Справа № 562/1192/23 Провадження №11-кп/802/620/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

про закінчення підготовки та призначення

апеляційного розгляду

28 липня 2023 року місто Луцьк

Суддя - доповідач судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду ОСОБА_2 , перевіривши апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3 на вирок Здолбунівського районного суду Рівненської області від 30 травня 2023 року та розглянувши клопотання прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Здолбунівської окружної прокуратури Рівненської області ОСОБА_5 про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

В С Т А Н О В И В

Вироком Здолбунівського районного суду Рівненської області від 30 травня 2023 року обвинуваченому ОСОБА_3 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, з дня ухвалення вказаного вироку.

Ухвалою Верховного Суду колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 21 липня 2023 року матеріали кримінального провадження № 562/1192/23 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3 на вирок Здолбунівського районного суду Рівненської області від 30 травня 2023 року передано для розгляду до Волинського апеляційного суду.

Ухвалою судді судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду ОСОБА_2 відкрито апеляційне провадження за вищевказаними апеляційними скаргами.

Строк дії запобіжного заходу обвинуваченого ОСОБА_3 закінчується 29 липня 2023 року, а тому від прокурора у даному кримінальному провадженні - ОСОБА_5 28 липня 2023 року надійшло клопотання, у якому вона просить продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_3 до набрання вироком суду першої інстанції законної сили. Вказує, що установлені судом, з моменту обрання запобіжного заходу, ризики не зменшились та продовжують існувати, як і не змінилася обстановка, яка б вказувала про належну процесуальну поведінку обвинуваченого та можливість застосування щодо нього іншого - більш м`якого запобіжного заходу.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 401 КПК України суддя - доповідач протягом десяти днів після відкриття апеляційного провадження за скаргою на вирок суду першої інстанції: вирішує інші клопотання, у тому числі щодо обрання, зміни або скасування запобіжного заходу.

Частинами 1, 3 статті 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною 5 статті 176 цього Кодексу.

В частині 3 статті 199 КПК України визначено, що клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Згідно із частиною 4 статті 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Аналізуючи зміст заявленого прокурором клопотання, суддя - доповідач вважає прийнятними доводи прокурора про наявність ризиків, які були підставою для застосування та продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у суді першої інстанції, що передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КК України.

Обґрунтованість такого висновку стверджується даними про особу обвинуваченого, який хоча і має постійне місце проживання та реєстрації, однак у нього відсутні міцні соціальні зв`язки, відтак, у випадку не продовження строку дії запобіжного заходу, або його зміни, матиме реальну можливість залишити місце проживання та переховуватись від суду. Окрім того, у нього відсутні міцні соціальні зв`язки.

Кримінальні правопорушення (злочини), у яких обвинувачується ОСОБА_3 , відносяться до кримінальних правопорушень проти статевої свободи та недоторканості особи, вчинені щодо особи, яка не досягла 14 років, із якою обвинувачений проживає у одному селі, а зважаючи на її вік, зокрема, не до кінця сформований психічний розвиток, може скористатись вказаною обстановкою та чинити вплив як на неї, так і на її психіку та свідомість, що може призвести до змін її показань, відношення та сприйняття ситуації.

Зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 4 ст. 152, ч. 2 ст. 155, ч. 2 ст. 156 КК України, може вчинити нові інші злочини як відносно потерпілої, так і інших - малолітніх осіб.

Окрім того, злочини у яких він обвинувачується, у відповідності до ст. 12 КК України, відносяться до категорії тяжких та особливо тяжкого, санкція за вчинення найтяжчого із яких передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років, а вироком Здолбунівського районного суду Рівненської області від 30 травня 2022 року обвинувачений засуджений до остаточного до відбуття покарання на підставі ч. 1 ст. 70 КК України у виді 11 років позбавлення волі.

Хоча у розумінні практики Європейського суду з прав людини тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності із іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Матеріали провадження не містять переконливих даних про застереження, які б на даний час унеможливлювали перебування обвинуваченого під вартою, також не надано медичної документації на підтвердження неможливості з медичних показань подальшого тримання його під вартою, і що такі умови несуть реальну загрозу для його життя та здоров`я.

Наведені у клопотанні прокурором підстави для продовження строку тримання під вартою обвинуваченого є належним чином обґрунтованими і вмотивованими, ризики, які слугували підставою для обрання та подальшого продовження йому запобіжного заходу, на даний час, не змінились.

Оцінивши зазначені ризики, ураховуючи, що апеляційне провадження стосовно обвинуваченого не закінчено, вважаю продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, до моменту вирішення судом апеляційної інстанції справи по суті, виправданим заходом.

У порядку підготовки кримінального провадження до апеляційного розгляду суддею-доповідачем виконані вимоги ч. ч. 1, 3 ст. 401 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 196, 197, 199, 401 КПК України Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В

Клопотання прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Здолбунівської окружної прокуратури Рівненської області ОСОБА_5 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до моменту вирішення судом апеляційної інстанції справи по суті.

Закінчити підготовчі дії до апеляційного розгляду кримінального провадження.

Розгляд кримінального провадження призначити на 13 годину 00 хвилин 05 вересня 2023 року у приміщенні Волинського апеляційного суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя: