Справа № 216/4463/23
Провадження № 1-кп/216/596/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2023 року місто Кривий Ріг

Дніпропетровської області

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в судовому засіданні без технічної фіксації в спрощеному провадженні без виклику учасників кримінального провадження № 0000310, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.08.2022 року, що надійшло до суду 06.07.2023 року з обвинувальним актом та доданими матеріалами, по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроженця м. Кривого Рогу, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 19.11.2021 Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу за ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді 240 годин громадських робіт,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 раніше судимий 19.11.2021 Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу за ч. 2 ст. 15 ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді 240 годин громадських робіт.

14.06.2022 року Центрально-Міським районним відділом філії Центру пробації у Дніпропетровській області, ОСОБА_3 роз`яснено порядок та умови відбування покарання у виді громадських робіт, відповідальність, яка передбачена законодавством за ухилення від відбування покарання та скоєння нових кримінальних та адміністративних правопорушень, про що від засудженого ОСОБА_3 відібрано підписку, пояснення, анкету та видано направлення до місця відбування покарання - КНП «Криворізька міська лікарня №3» Криворізької міської ради.

Наказом КНП «Криворізька міська лікарня №3» Криворізької міської ради від 15.06.2022 р. № 138 засудженого прийнято на роботу, складено графік виходу на роботу засудженого до громадських робіт (далі - графік) на червень 2022 р., з яким ОСОБА_3 ознайомлено під особистий підпис.

Однак, ОСОБА_3 , будучи засудженим на підставі вироку Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу за ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді 240 годин громадських робіт, тобто до покарання, яке не пов`язане з позбавленням волі, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, починаючи з 15.06.2022 до 30.06.2022 з метою ухилення від виконання громадських робіт не прибував до КНП «Криворізька міська лікарня №3» Криворізької міської ради.

Умисні дії ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 кваліфікуються як кримінальний проступок, передбачений ч. 2 ст. 389 КК України за ознаками: ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.

Вказані обставини встановлені органом досудового розслідування та, як встановлено судом, не оспорюються учасниками судового провадження.

З цього приводу, в матеріалах кримінального провадження, містяться відомості та докази того, що обвинувачений ОСОБА_3 ,в присутності захисника - адвоката ОСОБА_4 надав письмову заяву, відповідно до якої він беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, згідний з встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженнями права апеляційного оскарження вироку суду, передбаченими ч.2 ст.302 КПК України, згідний з розглядом обвинувального акта судом у спрощеному провадженні.

Судом також встановлено, що під час досудового розслідування підозрюваний беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини, згоден з розглядом обвинувального акту за його відсутності, а прокурор ОСОБА_5 надав клопотання про розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду та виклику учасників судового провадження на підставі ч.1 ст.302 КПК України.

Суд перевіривши матеріали кримінального провадження, вважає, що при проведенні досудового розслідування порушень вимог КПК України вчинено не було, право на захист підозрюваному було роз`яснено та дотримано, сумнівів у добровільності відповідної заяви підозрюваного та потерпілого у суду не виникло, перешкод для спрощеного провадження судом не встановлено.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, дійшов висновку, що під час розгляду обвинувального акту матеріалами провадження підтверджено факт скоєння ОСОБА_3 кримінального проступку, дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч.2 ст. 389 КК України за ознаками: ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.

Вчинення ним даного кримінального проступку не оспорюється.

Зважаючи на викладене, суд вважає за необхідне призначити покарання за вчинений ОСОБА_3 кримінальний проступок.

Згідно з частини 2 ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень. Виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації - покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.

При призначенні покарання обвинуваченому, згідно з вимогами статей 65-67КК України та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України №7від 24жовтня 2003року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з наступними змінами), суд з додержанням принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до кримінальних проступків, особу винного, який раніше судимий, не одружений, не є військовослужбовцям, не є особою з інвалідністю першої або другої групи, малолітніх дітей на утриманні немає, у лікаря - психіатра та лікаря - нарколога не перебував та не перебуває.

На підставі ст. 66 КК України як обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд враховує щире каяття обвинуваченого у вчиненому, яке виразилось в усвідомленні ним своєї провини та засудженні своєї протиправної поведінки. Обставин, згідно з положеннями статті 67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченому не встановлено.

З урахуванням характеру і ступеня суспільної небезпеки скоєного кримінального проступку, даних про особу обвинуваченого, з урахуванням особи потерпілої - жінки, а також інших обставин кримінального провадження в їх сукупності, суд визнає необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень призначення йому основного покарання у вигляді обмеження волі на певний строк та у межах, встановлених санкцією статті Особливої частини Кримінального Кодексу України (з урахуванням статті 5 КК України щодо зворотної сили закону, що пом`якшує покарання), за якою він обвинувачується і яка передбачає відповідальність за вчинений кримінальний проступок.

Зважаючи на те, що обвинувачений щиро розкаявся у скоєному, тяжких наслідків від його дій не настало, то суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без реального відбуття призначеного йому покарання, тому йому необхідно призначити покарання у виді обмеження волі із випробуванням, застосовуючи вимоги ст. ст. 75, 76 КК України, із покладенням на обвинуваченого відповідних обов`язків.

Дане покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчиненню ним нових кримінальних правопорушень. Крім того, призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченої і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_3 у цьому кримінальному провадженні не обирався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати за залучення експерта відсутні.

Питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності дост.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 374, 381-382, 394, 424, 473, 475 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 389 КК України і призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року обмеження волі.

Згідно зі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 , від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку 1 (один) рік не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі п. п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 , наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_3 , у цьому кримінальному провадженні не обирався.

Матеріали кримінального провадження № 0000310залишити при обвинувальному акті, з подальшим зберіганням при обвинувальному акті № 216/4463/23 (1-кп/216/596/23).

У відповідності до частини 1 статті 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Центрально - Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 діб з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з часу отримання копії вироку.

Головуючий суддя ОСОБА_1