Березівський районний суд Одеської області
31.08.2023
Справа № 494/1624/23
Провадження № 1-кс/494/531/23
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.08.2023 р. м. Березівка

Слідчий суддя Березівського районного суду Одеської області ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

слідчого - ОСОБА_4 ,

підозрюваного - ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Березівка Одеської області клопотання т.в.о. заступника начальника ВП начальника слідчого відділу Березівського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Березівської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000008 від 12.08.2023 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

ВСТАНОВИВ:

30.08.2023 року т.в.о. заступник начальника ВП начальник слідчого відділу Березівського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0000008.

Визначення судді було здійснено автоматизованою системою документообігу та визначено слідчого суддю ОСОБА_1 . Справу призначено до розгляду на 31.08.2023 року.

На обґрунтування поданого клопотання, слідчий посилалася на те, що на засіданні Першої сесії Курісовської сільської ради Восьмого скликання № 2-VIII від 19.11.2020 головою Курісовської сільської територіальної виборчої комісії Березівського району Одеської області оголошено рішення щодо обрання Курісовським сільським головою Березівського району Одеської області ОСОБА_5 та складено ним присягу відповідно до Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування». Відповідно до ст. ст. 12, 42 Закону України «Про місцеве самоврядування» ОСОБА_5 , як сільський голова, є головною посадовою особою територіальної громади та наділений організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими обов`язками, зокрема: - забезпечує здійснення у межах наданих законом повноважень органів виконавчої влади на відповідній території, додержання Конституції та законів України, виконання актів Президента України та відповідних органів виконавчої влади; - організує в межах, визначених цим Законом, роботу відповідної ради та її виконавчого комітету; - підписує рішення ради та її виконавчого комітету; здійснює керівництво апаратом ради та її виконавчого комітету; скликає сесії ради, вносить пропозиції та формує порядок денний сесій ради і головує на пленарних засіданнях ради; призначає на посади та звільняє з посад керівників відділів, управлінь та інших виконавчих органів ради, підприємств, установ та організацій, що належать до комунальної власності відповідних територіальних громад, крім випадків, передбачених частиною другою статті 21 Закону України «Про культуру»; є розпорядником бюджетних коштів, використовує їх лише за призначенням, визначеним радою; представляє територіальну громаду, раду та її виконавчий комітет у відносинах з державними органами, іншими органами місцевого самоврядування, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форм власності, громадянами, а також у міжнародних

відносинах відповідно до законодавства; звертається до суду щодо визнання незаконними актів інших органів місцевого самоврядування, місцевих органів виконавчої влади, підприємств, установ та організацій, які обмежують права та інтереси територіальної громади, а також повноваження ради та її органів; укладає від імені територіальної громади, ради та її виконавчого комітету договори відповідно до законодавства, а з питань, віднесених до виключної компетенції ради, подає їх на затвердження відповідної ради; видає розпорядження у межах своїх повноважень; сільський, селищний, міський голова несе персональну відповідальність за здійснення наданих йому законом повноважень. Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією. У своїй діяльності ОСОБА_5 повинен керуватися Конституцією та законами України, указами Президента України і постановами Верховної ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, міжнародними договорами України, а також іншими нормативно-правовими актами. Згідно з приміткою ст. 364 КК України, службовими особами у статтях 364, 368, 368-5, 369 цього Кодексу є особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції представників влади чи місцевого самоврядування, а також обіймають постійно чи тимчасово в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на державних чи комунальних підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, або виконують такі функції за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом державної влади, органом місцевого самоврядування, центральним органом державного управління із спеціальним статусом, повноважним органом чи повноважною особою підприємства, установи, організації, судом або законом. Відповідно до примітки ст. 368 КК України службовими особами, які займають відповідальне становище, у статтях 368, 368-5, 369 та 382 цього Кодексу є керівники органів місцевого самоврядування.Проте, незважаючи на обізнаність з вимогами наведених нормативно-правових актів, ОСОБА_5 всупереч обов`язку їх неухильного дотримання, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, став на шлях злочинної діяльності та вчинив корисливий корупційний злочин, а саме: одержав неправомірну вигоду для себе за вчинення ним в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданого йому службового становища. 11 серпня 2023 року приблизно о 14.00 год., більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, у голови Курісовської сільської ради Березівського району Одеської області ОСОБА_5 під час обговорення у службовому кабінеті, за адресою: АДРЕСА_1 з бухгалтером ФОП ОСОБА_7 ОСОБА_8 питання можливої участі у тендерних закупівлях по проведенню ремонтних та будівельних робіт на території територіальної громади, виник умисел на одержання неправомірної вигоди, за вчинення в інтересах ФОП ОСОБА_7 (ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) дій з використанням наданого йому службового становища, пов`язаного з не створенням перешкод в участі вказаного підприємця у проведенні тендерних закупівель та укладення з ним договорів. На виконання свого злочинного умислу, ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_8 , що подальша безперешкодна участь у тендерних закупівлях та укладення договорів з ФОП ОСОБА_7 щодо будівництва та ремонту замовником яких є Курісовська сільська рада та створені нею комунальні установи можлива лише при передачі йому 10 % від суми отриманої підприємцем за виконаним Договором виконання робіт з капітального ремонту № 14 від 07.11.2022, а саме підвального приміщення (укриття) опорного закладу освіти «Курісовський заклад середньої освіти І-ІІІ ступенів», укладеним між відділом освіти, культури, молоді, спорту і туризму Курісовської сільської ради та ФОП ОСОБА_7 , вартістю 985 943,86 гривень. У подальшому, 18.08.2023 приблизно о 12.00 год., більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_5 під час зустрічі з ОСОБА_8 у своєму службовому кабінеті за вищевказаною адресою, у продовження реалізації свого злочинного умислу, з корисливих мотивів, отримав від останньої неправомірну вигоду у сумі 1000 доларів США (за курсом НБУ на 18.08.2023 - 36 568,60 грн.). У продовження своїх злочинних дій, під час зустрічі ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , яка відбулась

