія суддів вважає, що конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, які містяться в матеріалах провадження, а саме те, що він неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих кримінальних правопорушень, за які відбував покарання в місцях позбавлення волі та через нетривалий проміжок часу після звільнення з місць позбавлення волі знову вчинив умисне кримінальне правопорушення, поведінка обвинуваченого, спосіб та характер вчиненого, відсутність у обвинуваченого місця роботи, тобто джерела доходу, негативна характеристика за місцем проходження служби, вказують на підвищену суспільну небезпеку обвинуваченого ОСОБА_7 та неможливість досягнення мети покарання, зокрема виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень за умови призначення покарання більш м`якого, ніж передбачено законом.

Крім того, визнання вини обвинуваченим та його щире каяття і бажання захищати Батьківщину неможливо визнати кількома обставинами, які пом`якшують покарання та настільки істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що дають суду можливість застосувати при призначенні ОСОБА_7 покарання положення ст.69 КК України.

Посилання захисника на те, що ОСОБА_7 має бажання захищати Батьківщину колегія суддів вважає необґрунтованим з урахуванням того, що ОСОБА_7 не вчинив жодних дій, направлених на реальну можливість нести службу в лавах Збройних Сил України. Крім того, як вбачається з довідки, виданої командиром добровольчого формування № НОМЕР_1 територіальної громади Дніпровського району м. Києва «Карпатська Січ» від 03.05.2022р. №03/05-4, на підставі рапорту ОСОБА_7 з останнім було розірвано контракт з добровольчим формуванням «Карпатська Січ» у зв`язку зі слабким духом та алкогольною залежністю останнього (а.с.99).

Наведене у своїй сукупності указує на необґрунтованість апеляційної скарги захисника обвинуваченого та відсутність підстав для її задоволення.

Враховуючи викладене, вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 14.06.2022 щодо ОСОБА_7 є законним та обґрунтованим, підстав для його зміни чи скасування не вбачається, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за необхідне залишити вирок без змін, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 14.06.2022 щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою - в той же строк з дня отримання копії ухвали.

СУДДІ

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4