В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2023 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2

у складі учасників справи:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5

кримінальне провадження 1-кп/308/234/21

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали суду в місті Ужгороді обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000009 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 18 березня 2022 року про обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Єнакієве, Донецької області, тимчасово не працюючого, з середньо освітою, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.345 Кримінального кодексу України, -

встановив:

08 грудня 2022 року до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшов обвинувальний акт з додатками.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» органи прокуратури відносяться до правоохоронних органів. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про прокуратуру» (далі Закон) - прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства та держави. Відповідно до ст.16 Закону передбачені Гарантії незалежності прокурора, незалежність прокурора забезпечується, зокрема: порядком здійснення повноважень, визначеним процесуальним та іншими законами; забороною незаконного впливу, тиску чи втручання у здійснення, повноважень прокурора; визначеними законом засобами забезпечення особистої безпеки прокурора, членів його сім`ї, майна, а також іншими засобами їх правового захисту.

Здійснюючи функції прокуратури, прокурор є незалежним від будь - якого незаконного впливу, тиску, втручання і керується у своїй діяльності лише Конституцією та законами України.

Органом досудового розслідування встановлено, що 18 березня 2022 року о 09 год. 25 хв. в Хустському районному судді Закарпатської області відбулось підготовче судове засідання у кримінальному провадженні № 0000406 від 06.12.2021, за ознаками кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч.3 ст.187 КК України по обвинуваченню ОСОБА_4 у складі колегії: суддів - головуючого ОСОБА_6 суддів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_9 та за участі процесуального прокурора заступника керівника - начальника Іршавського відділу Хустської окружної прокуратури ОСОБА_10 який наказом № 76 к від 07.02.2022 керівника Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_11 призначений на посаду та 06.12.2021 постановою, керівника Хустської окружної прокуратури ОСОБА_12 включений до складу групи прокурорів у даному кримінальному провадженні.

У зазначеному судовому засіданні в режимі відео конференції з ДУ «Закарпатська УВП №9», що за адресою: м. Ужгород, вул. Довженка, 8, брали участь: обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_13 , під час підготовчого судового засідання розглядалось подане прокурором у кримінальному провадженні клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_14 під вартою.

Надалі, після виходу суду з нарадчої кімнати та оголошення ухвали про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, 18.03.2022, близько 09 год. 57 хв. ОСОБА_4 усвідомлюючи, що заступник керівника - начальник Іршавського відділу Хустської окружної прокуратури процесуальний прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_10 дійсно є працівником правоохоронного органу, маючи умисел на протидію здійсненню останнім покладених на нього службових обов`язків, діючи з прямим умислом, тобто, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно - небезпечні наслідки свого діяння і бажаючи їх настання, висловив неприязне, зневажливе ставлення (у тому числі із використанням образливих, лайливих слів для підсилення висловлюваних емоцій) до прокурора ОСОБА_10 як до нікчемної, підлої людини, здійснив залякування прокурора ОСОБА_10 шляхом застосування до нього насильницьких дій, заподіянням йому фізичної шкоди, а саме - фізичного знищення шляхом відтинання голови, шляхом обезголовлення, тобто висловлення погрози вбивством, яка полягає у намірі, бажанні позбавити життя прокурора ОСОБА_10 .

Таким чином ОСОБА_4 , обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 345 КК України, тобто у погрозі вбивством, насильством щодо працівника правоохоронного органу, у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення не визнав, вказав, що приймав участь в засіданні в режимі відеоконференції з СІЗО, хоча щодо відео конференції заперечував, просив, щоб його доставили в зал судових засідань, в кімнаті в СІЗО з ним перебував адвокат ОСОБА_15 і працівник СІЗО, на екрані були невідомі йому силуети, пояснив, що він перебував у важкому емоційному стані, тому що в цей день робили операцію його дружині і у неї декілька раз зупинялось серце, а відносно нього чинились незаконні дії. Прокурора ОСОБА_10 не бачив жодного разу, хто там був у телевізорі не знає, тому нікому не погрожував, сказав, що прийде після смерті та відріже голову, сказані ним слова були абстрактними, і не стосувались конкретного прокурора. Щодо слова «мразь», вважає його літературним словом. А щодо вислову «бери автомат иди воюй», вважає, що це прямий обов`язок прокурора у даний час.

Захисник підтримав позицію свого підзахисного, зауважив, що вважає, вину ОСОБА_4 не доведеною, у справі відсутні прямі докази погрози конкретному прокурору, а тому вважає, що його підзахисного слід виправдати.