23.08.2023 приблизно о 16.00 год.у службовому кабінеті останнього, голова Курісовської сільської ради запевнив ОСОБА_8 у подальшій співпраці та укладенні договорів з питань будівництва та ремонту, які відбуватимуться на території Курісовської територіальної громади, за обов`язкової умови передачі йому другої частини неправомірної вигоди, а саме: грошових коштів в сумі 1000 доларів США за виконаним ним Договором виконання робіт з капітального ремонту № 14 від 07.11.2022. Надалі, під час зустрічі ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , яка відбулась 28.08.2023 приблизно о 14.00 год. у службовому кабінеті голови Курісовської сільської ради, останній отримав від ОСОБА_8 обумовлену ним раніше другу частину неправомірної вигоди у сумі 1000 доларів США (за курсом НБУ на 28.08.2023 - 36 568,60 грн.). Відразу після отримання зазначених грошових коштів ОСОБА_5 було викрито у вчиненні злочину працівниками правоохоронних органів та затримано в порядку ст. 208 КПК України. Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст.368 Кримінального кодексу України (далі- КК України), тобто - одержання службовою особою, яка займає відповідальне становище неправомірної вигоди, за вчинення такою службовою особою в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища .28.08.2023 року ОСОБА_5 затримано. 29.08.2023 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчинені злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України. Під час досудового розслідування виникла необхідність у застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Слідчий та прокурор вважає про наявність ризиків передбачених п,1,2,3 та п.4 ч.1 ст.177 Кримінально-процесуального кодексу України (далі КПК України). Обґрунтованість підозри підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами. Окрім цього, просить застосувати заставу відповідно до ст.182 КПК України у розмірі 373 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, а саме 1001132 грн. з покладанням відповідних обов`язків.

Прокурор та слідчий у судовому засіданні 31.08.2023 року клопотання підтримали на підставах викладених у клопотанні, просили його задовольнити. Також, посилались на наявність ризиків, що зазначені у клопотанні.

Підозрюваний ОСОБА_5 та захисник заперечували проти клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Також ОСОБА_5 заперечував щодо інкримінованого йому кримінального правопорушення за ч.3 ст.368 КК України. Ризики, передбачені ст.177 КПК України не підтверджені та необґрунтовані слідчим, прокурором. Просили застосувати нічний домашній арешт, оскільки мають на утриманні трьох жінок, в тому числі мати, яка хворіє та внука, має численні нагороди та відзнаки, позитивно характеризується від мешканців громади. Застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою є найсуворіший та не відповідає наявним ризикам. Також вказував, що за життя у власності має лише автомобіль 2002 року та по 1/3 земельної ділянки та житлового будинку. Місячна заробітна плата складає близько 35000- 40000 грн.

