Житомирський апеляційний суд
Справа №760/8184/21 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.422 КПК Україна Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2023 року колегія суддів Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю

секретаря: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 27 квітня 2021 року, якою відмовлено у задоволенні його скарги щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 27 квітня 2021 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність керівника ГПД Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Своє рішення слідчий суддя обґрунтував тим, що посилання на неправомірні дії, незгода з процесуальним рішенням судді чи суддів при розгляді справи самі по собі не можуть бути підставою для внесення відомостей до ЄРДР у порядку ст. 214 КПК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, скасувати її та постановити нову ухвалу, якою зобов`язати Солом`янський районний суд м. Києва повторно розглянути його скаргу від 02.04.2021 р. на бездіяльність керівника ГПД НАБУ, яка виразилась у невнесенні до ЄРДР його заяви від 26.03.2021 року №4295/26 про вчинення кримінальних правопорушень.

Вказує, що оскаржувану ухвалу було винесено без його участі, копію ухвали він отримав 24.05.2021 року, а скаргу подав через канцелярію Київського апеляційного суду 27.05.2021 року.

Зазначає, що у поданій ним заяві 26.03.2021 року вказав усі елементи та ознаки вчиненого злочину та самостійно визначив правову кваліфікацію.

Вказує, що станом на 02.04.2021 року його не було повідомлено про те, що керівником ГПД НАБУ ОСОБА_7 або уповноваженим детективом було внесено відомості до ЄРДР за його заявою.

Крім цього посилається на те, що в ході судового засідання, при розгляді його скарги слідчий суддя належним чином не повідомив суб`єкта оскарження бездіяльності - керівника ГПД НАБУ ОСОБА_7 , залучив замість останнього особу без повноважень та прийняв рішення всупереч вимога КПК України, пославшись на відповідні положення Наказу ГПУ та Узагальнення Вищого спеціалізованого суду України.

Вважає, що слідчий суддя під час розгляду його скарги припустився порушень норм матеріального та процесуального права, які є підставою для скасування ухвали.

Одночасно зазначає, що слідчий суддя провів розгляд його скарги без його участі та вийшов за межі своїх повноважень при постановленні ухвали.

На його переконання, слідчий суддя в повній мірі не з`ясував всі обставини кримінального провадження, оскільки не витребував і не досліджував матеріали за його зверненням до керівника ГПД НАБУ.

ОСОБА_6 та прокурор до суду не з`явилися, були належним чином повідомлені про розгляд провадження, а тому колегія суддів вважає за можливе проводити розгляд апеляційної скарги у відсутність сторін.

Перевіривши матеріали судового провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, за частиною четвертою статті 126 Конституції України суддю не може бути притягнуто до відповідальності за ухвалене ним судове рішення, за винятком вчинення злочину або дисциплінарного проступку.

Незалежність і недоторканність судді гарантують Конституція та закони України; вплив на суддю у будь-який спосіб забороняється; суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права (частини перша, друга статті 126, частина перша статті 129 Основного Закону України).

Для перегляду судового рішення в законі встановлюються відповідні процедури судочинства, які передбачають оскарження судового рішення та надання йому юридичної оцінки компетентним судом.

Отже, суддю може бути притягнуто до кримінальної відповідальності лише у випадку, коли правопорушення вчинено умисно, має місце свавільне зловживання повноваженнями судді, що перешкоджає здійсненню правосуддя чи переслідує нелегітимні цілі (заподіяння шкоди іншим особам або суспільним інтересам тощо), прикриваючись виконанням вимог закону.

Не може бути наслідком притягнення до кримінальної відповідальності судді лише за факт постановлення ним судового рішення, яке, за суб`єктивним розумінням слідчого, прокурора або будь-якої іншої особи, є "неправосудним" (зокрема, у разі незгоди з цим рішенням).

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування.

Внесення відомостей до ЄРДР, врегульовано Положенням про порядок ведення ЄРДР (затверджене наказом Генеральної прокуратури України від 06 квітня 2016 №139). Згідно з п.1 глави 2 розділу 1 цього Положення, до реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що узгоджується з вимогами п.п. 4, 5 ч. 5 ст. 2 і 4 КПК України.

При цьому зміст ч. l ст. 214 КПК України не передбачає обов`язку слідчого чи прокурора вносити до ЄРДР всі прийняті та зареєстровані ними заяви, зокрема ті, що не містять у собі відомостей про склад кримінального правопорушення, передбаченого діючим КК України.

Відповідно до ч.1 ст.2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

До ЄРДР вносяться не будь-які заяви, які надходять до органів досудового розслідування, а лише відомості про кримінальне правопорушення, коли такі відомості викладені особою в заяві чи повідомленні про кримінальне правопорушення.

