Справа623/4998/21
Провадження № 1-кп/638/1321/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2023 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000294 від 01 жовтня 2021 року, відносно обвинуваченого

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Ізюм, Харківської обл., українця, громадянина України, з базовою середньою освітою, не одруженого, малолітніх дітей та осіб похилого віку на утриманні не має, офіційно не працевлаштованого, проживаючого без зареєстрованого місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 1) вироком Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 23.01.2012 року за ч.ч.2, 3 ст.185, ст.70 КК України до 3 років позбавлення волі, звільненого 06.06.2014 згідно ЗУ «Про амністію» від 08.04.2014 за постановою Жовтневого районного суду м.Харкова; 2) вироком Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 20.03.2015 за ч.ч.1, 2, 3 ст.185, ст.70 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки; 3) вироком Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 09.11.2015 за ч.2 ст.185, ст.71 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений умовно-достроково 10.09.2018 на підставі постанови Харківського районного суду на невідбутий строк 8 місяців 17 днів,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

18 вересня 2021 року близько о 6 годині, ОСОБА_4 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись з дозволу власниці ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 , діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, маючи прямий умисел на крадіжку чужого майна, скориставшись тим, що ОСОБА_5 заснула та за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав мобільний телефон ТМ «Blackview» модель А60 ІМЕІ1: НОМЕР_1 ІМЕІ2: НОМЕР_2 вартістю 1385,00 грн., з силіконовим чохлом-накладкою прозорого кольору вартістю 90,00 грн., що належать потерпілій ОСОБА_5 , який лежав на дивані в кімнаті, після чого з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим завдав ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 1475,00 грн.

Потерпіла у призначені судові засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, покарання просила призначити на розсуд суду.

На підставі вимог ст. 325 КПК України, за погодженням із учасниками судового провадження, судовий розгляд проведено за відсутності потерпілої.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину у вчиненні злочину в межах висунутого обвинувачення, погодившись з юридичною оцінкою інкримінованого йому діяння та пояснив про обставини викладені вище, які стали підставою для пред`явлення останньому обвинувачення за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Під час допиту обвинувачений ОСОБА_4 надав наступні свідчення: ввечері 17.09.2021 вони з потерпілою ОСОБА_5 розпивали алкогольні напої та він залишився в неї заночувати, 18.09.2021 року зранку він прокинувся у гостях у знайомої ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_2 . Коли його знайома спала він побачив на дивані мобільний телефон у прозорому чохлі, які таємно вклав та розпорядився на власний розсуд, заклавши їх.

Показання обвинуваченого є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які правильно розуміє обвинувачений та інші учасники судового провадження і які ніким не оспорюються, при цьому у суду не було сумнівів в добровільності та істинності їх позиції, суд вважав недоцільним дослідження решти доказів щодо обставин, які сторонами кримінального провадження не оспорювались. Тому, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження справи, що характеризують особу обвинуваченого.

При цьому суд роз`яснив обвинуваченому та іншим учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати визнанні ними фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 повністю доведена під час судового розгляду та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна(крадіжка), вчинена повторно.

При призначенні покарання, суд відповідно до вимог ст.ст.65-67 КК України враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 "Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суд в кожному випадку і щодо кожного засудженого, який визнається винним у вчиненні злочину, повинен дотримуватися вимог ст. 65 КК України, а саме: враховувати характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу засудженого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, оскільки саме через останні реалізується принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначене судом покарання повинно бути достатнім, для виправлення засуджених і попередження здійснення ними нових злочинів".

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Ізюм, Харківської обл., українець, громадянин України, має базову середню освіту, не одружений, малолітніх дітей та осіб похилого віку на утриманні не має, офіційно не працевлаштований, проживає без зареєстрованого місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , на обліку у лікаря-психіатра та у лікаря нарколога не перебуває, раніше судимий: 1) вироком Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 23.01.2012 року за ч.ч.2, 3 ст.185, ст.70 КК України до 3 років позбавлення волі, звільненого 06.06.2014 згідно ЗУ «Про амністію» від 08.04.2014 за постановою Жовтневого районного суду м.Харкова; 2) вироком Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 20.03.2015 за ч.ч.1, 2, 3 ст.185, ст.70 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки; 3) вироком Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 09.11.2015 за ч.2 ст.185, ст.71 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений умовно-достроково 10.09.2018 на підставі постанови Харківського районного суду на невідбутий строк 8 місяців 17 днів.

Обставинами, які згідно зі ст.66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченому, судом встановлено щире каяття.

Обставиною, яка відповідно до ст.67 КК України обтяжує покарання обвинуваченому, судом встановлено, вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп?яніння.

Відповідно до ст. 12 КК України обвинувачений вчинив нетяжкий злочин.

Визначаючи вид та міру покарання суд керується положеннями частини 2 статті 50 КК України відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Враховуючи те, що відповідно до зазначеної норми Закону суд призначає більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений кримінальне правопорушення лише у разі якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, дані про особу обвинуваченого, обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченого - щире каяття, обставину, що обтяжує покарання обвинуваченому, вчинення злочину у стані алкогольного сп?яніння, думку сторони обвинувачення, яку підтримав обвинувачений, враховуючи, що обвинувачений раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів проти власності та вчинив кримінальне правопорушення через два роки після закінчення умовно-дострокового звільнення призначеного за вироком Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 09.11.2015, однак це не призвело до позитивних змін в його особистості і не створило у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві суд вважає, що його виправлення і перевиховання можливе у випадку призначення покарання в межах санкції статті, що передбачає відповідальність за скоєне у вигляді арешту.

Підстав для звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст.75 КК України, або ж застосування ст. 69 КК України чи норм ст. 69-1 КК України до обвинуваченого суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов, за яких дані правові норми мають змогу бути застосовані, та оскільки суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України визначена даним вироком міра покарання у виді арешту є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).

Дане ж покарання, на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Крім того, призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.

Цивільний позов не заявлено.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Витрати на залучення експерта підлягають стягненню з обвинуваченого.

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 366-368, 370, 371, 374, 376 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та призначити покарання у вигляді 3 (трьох) місяців арешту.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судові витрати за проведення експертизи №85 від 05.01.2021 у розмірі 514,86 грн.

Речові докази: мобільний телефон ТМ «Blackview» модель А60 ІМЕІ1: НОМЕР_1 ІМЕІ2: НОМЕР_2 , та прозорий чохол, які передані на відповідальне зберігання ОСОБА_5 вважати повернутими власнику.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1