Номер провадження: 11-сс/813/1149/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілий ОСОБА_7 ,

представника потерпілого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_7 та його представника потерпілого ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 16 червня 2023 року про відмову у задоволені скарги на постанову слідчого СВ ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 від 26.12.2022 року про закриття кримінального провадження №0002736, внесеного до ЄРДР 09.11.2020 року,

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення.

Оскаржуваною ухвалою у задоволенні скарги ОСОБА_7 на постанову слідчого СВ ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 від 26.12.2022 року про закриття кримінального провадження №0002736 - відмовлено.

Рішення слідчого судді мотивоване тим, що під час досудового розслідування були допитані потерпілий ОСОБА_7 , свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , проведені судові експертизи, за результатами яких, було встановлено відсутність у діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, тобто у даному кримінальному провадженні виконанні всі необхідні слідчі дії і встановлені всі обставини які мають значення для кримінального провадження. Крім того, оскаржувана постанова слідчого про закриття кримінального провадження відповідає вимогам ч. 5 ст.110 КПК України.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

На вказану ухвалу потерпілий ОСОБА_7 та його представник ОСОБА_8 подали апеляційну скаргу, в якій вказали на те, що слідчий суддя не надав належної оцінки наступним обставинам:

- у постанові слідчий лише перелічив зміст наявних у кримінальному провадженні доказів без надання оцінки та аналізу;

- слідчий в мотивувальній частині постанови зазначає, що водій ОСОБА_11 порушила вимоги дорожнього знаку 5.18 (Напрямок руху по смузі) ПДР України. В той же час, слідчий не надав висновку чи встановлено причинний зв`язок між таким порушенням та настанням дорожньо-транспортної пригоди. Не долучено до матеріалів справи також і результати розгляду адміністративних матеріалів щодо ОСОБА_11 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП;

- ОСОБА_11 порушила вимоги п. 1.5, 2.3 (б,д), 10.1, 10.4,16.6 ПДР України, що виразилось у тому, що вона не була уважною, проявив необережність і самовпевненість у своїх діях, не врахувала дорожню обстановку, своїми діями створила загрозу безпеці дорожнього руху, під час виконання повороту ліворуч, не переконалася, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, здійснюючи маневр повороту ліворуч у непередбаченому Правилами Дорожнього Руху місці, проїзд на забороняючий красний сигнал світлофора при пересіканні зустрічної смуги руху, створила перешкоду для руху і не надала дорогу транспортним засобам, що рухались своєю смугою у зустрічному напрямку мотоциклу Honda CBR 750, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що призвело до зіткнення та отримання середньої тяжкості тілесних ушкоджень потерпілому водію мотоциклу ОСОБА_7 ;

- матеріали кримінального провадження містять протокол допиту свідка ОСОБА_10 від 23.12.2020 року, який заявив про те, що був очевидцем даного ДТП (т.1 а.с.52-53), але з яким так і не був проведений слідчий експеримент;

- слідчий експеримент проводився 07.06.2021 року з водієм ОСОБА_12 є сфальсифікованим, оскільки слідчий відділу Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеської області ОСОБА_13 при ознайомленні зі складеним протоколом слідчого експерименту за участі потерпілого у вересні 2021 року (який складався більше місяця) повідомляв, що при наявності часу буде обов`язково проведено слідчий експеримент з гр. ОСОБА_11 , про що будемо повідомлено потерпілого. Таким чином, слідчий експеримент від 07.06.2021 року з водієм ОСОБА_12 був складений значно пізніше з внесенням до нього відкоригованих даних з протоколу слідчого експерименту за участі потерпілого;

- всі три експертних висновка складено одним і тим ж експертом ОСОБА_14 . Більш того, слідчим ОСОБА_13 були закладені недостовірні вихідні дані в постанову на проведення експертизи;

- за клопотанням потерпілого не було призначено комісійну автомеханічну експертизу.

На підставі наведеного апелянти просять скасувати оскаржувану ухвали та постановити нову, якою задовольнити скаргу та скасувати постанову про закриття кримінального провадження.

Позиції учасників судового розгляду.

Потерпілий ОСОБА_7 та представник потерпілого ОСОБА_8 підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги, просили її задовольнити.

Прокурор, наполягаючи на законності та обґрунтованості оскаржуваної постанови, просив залишити її без змін, та відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Згідно із ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно зі ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави .

У відповідності до ч. 1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Відповідно до положень ст. 303 КПК України законом визначений вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

За результатами розгляду скарги слідчий суддя, як передбачено ч. 2 ст.307 КПК України, вправі постановити ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Розглядаючи скаргу на постанову про закриття кримінального провадження, слідчий суддя повинен на підставі пояснень заявника, слідчого (прокурора) та матеріалів кримінального провадження встановити, чи вжив слідчий всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і об`єктивного дослідження як обставин, зазначених в заяві про скоєння кримінального правопорушення, так і обставин, встановлених ним в кримінальному провадженні, і чи маються передбачені ст.284 КПК України підстави для його закриття.

Висновки слідчого щодо оцінки доказів, зібраних під час проведення досудового розслідування мають бути викладені, у даному випадку, у постанові про закриття кримінального провадження.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, перевіривши постанову слідчого та проаналізувавши доводи скарги, апеляційний суд доходить висновку про належне виконання органом досудового розслідування зазначених вимог кримінального процесуального закону та вжиття всіх необхідних заходів для забезпечення повного та всебічного досудового розслідування.

Апеляційним судом встановлено, що слідчий суддя дотримався вимог зазначених норм права та дійшов правильних висновків про відсутність підстав для скасування постанови слідчого.

У судовому засіданні апеляційного суду встановлено, що 07.11.2020 року, близько 19:10 годині, водій ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи мотоциклом Honda CBR 750, р/н НОМЕР_1 , по вул. Проспект Небесної Сотні, з боку вул. Левітана, в напрямку вул. Інглези, здійснив зіткнення з автомобілем BMW X6, р/н НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка рухалася у зустрічному напрямку, та в подальшому здійснила розворот. В результаті ДТП, тілесні ушкодження зазнав водій мотоциклу ОСОБА_7 який був госпіталізований до КНП «МКЛ №11» ОМР з тілесними ушкодженнями закритий перелом правої голені (а.к.п.2 ).

За фактом вказаної дорожньо-транспортної пригоди, слідчим СВ ОРУП №1 ГУНП в Одеській області, здійснювалось досудове розслідування кримінального провадження за №0002736, внесеного до ЄРДР 09.11.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

У ході проведення досудового розслідування вказаного кримінального провадження було допитано потерпілого ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , проведено слідчий експеримент від 17.06.2021 року за участю ОСОБА_11 та від 04.08.2021 року за участю ОСОБА_7 , проведені судові експертизи (а.к.п. 49-50,52-53,72-79,115-117, 118-120, 130-135, 187-190).

З метою надання оцінки діям водіям учасникам ДТП, в рамках кримінального провадження була проведена судова авто технічна експертиза №21-5134 від 20.12.2021 року, відповідно до висновку якої:

За наявністю мотоцикла «Honda CBR 750» на значній відстані від перехрестя в`їзд автомобіля «BMW Х6» у смугу руху мотоцикла при завершенні маневру розвороту та рух по ній, з технічної точки зору, не створював небезпеки для руху мотоцикла, то дослідження належних, у відповідності із вимогами ПДР, дій автомобіля «BMW Х6» та технічної можливості запобігання їм ДТП, з технічної точки зору безпредметно.

Водій мотоцикла «Honda CBR 750» мав технічну можливість запобігти ДТП виконанням вимог пункту 13.1 ПДР - дотримання безпечної дистанції до автомобіля «BMW Х6».

Дії водія мотоцикла «Honda CBR 750», які не відповідали до вимог пункту 13.1 ПДР. з технічної точки зору, пересуваються у причинному зв`язку з ДТП.

Небезпечна ситуація була створена діями водія мотоцикла «Honda CBR 750».

Таким чином, в діях водія автомобіля марки «BMW Х6» ОСОБА_12 відсутні порушення вимог «Правил дорожнього руху» затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, що перебувають у причинному зв`язку із фактом дорожньо-транспортної пригоди, а отже відсутній склад кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

У свою чергу, водієм мотоцикла «Honda CBR 750» ОСОБА_7 порушено вимоги п. 12.4, п. 12.9 (б), п. 13.1 «Правил дорожнього руху» України (введені в дію 01.01.2002 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001), якими передбачено:

- п. 12.4 «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.»;

- п. 12.9 (б) «перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4, 12.5, 12.6 та 12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29,3.31 або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил.»;

- п. 13.1 «Водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу».