Відповідно до висновку зробленого у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

У висновку судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 01.07.2013 року щодо питання про початок кримінального провадження стосовно суддів, яке пов`язане зі здійсненням ними судочинства, зазначено, що для забезпечення незалежності суддів, при отриманні заяви про вчинений суддею злочину, який пов`язаний зі здійсненням ним судочинства, уповноважений орган повинен внести відомості до ЄРДР та розпочати розслідування тільки такої заяви або повідомлення, які містять ознаки кримінального правопорушення, а не будь-які інші. Такий обов`язок слідчого і прокурора визначено ч. 1 ст. 2 КК України, оскільки підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Верховний Суд України в постанові від 15.04.2008 року у справі № 21-319во07 зазначив, що законність процесуальних актів і дій (бездіяльності) суду, вчинених при розгляді конкретної справи, не може перевірятися, за межами передбаченого законом процесуального контролю. Намагання зробити це в конкретній справі шляхом подання окремого позову проти суду чи судді є протиправним втручанням у здійснення правосуддя і посяганням на процесуальну незалежність суду.

З наведених вище правових норм можна зробити висновок, що незгода із прийнятим суддею процесуальним рішеннями в конкретній справі шляхом подання заяви про кримінальне правопорушення може вказувати на наявність ознак протиправного втручання у здійснення правосуддя й посягання на процесуальну незалежність суддів, визначених статтями 126 та 129 Конституції України.

Колегія суддів приходить до висновку, що аналіз положень КПК України та інших нормативно-правових актів дає підстави для висновку, що до ЄРДР підлягають внесенню заяви та повідомлення, які містять обґрунтовані відомості про кримінальне правопорушення, тому погоджується з висновками слідчого судді, щодо наданої ним оцінки заяві ОСОБА_6 .

Слідчим суддею встановлено, що заява ОСОБА_6 про вчинення суддями Київського апеляційного суду, а саме ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 366, ч.1 ст. 396, ч.1 ст. 111, ст. 170, ч.2 ст. 15, ч.5 ст. 27 КК України за своїм змістом не містить об`єктивних відомостей про вчинення суддями саме кримінальних правопорушень, тому підстави для внесення наведених у заяві відомостей до ЄРДР відсутні.

Апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді, що фактично заява ОСОБА_6 за своїм змістом та суттю є незгодою останнього із процесуальними рішеннями у конкретній кримінальній справі №757/57889/19-к та не є повідомленням про злочини, які підслідні НАБУ, оскільки містить інформацію пов`язану із здійсненням судового провадження і не містить конкретних даних про вчинення вказаними особами корупційних та інших кримінальних правопорушень.

Доводи ОСОБА_6 про те, що розгляд справи 27.04.2021 року було проведено без його особистої участі чим було порушено норми КПК на думку колегії суддів не є істотним порушенням, яке тягне скасування судового рішення.

Так, слідчий суддя, відповідно до вимог ст. 139,140 КПК України, не має повноважень для застосування заходів забезпечення кримінального провадження щодо особи, яка подала скаргу, в тому числі приводу чи штрафу, оскільки підтримання своїх вимог у суді є правом, а не обов`язком цієї особи.

Можливості прийняття рішення про залишення скарги без розгляду через неявку скаржника процесуальний закон, також не передбачає.

У своїй скарзі від 02.04.2021 року ОСОБА_6 , просив про розгляд скарги на бездіяльність без його участі.

В томі 1 а.с.15 наявна телефонограма про належне повідомлення ОСОБА_6 про розгляд його скарги 27.04.2021 року.

Клопотання про розгляд скарги за участю сторін до суду не надходило, тому враховуючи процесуальні строки розгляду скарги та наявність клопотання ОСОБА_6 про розгляд без його участі, слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку про можливість розгляду скарги за відсутності ОСОБА_6 .

На переконання колегії суддів доводи апелянта, про те що слідчим суддею під час розгляду скарги в суді першої інстанції належним чином не повідомлено суб`єкта оскарження бездіяльності - керівника ГПД НАБУ ОСОБА_7 є помилковими, оскільки Головний підрозділ детективів є структурним підрозділом Національного антикорупційного бюро України до повноважень якого належить здійснення досудового розслідування корупційних правопорушень та інших кримінальних правопорушень, віднесених до підслідності НАБУ.

Судова повістка була надіслана судом повістка була НАБУ для забезпечення участі у розгляді скарги представника, який надав суду свої письмові пояснення щодо доводів скарги ОСОБА_6 та довіреність за підписом директора на підтвердження своїх повноважень (т.1 а.с. 16-30).

Не може апеляційний суд погодитися і з доводами скаржника, що слідчий суддя Солом`янського районного суду не витребував і не досліджував матеріали за його зверненням до керівника ГПД НАБУ, а тому не з`ясував в повній мірі всі обставини справи, оскільки таких вимог у скарзі не зазначено, а процесуальний закон такого обов`язку на слідчого суддю не покладає.

Апеляційний суд вважає, що ОСОБА_6 , в своїй заяві адресованій керівнику ГПД НАБУ ОСОБА_7 лише висловлює незгоду з прийнятим судовим рішенням по справі № 757/57889/19-к, при цьому вдається до відвертих особистих образ суддів і не наводить конкретних фактів, що можуть свідчити про вчинення ними кримінальних правопорушень, що свідчить виключно про його суб`єктивне розуміння вказаних судових актів та вказує не правильність висновків слідчого судді про відсутність правових підстав для задоволення його скарги.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_6 щодо не внесення відомостей до ЄРДР згідно заяви про кримінальне правопорушення.

Керуючись ч.2 ст.376, ст.ст. 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 27 квітня 2021 року, якою відмовлено у задоволенні його скарги щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: