Номер провадження: 11-сс/813/910/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.05.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , подану в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 09 травня 2023 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0001103 від 26 жовтня 2022 року за ознаками злочину, передбаченого ч.4 ст.189 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскаржуваного судового рішення

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Одеси від 09 травня 2023 року було частково задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 та накладений арешт із забороною відчуження, розпорядження та користування на майно, яке було вилучено 29 квітня 2023 року в ході проведення особистого обшуку затриманого ОСОБА_8 ( ОСОБА_10 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на:

- мобільний телефон марки «iPhone 14 Pro» imei: НОМЕР_1 (imei2: НОМЕР_2 ), в корпусі чорного кольору, в чохлі чорного кольору, з сім карткою мобільного оператора з номером « НОМЕР_3 »;

- довідку про звільнення серія ОДС №19653 від 19.12.2022 року видану громадянину ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на 1 арк.;

- паспорт № НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зразку Республіки Азербайджан;

- грошові кошти в загальній сумі 3170 гривень з наступними номіналами та з наступними номерами:

- купюра номіналом 500 гривень ЛБ9455431;

- купюра номіналом 500 гривень ВЕ5441893;

- купюра номіналом 500 гривень СЖ0137975;

- купюра номіналом 500 гривень ФБ9689333;

- купюра номіналом 500 гривень СЖ0380089;

- купюра номіналом 500 гривень ЛГ4713969;

- купюра номіналом 100 гривень УТ6735931;

- купюра номіналом 20 гривень ЕИ4050993;

- купюра номіналом 20 гривень АМ6043310;

- купюра номіналом 20 гривень ЕА6412641;

- купюра номіналом 10 гривень ЦГ6104434;

- банківську картку банку «Приват Банк» з написом «Універсальна» за номером НОМЕР_5 ;

- білий поліетиленовий пакет невеликих розмірів із написом «Німесил»;

- пластикову упаковку таблеток з написом «заспокійливий засіб» з 8 таблетками помаранчевого кольору всередині;

- пластикову упаковку таблеток з написом «Цитрамон-Дарниця», з 4 таблетками всередині;

- відкриту пачку з жуйками «Орбіт»;

- поліетиленовий пакет із шкіряним предметом невеликих розмірів з фотокартками;

- скляну колбу, схожу на упаковку для парфумів невеликих розмірів;

- копії паперів (лист про видворення, копія протоколу про адміністративне правопорушення, копія постанови про адміністративне правопорушення та копія чек про сплату) разом на 9 аркушах.

В задоволенні іншої частини клопотання слідчого відмовлено.

Білий поліетиленовий пакет невеликих розмірів із написом «Німесил», пластикову упаковку таблеток з написом «заспокійливий засіб» з 8 таблетками помаранчевого кольору всередині, пластикову упаковку таблеток з написом «Цитрамон-Дарниця», з 4 таблетками всередині, відкриту пачку з жуйками «Орбіт», поліетиленовий пакет із шкіряним предметом невеликих розмірів з фотокартками, скляну колбу, схожу на упаковку для парфумів невеликих розмірів повернуто власнику.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що майно, на яке було накладено арешт, не відповідає критеріям, визначеним у ст.98 КПК України, зокрема вилучений мобільний телефон не є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, не зберігає на собі сліди його вчинення та взагалі не містить будь-яких відомостей, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Після затримання та вилучення телефону ОСОБА_8 добровільно надав всі необхідні паролі для доступу до телефону та інформації, яка міститься на ньому.

Однак після спливу більш ніж двох тижнів слідчий так і не знайшов жодної інформації, яка має значення для подальшого досудового розслідування.

Накладення арешту на грошові кошти в сумі 3170 гривень також є необґрунтованим з огляду на те, що матеріали кримінального провадження не містять доказів того, що вони були отримані протиправним шляхом.

Арештована банківська картка банку «Приват Банк» з написом «Універсальна» взагалі належить не підозрюваному ОСОБА_8 , а його дружині.

Стосовно арешту на поліетиленовий пакет, жувальну гумку та таблетки представник власника майна зазначив, що такий арешт не лише суперечить вимогам КПК України, а й взагалі позбавлений здорового глузду.

Позиції учасників судового провадження

В судовому засіданні захисник ОСОБА_7 підтримав доводи своєї апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Прокурор відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 частково підтримав апеляційну скаргу захисника, просив суд апеляційної інстанції задовольнити клопотання слідчого в частині накладення арешту на телефон, документи та гроші, а інше майно вважав за можливе повернути власнику.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, дослідивши матеріали провадження за клопотанням слідчого та перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов до таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Згідно з ч.1 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Під час апеляційного перегляду встановлено, що слідчим управлінням ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0001103 від 26 жовтня 2022 року за ознаками злочину, передбаченого ч.4 ст.189 КК України.

В клопотанні слідчого про арешт майна зазначено, що 29 квітня 2023 року о 17 годині 44 хвилин, в порядку ст.208, 615 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України було затримано ОСОБА_8 ( ОСОБА_10 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , та на підставі ч.3 ст.208 КПК України було проведено його особистий обшук, в ході якого виявлено та вилучено: мобільний телефон марки «iPhone 14 Pro», документи, грошові кошти та інше майно, перелічене в резолютивній частині оскарженої ухвали.

У клопотанні про арешт майна слідчий зазначив, що вилучене майно може бути використане як доказ факту обставин, що встановлюються під час досудового розслідування і з метою дієвості у кримінальному провадженні на нього слід накласти арешт.

Слідчий суддя погодилась з такою позицією слідчого та оскаржуваною ухвалою задовольнила клопотання про арешт майна частково.

Дослідивши зміст резолютивної частини оскарженої ухвали апеляційний суд встановив, що вона має істотні суперечності.

Так, задовольнивши клопотання слідчого частково, слідчий суддя наклала арешт на весь перелік майна зазначений у клопотанні слідчого про арешт, в тому числі і на білий поліетиленовий пакет невеликих розмірів із написом «Німесил», пластикову упаковку таблеток з написом «заспокійливий засіб» з 8 таблетками помаранчевого кольору всередині, пластикову упаковку таблеток з написом «Цитрамон-Дарниця», з 4 таблетками всередині, відкриту пачку з жуйками «Орбіт», поліетиленовий пакет із шкіряним предметом невеликих розмірів з фотокартками, скляну колбу, схожу на упаковку для парфумів невеликих розмірів.

Після цього слідчий суддя в абзацах 3 та 4 резолютивної частини ухвали постановила, відмовити в задоволенні іншої частини клопотання та повернути власнику білий поліетиленовий пакет невеликих розмірів із написом «Німесил», пластикову упаковку таблеток з написом «заспокійливий засіб» з 8 таблетками помаранчевого кольору всередині, пластикову упаковку таблеток з написом «Цитрамон-Дарниця», з 4 таблетками всередині, відкриту пачку з жуйками «Орбіт», поліетиленовий пакет із шкіряним предметом невеликих розмірів з фотокартками, скляну колбу, схожу на упаковку для парфумів невеликих розмірів

Таким чином слідчий суддя в одній і тій же ухвалі прийняла два протилежні за змістом рішення, наклала арешт на все майно, яке було запропоновано слідчим, після чого частину майна, на яке вже було накладено арешт, постановила повернути власнику.

За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку про те, що оскаржена ухвала слідчого судді є необґрунтованою, містить істотні суперечності за своїм змістом, а отже не може бути визнана і законною, а тому підлягає безумовному скасуванню.

Пунктом 2) ч.3 ст.407 КПК України встановлено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу, якою в даному випадку має бути прийняте рішення стосовно обґрунтованості клопотання слідчого про арешт майна.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Положення даної норми КПК України узгоджуються зі ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, яка встановлює, які об`єкти, у відповідності до положень КПК України, можуть бути визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з ч.2 зазначеної норми права метою накладення арешту на майно є:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Положеннями ст.98 КПК України встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Апеляційний суд вважає обґрунтованим клопотання слідчого в частині необхідності накладення арешту на грошві кошти, мобільний телефон та документи, які були вилучені 29 квітня 2023 року в ході проведення особистого обшуку затриманого ОСОБА_8 .

Так вилучені грошові кошти можуть бути безпосереднім предметом злочину, передбаченого ч.4 ст.189 КК України та цілком ймовірно могли бути отримані протиправним шляхом.

Крім того вилучені грошові кошти, у разі визнання ОСОБА_8 винуватим у вчиненні інкримінованого йому злочину, можуть бути зверненні у дохід держави, оскільки санкція ч.4 ст.189 КПК України передбачає додаткове покарання у виді конфіскації майна.