Потерпілий ОСОБА_10 , в судовому засіданні допитаний в порядку передбаченому ст. 352, 353 КПК України та попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, показав наступне. У залі Хустського районного суду Закарпатської області під час розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою, обвинуваченим ОСОБА_4 була висловлена погроза, яка тривала деякий час, що була адресована прокурору, у своїх погрозах обвинувачений зазначив, що відріже голову, інших прокурорів ні в залі судового засідання ні в приміщенні СІЗО звідки проводилась відеоконференція не було. Він сприйняв слова обвинуваченого як погрозу, оскільки інших прокурорів в залі суду не було, висловлювання були агресивні. Обвинувачений погрожував вбивством шляхом відтинання голови. Зазначив також, що ніяких неприязних відносин між ними не було.

Відповідно до ст.ст. 84-85 КПК України, доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставини, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Свідок ОСОБА_7 , допитаний в судовому засіданні в порядку передбаченому ст. 352, 353 КПК України та попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, показав, наступне в березні 2022 року брав участь в колегіальному розгляді справи щодо обвинуваченого ОСОБА_4 .. Під час розгляду клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, яке відбувалося в режимі відео конференції, після оголошення ухвали ще була увімкнена фіксація обвинувачений ОСОБА_4 висловився на адресу прокурора, а саме сказав: «Я вийду та голову тобі відріжу». В залі судового засідання знаходилась колегія суддів, прокурор ОСОБА_10 , секретар судового засідання, в режимі відео конференції із СІЗО приймали участь, обвинувачений ОСОБА_4 , його захисник ОСОБА_15 і працівник СІЗО, більше нікого не було.

Свідок ОСОБА_16 , допитана в судовому засіданні в порядку передбаченому ст. 352, 353 КПК України та попереджена про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, показала, наступне, вона приймала участь як секретар судового засідання під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , розгляд справи здійснювався колегіально, головуючим був суддя ОСОБА_17 , після оголошення ухвали про продовження строку тримання під вартою, коли ще тривав запис судового засідання, колегія вже виходила з зали судових засідань, в залі залишався прокурор і в цей час, обвинувачений, звертаючись до прокурора ОСОБА_10 , сказав: «Прокурор, я вийду і відріжу тобі голову», прізвища ОСОБА_4 не називав, однак вона сприйняла вказану погрозу, як погрозу прокурору ОСОБА_10 , тому що інших прокурорів в залі суду не було. ОСОБА_4 і його адвокат ОСОБА_15 перебували в СІЗО і приймали участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Свідок ОСОБА_6 , допитаний в судовому засіданні в порядку передбаченому ст. 352, 353 КПК України та попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, показав, наступне що в березні 2022 року був головуючим в колегії суддів з розгляду кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_4 , членами колегії були судді ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .. Після оголошення ухвали про продовження строку тримання під вартою, обвинувачений звернувся до прокурора і сказав: «Прокурор я тебе найду, голову тебе отрежу». В залі судового засідання знаходилась колегія суддів, прокурор ОСОБА_10 , секретар судового засідання, в режимі відеоконференції із СІЗО приймали участь, обвинувачений ОСОБА_4 , його захисник ОСОБА_15 і працівник СІЗО, більше нікого не було.

Свідок ОСОБА_8 , допитаний в судовому засіданні в порядку передбаченому ст. 352, 353 КПК України та попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, показав, наступне що в березні 2022 року приймав участь в складі колегії суддів під головуванням судді ОСОБА_6 з розгляду кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_4 , після оголошення ухвали про продовження строку тримання під вартою, обвинувачений звернувся до прокурора ОСОБА_10 і сказав: «Прокурор я тебе знайду, голову тебе відкручу». В залі судового засідання знаходилась колегія суддів, прокурор ОСОБА_10 , секретар судового засідання, в режимі відеоконференції із СІЗО приймали участь, обвинувачений ОСОБА_4 , його захисник ОСОБА_15 і працівник СІЗО, більше нікого не було. Ніякого іншого прокурора не було, тому він це сприйняв як погрозу ОСОБА_10 .

Свідок ОСОБА_18 допитаний в судовому засіданні в порядку передбаченому ст. 352, 353 КПК України та попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, показав, наступне, він здійснював супровід обвинуваченого в ДУ ВП№9 на судове засідання в режимі відеоконференції, обвинувачений перебував в залі з адвокатом ОСОБА_13 та спілкувався з кимось на підвищених тонах, виражався нецензурною лайкою, з ким саме таким тоном говорив не знає, оскільки в приміщенні постійно не перебував.