Розглянувши подане клопотання та додані до нього документи, вивчивши матеріали кримінального провадження №0000008 , вислухавши думки учасників судового розгляду, вважаю наступне.

На розгляді у СВ Березівського РВП ГУНП в Одеській області знаходиться кримінальне провадження за №0000008 від 12.08.2023 відносно ОСОБА_5 у якому він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 Кримінального кодексу України.

З матеріалів кримінального провадження №0000008 вбачається, що 11 серпня 2023 року приблизно о 14.00 год., більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, у голови Курісовської сільської ради Березівського району Одеської області ОСОБА_5 під час обговорення у службовому кабінеті, за адресою: АДРЕСА_1 з бухгалтером ФОП ОСОБА_7 ОСОБА_8 питання можливої участі у тендерних закупівлях по проведенню ремонтних та будівельних робіт на території територіальної громади, виник умисел на одержання неправомірної вигоди, за вчинення в інтересах ФОП ОСОБА_7 (ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) дій з використанням наданого йому службового становища, пов`язаного з не створенням перешкод в участі вказаного підприємця у проведенні тендерних закупівель та укладення з ним договорів.

На виконання свого злочинного умислу, ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_8 , що подальша безперешкодна участь у тендерних закупівлях та укладення договорів з ФОП ОСОБА_7 щодо будівництва та ремонту замовником яких є Курісовська сільська рада та створені нею комунальні установи можлива лише при передачі йому 10 % від суми отриманої підприємцем за виконаним Договором виконання робіт з капітального ремонту № 14 від 07.11.2022, а саме підвального приміщення (укриття) опорного закладу освіти «Курісовський заклад середньої освіти І-ІІІ ступенів», укладеним між відділом освіти, культури, молоді, спорту і туризму Курісовської сільської ради та ФОП ОСОБА_7 , вартістю 985 943,86 гривень.

У подальшому, 18.08.2023 приблизно о 12.00 год., більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_5 під час зустрічі з ОСОБА_8 у своєму службовому кабінеті за вищевказаною адресою, у продовження реалізації свого злочинного умислу, з корисливих мотивів, отримав від останньої неправомірну вигоду у сумі 1000 доларів США (за курсом НБУ на 18.08.2023 - 36 568,60 грн.).

У продовження своїх злочинних дій, під час зустрічі ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , яка відбулась 23.08.2023 приблизно о 16.00 год.у службовому кабінеті останнього, голова Курісовської сільської ради запевнив ОСОБА_8 у подальшій співпраці та укладенні договорів з питань будівництва та ремонту, які відбуватимуться на території Курісовської територіальної громади, за обов`язкової умови передачі йому другої частини неправомірної вигоди, а саме: грошових коштів в сумі 1000 доларів США за виконаним ним Договором виконання робіт з капітального ремонту № 14 від 07.11.2022. Надалі, під час зустрічі ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , яка відбулась 28.08.2023 приблизно о 14.00 год. у службовому кабінеті голови Курісовської сільської ради, останній отримав від ОСОБА_8 обумовлену ним раніше другу частину неправомірної вигоди у сумі 1000 доларів США (за курсом НБУ на 28.08.2023 - 36 568,60 грн.).

Відразу після отримання зазначених грошових коштів ОСОБА_5 викрито у вчиненні злочину працівниками правоохоронних органів та 28.08.2023 року о 14:20 год затримано в порядку ст. 208 КПК України

29.08.2023 року в порядку статей 276-279 КПК України ОСОБА_5 повідомлено про те, що він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити такі дії: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3)незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

Водночас, положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри», в оцінці цього питання слідчому судді належить користуватися практикою Європейського суду з прав людини, яка відповідно дост. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини`є джерелом права.

У своїх рішеннях, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

При цьому факти що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Стаття 277 КПК України визначає вимоги до змісту повідомлення про підозру як процесуального документа. Так, повідомлення про підозру, окрім інших відомостей, має містити зміст підозри.