Мобільний телефон марки «iPhone 14 Pro» та вилучені під час проведення обшуку документи також відповідають критеріям майна, визначеним статтею 98 КПК України, оскільки могли зберегти на собі сліди злочину та можуть містити відомості, які в подальшому можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Зокрема вилучений мобільний телефони необхідний для проведення огляду за участю спеціалістів, з метою дослідження інформації, яка на ньому міститься з метою правильного встановлення всіх обставин кримінального провадження.

Разом з цим залишається незрозумілою позиція слідчого про необхідність накладення арешту на інше майно вилучене у ОСОБА_8 , зокрема на банківську картку банку «Приват Банк», жувальну гумку, фармацевтичні вироби, тощо.

Апеляційний суд зазначає, що вказане майно не є і не може бути речовими доказами у кримінальному провадженні №0001103, оскільки не є предметами, засобами або знаряддями вчинення злочину, а також не може містити на собі сліди злочину, передбаченого ч.4 ст.189 КК України за кваліфікуючими ознаками вимагання.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що в разі, коли держави вважають за потрібне вдаватися до таких заходів, як обшуки з метою отримання доказів вчинення протиправних діянь, вилучення майна або арешт майна, суд оцінюватиме, чи були підстави, наведені для виправдання таких заходів, відповідними та достатніми, і чи було дотримано принцип пропорційності, а також, зокрема, чи були у справі також інші докази на той час вчинення протиправних діянь.

Формальне посилання на положення ст.98 КПК України не може розцінюватися як відповідне обґрунтування того, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи внаслідок накладення арешту на належне такій особі майно.

В кожному випадку слідчий, прокурор мають зазначити, яким конкретно критеріям відповідає майно, щодо якого заявлено клопотання про накладення арешту: чи воно являлося предметом, знаряддям вчинення злочину, чи воно зберегло на собі його сліди, тощо з наведенням відповідних обґрунтувань такого твердження.

За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку про те, що клопотання слідчого про арешт майна є обґрунтованим лише в частині необхідності накладення арешту на грошові кошти, мобільний телефон марки «iPhone 14 Pro» та документи, вилучені ОСОБА_8 , а інше майно необхідно повернути власнику, оскільки воно не має будь-якого доказового значення у даному кримінальному провадженні.

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченим цим Кодексом.

Відповідно до ч.3 ст.172 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.

Відповідно до пунктів 1) та 2) ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення є неповнота судового розгляду та невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам справи.

За таких обставин апеляційний суд визнає частково обґрунтованими доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 , а тому оскаржувана ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали, якою клопотання слідчого слід задовольнити лише в частині накладення арешту на грошові кошти, мобільний телефон та документи, а інше майно необхідно повернути власнику.

Керуючись статтями 170-173, 309, 376, 405, 407, 409, 411, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 частково задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 09 травня 2023 року, якою було частково задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 та накладений арешт із забороною відчуження, розпорядження та користування на майно, яке було виявлено та вилучено 29 квітня 2023 року в ході проведення особистого обшуку затриманого ОСОБА_8 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою частково задовольнити клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 .

Накласти арешт шляхом заборони володіння, користування та розпорядження на:

- мобільний телефон марки «iPhone 14 Pro» imei: НОМЕР_1 (imei2: НОМЕР_2 ), в корпусі чорного кольору, в чохлі чорного кольору, з сім карткою мобільного оператора з номером « НОМЕР_3 »;

- довідку про звільнення серія ОДС №19653 від 19.12.2022 року видану громадянину ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на 1 арк.;

- паспорт № НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зразку Республіки Азербайджан;

- грошові кошти в загальній сумі 3170 гривень з наступними номіналами та з наступними номерами:

- купюра номіналом 500 гривень ЛБ9455431;

- купюра номіналом 500 гривень ВЕ5441893;

- купюра номіналом 500 гривень СЖ0137975;

- купюра номіналом 500 гривень ФБ9689333;

- купюра номіналом 500 гривень СЖ0380089;

- купюра номіналом 500 гривень ЛГ4713969;

- купюра номіналом 100 гривень УТ6735931;

- купюра номіналом 20 гривень ЕИ4050993;

- купюра номіналом 20 гривень АМ6043310;

- купюра номіналом 20 гривень ЕА6412641;

- купюра номіналом 10 гривень ЦГ6104434,

які були вилучені 29 квітня 2023 року в ході проведення особистого обшуку затриманого ОСОБА_8 .

В іншій частині клопотання слідчого про арешт майна відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4