Свідок ОСОБА_15 допитаний в судовому засіданні в порядку передбаченому ст. 352, 353 КПК України та попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, показав, наступне, він був адвокатом обвинуваченого ОСОБА_4 у справі за ч.3 ст. 187 КПК України. В той день, вони разом перебували в СІЗО, та приймали участь в засіданні щодо продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 в режимі відео конференції з Хустським районним судом Закарпатської області. ОСОБА_4 перебував у дуже важкому емоційному стані, у справі яка розглядалась він розраховував на правосуддя, однак щодо нього вчинялись численні порушення, крім того у нього були, ще якісь особисті проблеми. Погроз він не чув, але говорив ОСОБА_4 на підвищених тонах, кричав. В залі судових засідань він бачив лише суддів, прокурора ОСОБА_10 він не бачив.

Суд знаходить, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 345 КК України, в межах пред`явленого обвинувачення, за викладених обставин, незважаючи на невизнання своєї винуватості обвинуваченим, повністю підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами.

Крім показів потерпілого та свідків, винуватість ОСОБА_4 у вчиненому нею кримінальному правопорушенні підтверджується, письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні:

- витягом з ЄРДР за № 0000009 від 18.03.2022 року, за ч.1 ст. 345 КК України;

- рапортом заступника керівника начальника Іршавського відділу Хустської окружної прокуратури ОСОБА_10 на ім`я керівника Хустської окружної прокуратури ОСОБА_19 про вчинення ОСОБА_4 дій у складі яких вбачається кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст. 345 КК України, а саме висловлення погроз працівнику правоохоронного органу, а саме йому процесуальному прокурору у справі відомості щодо якої внесені до ЄРДР за № 0000406 від 06.12.2021 року за ч.3 ст. 187 КК України відносно ОСОБА_4 , який погрожував йому фізичною розправою під час виконання службових обов`язків;

- копією технічного аудіо та відео - запису судового засідання по справі №301/48/22, з якого вбачається, що після оголошення колегіє суддів ухвали про продовження дії запобіжного та продовження судового засідання, ОСОБА_4 , вказуючи в екран телевізора рукою, в агресивні формі, з підвищенням голосу почав викрикувати в адресу прокурора: "Прокурор! Я к тебе пойду после смерти, мразь (нрз). Если с моей семьей что-то случится, я к тебе пойду, гнида, отрежу голову и нассу, нассу тебе в пасть. Мразь, бери автомат, иди в окоп, воюй! Что ты сидиш, мразь? Автомат бери, защищай родину иди, сидит."

- протоколом огляду CD-R диску "Verbatim"від 14 квітня 2022 року на якому міститься аудіо та відеозапис судового засідання від 18 березня 2022 року у справі №301/48/22, з якого вбачається що під час підготовчого судового в Хустському районному суді у складі колегії суддів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 під головуванням судді ОСОБА_6 за участі секретаря судового засідання ОСОБА_16 прокурора ОСОБА_10 обвинуваченого ОСОБА_4 та захисника обвинуваченого ОСОБА_13 у режимі відеоконференції. Під час засідання розглядається клопотання прокурора ОСОБА_10 про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою. Після того як колегія суддів заслухала учасників судового процесу, відправилась до нарадчої кімнати для прийняття рішення. Після виходу колегії суддів з нарадчої кімнати та оголошення ухвали про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 строком на 60 діб. Після проголошення ухвали, головуючий повідомив про продовження судового розгляду. Після чого обвинувачений ОСОБА_4 почав викрикувати: "Прокурор! Я к тебе пойду после смерти, мразь (нрз). Если с моей семьей что-то случится, я к тебе пойду, гнида, отрежу голову и нассу, нассу тебе в пасть. Мразь, бери автомат, иди в окоп, воюй! Что ты сидиш, мразь? Автомат бери, защищай родину иди, сидит."

-постановою про призначення лінгвістичної експертизи від 15 квітня 2022 року;

-висновком експерта №123/1 від 30 жовтня 2022 року, згідно якого ОСОБА_4 погрожував прокурору ОСОБА_10 шляхом вчиненням принизливих насильницьких дій, погожував вбивством (шляяхом відтинання голови, шляхои обезголовлювання) прокурору ОСОБА_10 ;

- наказом № 76-к від 07.02.2022 року, відповідно до якого ОСОБА_10 призначено на посаду заступника керівника Хустської окружної прокуратури начальника Іршавського відділу Хустської окружної прокуратури Закарпатської області з 07.02.2022 року;

- постановою про призначення групи прокурорів у кримінальному провадженні № 0000406 від 06.12.2021 року за фактом вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 187 КК України, згідно якої до групи прокурорів у вказаному провадженні входить прокурор ОСОБА_10 .

Оцінюючи показання потерпілого та свідків, суд надає їм віри, оскільки вони знаходяться в об`єктивному зв`язку з матеріалами кримінального провадження, стверджуються іншими об`єктивними доказами.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення повністю та об`єктивно доведена.

Зібрані по кримінальному провадженню та досліджені в судовому засіданні докази є достовірними, належними та допустимими, оскільки не суперечать матеріалам справи, та узгоджуються як між собою, так і з письмовими, і іншими доказами у кримінальному провадженні, прямо підтверджують обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Відповідно до вимог ст. 23 КПК України, суд обґрунтовує вирок лише на тих доказах , які були безпосередньо досліджені в судовому засіданні. При цьому суд виходить з вимог ст. 62 Конституції України, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинність у вчиненні злочинів, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, і що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Даючи оцінку показам обвинуваченого ОСОБА_4 , даними ним у судовому засіданні, які вочевидь не розкривають суб`єктивної позиції обвинуваченого щодо інкримінованого йому кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.345 КК України, а саме: погрози вбивством та насильством працівнику правоохоронного органу потерпілому ОСОБА_10 у зв`язку з виконанням останнім службових обов`язків, але дають суду чітке розуміння того, що обвинувачений не визнає своєї вини і зовсім не кається у скоєному, про це свідчить і поведінка обвинуваченого протягом усього судового розгляду, а саме постійне зневажливе ставлення до потерпілого ОСОБА_10 як до прокурора. Суд сприймає таку поведінку та покази обвинуваченого ОСОБА_4 , як обраний ним спосіб захисту від пред`явленого йому обвинувачення, з метою уникнути кримінальної відповідальності за ч.1 ст.345 КК України.

Крім того суд критично ставиться до показів обвинуваченого ОСОБА_4 , і сприймає їх як спосіб захисту, щодо відсутності його висловлювань до конкретного прокурора, оскільки, інші прокурори в той день участі в судовому засіданні не приймали, крім того оглянутий відеозапис, вказує на те, що під час своєї агресивної поведінки і висловлювань погроз, обвинувачений чітко вказував в екран телевізора де в залі судового в Хустському районному суді перебував прокурор ОСОБА_10 . Як і критично ставиться, до показань і висловлювань, що вказані дії він вчинить після смерті, оскільки як зазначив у показах потерпілий, вказані погрози були сприйняті реально з побоюванням за своє життя на момент їх висловлення, враховуючи обстановку, манеру їх висловлювання, поведінку обвинуваченого в момент їх висловлювання.

При цьому суд критично оцінює показання свідка ОСОБА_13 , який показав, що він був присутній в судовому засіданні в режимі відео конференції разом з своїм підзахисним, жодних погроз не чув, але крики були, дані покази свідка спростовуються переглянутими відеозаписами судового засідання.

Даючи оцінку психологічним діям обвинуваченого ОСОБА_4 у відношенні потерпілого працівника правоохоронного органу, прокурора ОСОБА_10 , суд виходить з наступного:

Погроза вбивством є найнебезпечнішим видом психічного насильства. За допомогою психічної дії суб`єкт насильства прагне направити волю своєї жертви на виконання або невиконання потрібних йому дій. При цьому можливі і побічні наслідки психічного насильства виникнення стресового стану, отримання психічної травми або навіть тимчасове психічне захворювання. Хоча хворобливі відчуття перенесеного страху зберігаються в пам`яті тривалий час, з цього не виходить, що страх обов`язково та у всіх випадках спричиняє собою психічну травму, що і повинно бути юридичним фактом визнання психічного насильства реальним. Разом із тим відсутність психічної травми теж не може служити підставою для невизнання факту психічного насильства.

Погроза може бути словесною, усною ( віч-на-віч), письмовою (листом, телеграмою), виражатися у формі жестів, демонстрації зброї, тобто різними діями, які переконливо вказують на намір винного, а також може бути передана через третіх осіб. Погрожуючи особі, винний викликає у неї почуття тривоги, неспокою, порушується її звичний спосіб життя. Зовсім неважко уявити собі внутрішній стан тієї особи, до відома якої донесли інформацію про чітко визначений намір іншої людини щодо позбавлення її або її близьких родичів життя.

Так, обвинувачений ОСОБА_4 , як суб`єкт насильства, діючи з прямим умислом, за допомогою психічної дії, а саме: словесної усної погрози вбивством шляхом "прийду та голову відріжу", в емоційному агресивному стані, про що вказує оглянутий судом відеозапис, створив у потерпілого ОСОБА_10 чітке сприйняття вказаної погрози як реальної, щодо позбавлення його життя у чітко визначений останнім спосіб «голову відріжу» та з усвідомленням того що вказана погроза висловлена йому як прокурору у кримінальному провадженні відносно обвинуваченого ОСОБА_4 .. З показів потерпілого вбачається, що в засіданні приймав участь в якості прокурора лише він, і нікому іншому вказані погрози не могли бути адресовані. Тому вказана погроза була сприйнята ним, як реальна.

Основним безпосереднім об`єктом злочину, передбаченого ст. 345 КК України, є нормальна діяльність правоохоронних органів, їх авторитет, а додатковим обов`язковим об`єктом - психічна недоторканність працівників правоохоронних органів або їх близьких родичів, їх здоров`я та життя.

Потерпілими від цього злочину можуть бути 1) працівник правоохоронного органу, 2) його близькі родичі.

Об`єктивна сторона злочину, передбаченого ч.1 ст.345 КК України виражена у погрозі.

Відповідальність за ч. 1 ст. 345 КК України настає, коли мала місце погроза вбивством, насильством або знищенням чи пошкодженням майна. Така погроза має бути дійсною і реальною. Погроза може виражатися у висловлюванні (усно, письмово, із застосуванням технічних засобів), у жестах, а також у інших діях, за допомогою яких винний залякує потерпілого вчиненням вбивства, застосуванням до нього насильства чи знищенням його майна. Для кваліфікації дій винного за ч. 1 ст. 345 КК України наявність реальних підстав побоювання потерпілим виконання погрози не є обов`язковою.

Під погрозою насильством слід розуміти погрозу заподіяння потерпілому побоїв, тілесних ушкоджень, інших насильницьких дій,

Обов`язковою ознакою погрози у складі цього злочину є те, що, вона вчиняється у зв`язку з виконанням працівником правоохоронного органу службових обов`язків.

Злочин вважається закінченим з моменту висловлення погрози (ч. 1 ст. 345 КК України).

Суб`єктом цього злочину у вигляді погрози, може бути осудна особа, яка досягла 16-річного віку. Суб`єктивна сторона злочину характеризується прямим умислом.

Суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю поза розумним сумнівом і дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч.1 ст.345 КК України, а саме погроза вбивством, насильством щодо працівника правоохоронного органу, у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

При призначенні покарання суд дотримується вимог кримінального закону, зокрема ст.65 КК України, та принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, відповідно до яких слід враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Водночас, згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

У рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03 жовтня 2002 року Європейський суд з прав людини зазначає, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою.

При призначенні покарання суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК України є нетяжким злочином, обставини кримінального правопорушення, ставлення ОСОБА_4 до вчиненого, який своєї вини не визнав та у вчиненому не розкаявся, дані про особу обвинуваченого який має постійне місце реєстрації та проживання, офіційно не працевлаштований, раніше судимий, на обліку у лікаря-психіатра фтизіатра та лікаря-нарколога не перебуває.

Обставини, які відповідно до вимог ст. 66 КК України пом`якшують покарання судом не встановлено.

Обставини, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання судом встановлено вчинення злочину у зв`язку з виконанням потерпілим службового обов`язку.

Враховуючи викладене, обставини вчиненого кримінального правопорушення, обставини, які пом`якшують та які обтяжують покарання, а також особу обвинуваченого ОСОБА_4 суд вважає, що ОСОБА_4 необхідно призначити покарання в межах санкції частини 1 статті 345 КК України, за якою кваліфіковано злочин - у вигляді позбавлення волі. Таке покарання на думку суду є справедливим, та у розумінні ст. 50 КК України необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових злочинів.

Відповідно до ст. 124 КПК України процесуальні витрати на залучення експерта для проведення експертизи по кримінальному провадженню підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Долю речових доказів в порядку передбаченому ст. 100 КПК України.

Цивільний позов у справі не заявлено.

Запобіжний захід ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000009 від 18 березня 2022 року не обирався.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 374 КПК України, суд, -

ухвалив:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.345 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 (один) рік і 6 (шість) місяців.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 рахувати з моменту звернення вироку до виконання.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь держави 1887 (одну тисячу вісімсот вісімдесят сім) грн. 70 коп. витрат за проведення лінгвістичної експертизи № 123/1 від 03.10.2022.

Речові докази по справі: CD-R диск «Verbatim» із записом судового засідання (аудіо, відео) залишити в матеріалах справи.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, якщо не було подано апеляційної скарги.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Відповідно до статті 376 КПК України роз`яснюється обвинуваченому, захиснику, потерпілому, його представнику, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1