Достатність належить до оціночної категорії, тому в кожному кримінальному провадженні за внутрішнім переконанням слідчий, детектив, прокурор вирішують питання про достатність рівня підозри, обґрунтування якої (тобто її зміст) лягає в основу процесуального документа. Повідомлення про підозру це суб`єктивне, засноване на відповідній структурі складу злочину, формулювання обвинувачення у формі певної тези, яка лише у процесі досудового розслідування в повному обсязі може перерости у твердження у вигляді обвинувального акта.

Уявлення про «обґрунтовану підозру» має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.

Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка виконала затримання та оголосила підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, другий що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.

З матеріалів, доданих до клопотання вбачається, що 29.08.2023 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру за ч. 3 ст. 368 КК України.

Незважаючи на те, що сторона захисту та підозрюваний не визнає своє вини у інкримінованому злочині, та перевіривши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про доведеність стороною обвинувачення обґрунтованості підозри за ч. 3 ст. 368 КК України.

Підозра ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме:

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 12.08.2023;

- протоколами допиту ОСОБА_8 в якості свідка від 12.08.2023, 18.08.2023, 28.08.2023, 29.08.2023;

- протоколом затримання ОСОБА_5 від 28.08.2023;

- протоколом освідування затриманого ОСОБА_5 від 28.08.2023;

- протоколом обшуку від 28.08.2023 у службовому кабінеті голови Курісовської сільської ради Березівського району Одеської області, який знаходиться на другому поверсі будівлі сільської ради, що за адресою: вул.Партизанської слави, 28, с. Курісове Березівського району Одеської області;

- протоколом обшуку від 28.08.2023 у домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 , де зареєстрований та проживає ОСОБА_5 ;

- іншими матеріалами кримінального провадження.

Таким чином, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя встановив, що висновки органу досудового розслідування про наявність підозри щодо вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, не є очевидно необґрунтованими чи недопустимими.

З приводу наданих стороною захисту заперечень стосовно необґрунтованості підозри, повідомленої ОСОБА_5 , слідчий суддя зазначає, що надані стороною захисту заперечення стосуються саме остаточної винуватості або невинуватості підозрюваного, допустимості доказів, що у певній мірі виходить за межі повноважень слідчого судді при розгляді

клопотання про обрання запобіжного заходу. Належну оцінку доказам має дати суд при розгляді справи по суті, а отже у своїх запереченнях захист ставить більш високі вимоги до оцінки доказів на цій стадії досудового розслідування, ніж передбачено законом. З огляду на вказане, слідчий суддя розглядає надані заперечення саме, як позицію сторони захисту щодо невинуватості підозрюваного та відмову у задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_5 , виходячи з наявних у суду матеріалів клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення ним вищезазначеного кримінального правопорушення за викладених у клопотанні обставин.

Вказане може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді запобіжного заходу.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного, суд враховує вимоги п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Ризик переховування підозрюваного від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. Сама лише тяжкість інкримінованого обвинувачення, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від правосуддя, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою і не має пріоритетної сили перед іншими даними про особу підозрюваного.

Згідно із ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Ризики вчинення підозрюваним дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, вважаються наявними за умови встановлення слідчим суддею обґрунтованої ймовірності реалізації ним таких дій. При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він схильний і має реальну можливість їх здійснити у цьому кримінальному провадженні в майбутньому.

Як зазначено у клопотанні, прокурор та слідчий посилаються на наявність ризиків, передбачених п.1 , п.2, п.3 , п.4 ч.1 ст.177 КК України.

Щодо ризику переховування від органів досудового розслідування та суду, то слідчий суддя вважає, що ризик переховування від органу досудового розслідування та суду є реальним, враховуючи: існування можливості переховування на тимчасово окупованих територіях України (оскільки, як зазначив підозрюваний, дочка проживала у місті Херсон та має статус внутрішньо переміщеної особи); обставини затримання особи одразу після ймовірного вчинення ним розслідуваного злочину, а саме - після передачі йому частини грошових коштів, що може спонукати підозрюваного до втечі, враховуючи вагомість доказів, зібраних проти нього та обставини виявлення його ймовірної причетності до злочину; пред`явлення йому підозри у вчиненні тяжкого корупційного злочину, у разі визнання винуватим у вчиненні якого, йому може

загрожувати покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років. При цьому, таке покарання може бути призначено без можливості застосування пільгових інститутів кримінального права.

Наведені вище обставини є передумовами та можливістю для втечі підозрюваного з метою ухилення від кримінальної відповідальності та переховування від органів досудового розслідування та суду. Співставлення можливих негативних для підозрюваного наслідків переховування у невизначеному майбутньому, із можливим засудженням до покарання у виді позбавлення волі за тяжкий корупційний злочин у найближчій перспективі робить цей ризик достатньо високим. Таким чином, наведені вище обставини в сукупності дають слідчому судді підстави дійти висновку щодо наявності ризику переховування від органу досудового розслідування та суду.

Щодо наявності ризику знищити, приховати або спотворити речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, то слідчий суддя також вважає його обгрунтованим, оскільки враховуючи, що відкрита стадія досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні розпочалася лише 28.08.2023 дійсно існує загроза знищення відомостей, що можуть міститися у будь-якому місці, яке знає лише підозрюваний.

Щодо ризику незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати передбачену статтями 23 та 224 КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні.

При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них. За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. Більш того, прокурором надано заяву від свідка ОСОБА_8 про можливий тиск на неї від 30.08.2023 року

З приводу ризику перешкоджати кримінальному провадженню, який ґрунтується на займані підозрюваним керівній посаді в органах місцевого самоврядування та був працівником правоохоронних органах (який обізнаний з тактикою та методикою розслідування кримінальних правопорушень), з урахуванням стадії досудового розслідування, та можливого призначення експертиз по справі, на переконання суду вказаний ризик має місце та потребує додаткової перевірки. А отже, у судовому засіданні прокурором доведено існування також зазначеного ризику.

Крім того, беручи до уваги початкову стадію досудового розслідування, на переконання суду, сторона обвинувачення не мала достатньо часу для встановлення місцезнаходження та вилучення усіх речей та документів, які можуть містити інформацію, що стосується предмету доказування у цьому кримінальному провадженні.

При вирішенні питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу, крім встановлених ризиків кримінального провадження, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами матеріалів, оцінює в сукупності також існування інших обставин, передбачених ст. 178 КПК України, а саме:

-вагомість наданих стороною обвинувачення доказів про ймовірне вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України;

-пред`явлення йому підозри у вчиненні тяжкого корупційного злочину, у разі визнання винуватим у вчиненні яких, йому може загрожувати покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатись певною діяльністю та з конфіскацією майна. При цьому, таке покарання може бути призначено без можливості застосування пільгових інститутів кримінального права;

-станом на день розгляду клопотання ОСОБА_5 виповнилося 47 років; підтверджені належним чином дані, що стан його здоров`я несумісний з триманням під вартою, відсутні;

-помірний майновий стан;

-відомості про офіційні доходи існують із 01.01.2022 року;

-підозрюваний раніше не судимий, відомостей про застосування до нього раніше запобіжних заходів та про наявність повідомлення йому про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення слідчому судді не надано.

Оцінивши вказані обставини у їх сукупності із встановленими ризиками і обставинами розслідуваного злочину, слідчий суддя вважає, що такі відомості про особу підозрюваного не спростовують висновків слідчого судді про високу ймовірність перешкоджання кримінальному провадженню і необхідність застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Тобто, є обґрунтовані підстави вважати, що стосовно підозрюваного ОСОБА_5 , який вчинив тяжкий злочин, з метою запобігання ризикам, передбаченим п. п. 1,2,3 та 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, доцільно застосування запобіжний захід саме у вигляді тримання під вартою.

Також враховуючи, що взяття під варту є винятковим запобіжним заходом, але зважаючи, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, на що посилався слідчий, прокурор у своєму клопотанні.

Зазначені висновки суду засновані перед усім на тому, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчинені злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років.

Вказані обставини виключають об`єктивну можливість щодо застосування до підозрюваного такого виду запобіжного заходу як особисте зобов`язання.

Оскільки осіб, які б виявили бажання особисто поручитися за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків відповідно до ст. 194 КПК України і зобов`язалися за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу - не знайшлося, застосування до підозрюваного такого виду запобіжного заходу як особиста порука не виявляється можливим.

Передбачений ст. 181 КПК України запобіжний захід домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Водночас, підозрюваний може ухилитись від органів досудового слідства, також може мати вплив на свідка. Домашній арешт, в тому числі цілодобовий, пов`язаний підозрюваного з можливістю спілкування з іншими особами (в т.ч. учасниками кримінального провадження та на цей невстановленими ймовірно причетними особами), що також може завадити виконанню завдань кримінального провадження на даному його етапі.

Наявність на утримані трьох жінок та позитивної характеристики з місця роботи, сусідів, нагород та відзнак з попередньою роботи, на які посилається сторона захисту заявляючи клопотання про застосування запобіжного заходу не пов`язаного з позбавленням волі, з урахуванням характеру та тяжкості злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , встановлених у судовому засіданні ризиків, недостатньо для доведення того, що підозрюваний виконуватиме покладені на нього процесуальні обов`язки.

Таким чином, зважаючи на високу інтенсивність встановлених при розгляді клопотання ризиків, з урахуванням його особистих характеристик, слідчий суддя доходить висновку, що до підозрюваного слід застосувати винятковий запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Одночасно з цим, відповідно до вимог ч. 4 ст. 196 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або домашнього арешту, дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого цим Кодексом. Стаття 197 КПК України зазначає, що строк дії ухвали слідчого судді про тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів та вказаний строк обчислюється з моменту взяття під варту, а у разі якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, з моменту його затримання.

Враховуючи те, що ОСОБА_5 було затримано 28 серпня 2023 року, то датою закінчення дії ухвали про тримання його під вартою слід вважати 26 жовтня 2023 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом.

У клопотанні прокурор просить застосувати до підозрюваного застави у розмірі 373 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що дорівнює 1001132 гривень.

Слідчий суддя не погоджується із розміром застави, визначеним стороною обвинувачення з таких підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Як встановлено вище, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, тобто тяжкого кримінального правопорушення, а тому враховуючи положення п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо нього, за загальним правилом, має визначатися у межах від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Водночас, у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

У рішенні ЄСПЛ (справа Мангурас проти Іспанії» від 20 листопада 2010 року) зазначено, що гарантії передбачені п. 3 статті 5 Конвенції (звільнення особи обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання) покликані забезпечить не компенсацію втрат, а зокрема явку обвинуваченого на судове засідання. Таким чином, вказана сума (застави) повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами які мають забезпечить його безпеку, іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості) при якому перспектива втрати застави, чи дій проти поручителів, у випадку його відсутності появи в суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні. Більше того, сума застави повинна бути належним чином обґрунтована в рішенні суду, а також повинно бути враховувано наявність грошових засобів у обвинуваченого. Тобто, з одного боку розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу це фактично призвело б до подальшого його ув`язнення, яке в останньому випадку перетворилося б на безальтернативне.

Отже розмір застави повинен, головним чином, визначатися виходячи з особи обвинуваченого, його майнового стану і його відносин з особами, які надають забезпечення, іншими словами, враховуючи той факт, чи буде втрата забезпечення чи дії проти поручителів у випадку неявки обвинуваченого в суд достатнім стримуючим фактором для обвинуваченого, щоб не здійснити втечу.

При цьому Європейський суд з прав людини також наголошує, що якщо на карту поставлене право на свободу, гарантоване статтею 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, влада повинна приділяти питанню встановлення відповідного розміру застави таку ж увагу, якби це стосувалося обґрунтування необхідності тримання особи під вартою.

Водночас, як встановлено вище, підозрюваний має помірний майновий стан, володіючи по 1/3 земельної ділянки та житловим будинком у с. Курісово Березівського району Одеської області, а також автомобілем ,зі слів підозрюваного, 2002 року виписку приблизною вартістю 3000 дол. США.

Разом з цим, посилання прокурора на те, що наразі діє військовий стан та неправомірна вигода отримувалась саме за ремонт бомбосховища, не може бути тим виключним випадком, при якому повинно бути беззаперечно застосовано заставу у 373 прожиткових мінімумів. Більш того, прокурором не доведено наявність обставин, які б свідчили, що застава у зазначених межах, визначених п.2 ч.5 ст.182 КК України , не здатна забезпечити ОСОБА_5 покладених на нього обов`язків.

Дослідивши матеріали клопотання щодо розміру застави, слідчий суддя з урахуванням майнового та соціального стану підозрюваного, доведених ризиків, розміру предмету неправомірної вигоди, вважає, що є необхідність застосування застави ,але в розміру, меншому ніж той, що у клопотанні запропоновано прокурором та в межах п.2 ч.5 ст.182 КПК України у найвищому розмірі, а саме у розмірі 80 прожиткових мінімумів , що становитиме 214720 грн. 00 коп.

Ця сума, з урахуванням майнового стану підозрюваного та його родини, виявлених коштів під час обшуку, інформації про доходи не є явно непомірною для нього. В той же час вона є значною та, на думку слідчого судді, цілком здатною забезпечити належну процесуальну поведінку з боку підозрюваного.

Щодо обов`язків, що визначені у ч. 5 ст. 194 КПК України, які належить покласти на підозрюваного у разі внесення ним застави

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 183 КПК України, в ухвалі слідчого судді, суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави.

У клопотанні прокурор прохає покласти на підозрюваного такі обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

-не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідком ОСОБА_8 та іншими будь-якими особами;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

Водночас, під час розгляду клопотання, стороною захисту надано довідку Державної міграційної служби України, про те, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 паспортом громадянина України для виїзду за кордон не документований, що позбавляє можливості покласти вищезазначеного обов`язку.

Окрім цього, останній повідомив, що закордонного паспорту не має та жодного разу за життя не виїжджав за кордон.

Щодо інших обов`язків, то вони за своїм характером не будуть занадто обтяжливими для підозрюваного і здатні запобігти реалізації встановлених вище слідчим суддею ризиків.

У випадку внесення застави, строк дії таких обов`язків слід визначити в межах строку досудового розслідування, і не більше визначеного строку дії основного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, тобто до 26 жовтня 2023 року включно.

За наведених вище обставин, слідчий суддя доходить до висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню.

Керуючись статтями 177, 178, 182, 193, 194, 196, 197, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання т.в.о. заступника начальника ВП начальника слідчого відділу Березівського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Березівської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000008 від 12.08.2023 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою у Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» строком на 60 діб, тобто до 26.10.2023 року включно, з можливістю внесення застави.

Строк тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з моменту його фактичного затримання, а саме з 28.08.2023 року по 26.10.2023 рік включно.

Визначити підозрюваному ОСОБА_5 в якості альтернативного запобіжного заходу- заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 214 720 (двісті чотирнадцять тисяч сімсот двадцять) гривень 00 коп.

Підозрюваний, або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу на депозитний рахунок для зарахування заставних сум за наступними реквізитами:

Отримувач: Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Одеській області.

Код отримувача за

Банк отримувача: ДКСУ, м. Київ

Код банку отримувача: 820172

Рахунок отримувача: UA0005435

Призначення платежу: згідно ухвалу слідчого судді від 31.08.2023 р по справі №494/1624/23, заставна сума за ОСОБА_5 , слідчий суддя: ОСОБА_1 .

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент часу внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу, протягом дії ухвали. У разі внесення застави у визначеному слідчим суддею розмірі, підозрюваний звільняється з-під варти і він вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа Державної установи «Одеський слідчий ізолятор» негайно має здійснити розпорядження про звільнення підозрюваного, який вніс заставу, з-під варти та повідомити усно і письмово прокурора Березівської окружної прокуратури та слідчого суддю Березівського районного суду Одеської області.

У разі внесення застави на відповідний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області, звільнити підозрюваного ОСОБА_5 з-під варти та покласти на нього обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

-не відлучатися із населеного пункт с. Курісове Березівського району Одеської області, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідком ОСОБА_8 та іншими будь-якими особамиз приводу обставин, викладених у письмовому повідомленні про підозру ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000008 від 12.08.2023, крім своїх захисників, слідчих, прокурорів, слідчого судді, суду;

Строк дії ухвали в частині покладених на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язків становить до 26.10.2023 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.

Повний текст ухвали виготовлений та підписаний 04.09.2023 року

Слідчий суддя ОСОБА_1