26.07.2023 Справа № 756/6672/23
ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 756/6672/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.07.2023 місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000065 від 20.04.2023, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Яготин Яготинського району Київської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 ), одруженого, такого, що має двох малолітніх дітей, офіційно непрацевлаштованого, раніше несудимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

Судом установлено, що ОСОБА_3 вчинив злочин за наступних обставин.

У квітні 2023 року, більш точної дати встановити не виявилось можливим, ОСОБА_3 в неустановленому досудовим розслідуванням місці знайшов кастет та в цей час у нього раптово винник злочинний умисел, спрямований на незаконне носіння холодної зброї (кастет) без передбаченого законом дозволу. Надалі, реалізуючи вищевказаний умисел, всупереч Положення про дозвільну систему, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 №576, Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу, спорядженими гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21.08.1998 №622, ОСОБА_3 розпочав носити кастет при собі до моменту його вилучення співробітниками правоохоронного органу.

Так, 20.04.2023 о 18:10 ОСОБА_3 зайшов до станції метрополітену «Мінська» КП «Київський метрополітен» у місті Києві, де у вестибюлі був зупинений працівником поліції та на запитання щодо наявності у нього речей та предметів, обіг яких обмежено або заборонено законом, повідомив, що в правій зовнішній кишені куртки, в яку він був одягнений того дня, знаходиться кастет, який він придбав за вищевикладених обставин та носив при собі без передбаченого законом дозволу.

Після цього, ОСОБА_3 був запрошений до кімнати поліції, що розташована на вищевказаній станції метрополітену, де останнього було затримано в порядку, передбаченому ст. 208 КПК України, та в присутності двох понятих було виявлено та вилучено кастет, який відноситься до контактної не клинкової холодної зброї (ударно-дробильної дії), виготовлений саморобним способом, який ОСОБА_3 умисно незаконно носив при собі без передбаченого законом дозволу.

Обвинувачений в судовому засіданні свою вину в інкримінованому злочині визнав повністю, щиро розкаявся, повністю підтвердив зазначені в обвинувальному акті обставини. Зокрема, обвинувачений дав суду показання про те, що дійсно в квітні 2023 року в парку шляхом знахідки придбав кастет та став носити при собі час від часу для самооборони без передбаченого законом дозволу. 20.04.2023 у вечірній час доби він у стані сп`яніння зайшов до станції метрополітену «Мінська» у місті Києві, де у вестибюлі був зупинений працівником поліції, на запитання якого про наявність у нього заборонених в обігу речовин або предметів, відразу повідомив, що має при собі кастет і добровільно видав кастет працівникам поліції.

Крім того, ОСОБА_3 висловив самозасудження своєї кримінально караної поведінки та зазначив про готовність нести кримінальну відповідальність за вчинення кримінального правопорушення, а також запевнив суд, що в подальшому буде прагнути не вчиняти більше кримінальних правопорушень, а тому просив суд суворо не карати.

Враховуючи те, що сторони кримінального провадження не оспорюють його фактичні обставини і судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності позиції останнього, за згодою учасників процесу, суд провів судовий розгляд справи щодо всіх її обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням висновку експерта, процесуальних рішень щодо заходів забезпечення кримінального провадження та речових доказів, а також матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі. При цьому, судом роз`яснено сторонам кримінального провадження, що у цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Це повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації №6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

При цьому розгляд кримінального провадження проводився стосовно обвинуваченого в межах пред`явленого йому обвинувачення. При встановлених обставинах суд вважає повністю доведеною винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого злочину. Таким чином, умисні дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 263 КК України, як носіння холодної зброї (кастету) без передбаченого законом дозволу.

Вирішуючи питання про призначення виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 65 зазначеного Кодексу суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Згідно пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 №7 зі змінами від 06.11.2009 «Про практику призначення судами кримінального покарання» слід звернути увагу судів на те, що при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Разом із тим, із системного аналізу положень ст. 23 КПК України та ст. 65 КК України слідує, що питання про наявність чи відсутність обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання, вирішується судом у нарадчій кімнаті на підставі безпосередньо досліджених доказів.

Призначаючи покарання ОСОБА_3 , суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , котрий до кримінальної відповідальності притягається вперше, має постійне місце реєстрації та проживання, позитивно характеризується за таким місцем, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , офіційно непрацевлаштований, за даними наявної документації на спеціальних обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, що свідчить про його осудність,.

Відповідно до ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання суд визнає щире каяття.

Обставинами, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання суд визнає вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи принципи законності, справедливості та обґрунтованості покарання, характер і спосіб вчинення злочину в сукупності зі ставленням обвинуваченого ОСОБА_3 до вчиненого, зваживши на дані про особу останнього, на наявність обставин, що пом`якшує та обтяжує покарання, суд приходить до висновку про призначення винному основного покарання у виді обмеження волі в мінімальних межах санкції норми закону, яка передбачає відповідальність за вчинене, при цьому суд не вбачає обгрунтованих підстав для призначення менш тяжкого покарання, що передбачено санкцією статті.

Водночас, умови, підстави та порядок звільнення особи від покарання та його відбування визначені розділом ХІІ Загальної частини КК України. Одним із таких випадків є звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 75 КК України в разі, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Згідно з ч. 3 ст. 75 КК України у випадках, передбачених частинами 1, 2 цієї статті, суд ухвалює рішення про звільнення засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом. При цьому, статтею 76 цього Кодексу визначено коло обов`язків, які суд покладає на особу в разі звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Враховуючи вищевказані обставини кримінального провадження в сукупності з відомостями про особу обвинуваченого, зваживши на позиції сторін кримінального провадження в судових дебатах про можливість виправлення обвинуваченого без реального відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, суд вважає за можливе звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, оскільки вважає, що виправлення останнього та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень можливо без реального відбування покарання, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою протягом іспитового строку з покладенням на нього обов`язків, передбачених пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Долю речових доказів у кримінальному провадженні слід вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.

Цивільний позов не заявлявся.

Питання процесуальних витрат суд вирішує з урахуванням приписів Глави 8 КПК України.

Керуючись положеннями статей 100, 124, 369-371, 373, 374, 376, 395, 532 КПК України, суд -

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 (один) рік.

На підставі пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Речові докази:

- предмет (кастет), наданий на дослідження, який згідно висновку експерта від 26.04.2023 № СЕ-19/111-23/20742-ХЗ є холодною зброєю (контактна неклинкова холодна зброя ударно-дробильної дії) та який поміщено до спеціального пакету «ЕКСПЕРТНА СЛУЖБА» №3597483 та передано на зберігання до камери зберігання речових доказів (квитанція № 007736), - знищити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави у рахунок відшкодування витрат на залучення експерта в сумі 1 434 (одна тисяча триста сімдесят дві) грн (отримувач: УК у м. Києві/Оболонський р-н 24060300; код отримувача ; банк отримувача: Казначейство України (ел.адм.подат.); номер рахунку (IBAN): UA0026006; код класифікації доходів бюджету: 24060300; найменування коду класифікації доходів бюджету: Інші надходження).

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1