Натомість, водій ОСОБА_12 порушила вимоги дорожнього знаку 5.18 (Напрямок руху по смузі) «Правил дорожнього руху» України (введені в дію 01.01.2002 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001). Тобто, у дорожній ситуації, що склалася дії водія ОСОБА_12 регламентувалися вимогами дорожнього знаку 5.18 ПДР України, згідно з якими, їй з лівої смуги проїзної частини через перехрестя слід було рухатися прямо. Однак, в момент початку маневру розвороту автомобілем «BMW Х6» (момент порушення ПДР; умовний момент небезпеки для руху для водія мотоцикла), величина віддалення мотоцикла від місця зіткнення становить близько 140-150 м (відповідно до експертних розрахунків). Таким чином, для зниження швидкості мотоцикла до швидкості руху автомобіля шляхом «не екстреного», а службового (плавного) гальмування необхідна була відстань близько 22-26 м, яка в кілька разів менше, ніж відстань, на якій був мотоцикл від місця ДТП в момент початку руху автомобіля. Також, враховуючи, якщо б мотоцикл рухався з допустимою швидкістю у місті - 50 км/г, водій мотоцикла мав технічну можливість зупинитися до місця зіткнення з автомобілем (запас відстані приблизно 18 м) і запобігти ДТП. Отже, дії водія автомобіля «BMW Х6» при виконанні маневру розвороту, навіть не вимагали від водія мотоциклу застосування екстреного гальмування для запобігання ДТП, не створювали небезпеки для руху (водій ОСОБА_12 повністю завершила маневр розвороту, зайняла середню смугу руху, продовжила рух по ній прямолінійно), а тому дії водія ОСОБА_11 не були ні необхідними, ні достатніми для виникнення ДТП, дії ж водія ОСОБА_7 по недотриманню безпечної дистанції та несвоєчасному гальмуванню були як необхідні, так і достатні для цього.

Також, слід зазначити, що з дослідницької частини висновку убачається, що покази потерпілого ОСОБА_7 щодо обставин зіткнення з технічної точки зору визнано неспроможними, оскільки вони суперечать інформації, яка була зафіксована на місці ДТП та механізму контактування транспортних засобів, та не були прийняті для подальшого експертного дослідження обставин ДТП.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, яка є нормою прямої дії, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Одним із суб`єктів, які реалізують завдання кримінального судочинства, є слідчий, який у своїй професійній діяльності застосовує положення кримінального процесуального законодавства.

На підставі вимог частини 2 статті 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Стаття 91 КПК України містить обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. При проведенні досудового розслідування, після виконання вимог ст. 91 КПК України, і встановлення вказаних обставин, досудове слідство визнається закінченим, якщо немає необхідності у проведенні ще будь-яких слідчих або негласних слідчих дій, спрямованих на збирання, перевірку та оцінку доказів, коли жодна з версій, яка виникла, не залишилася не перевіреною.

Якщо після дослідження всіх обставин кримінального провадження, та безпосереднього дослідження і оцінки показань, речей і документів, які стосуються цього кримінального провадження у їх сукупності, слідчим, прокурором встановлені підстави, передбачені ст. 284 КПК України, приймається рішення про закриття кримінального провадження.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Частиною 1 ст. 92 КПК України передбачено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках - на потерпілого. Відповідно до ч.1 ст. 93 КПК України, збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим у порядку, передбаченому цим Кодексом. Згідно ч.2 ст. 93 КПК України, сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до висновків, які містяться в постанові ККС ВС від 05.04.2018 у справі №585/8/16-к, у випадку дорожньо-транспортної події за участю декількох водіїв для вирішення питання про наявність чи відсутність в їхніх діях складу кримінального правопорушення, передбаченого відповідними частинами статті 286 КК України, необхідно встановити причинний зв`язок між діяннями (порушенням правил безпеки дорожнього руху) кожного з них та наслідками, що настали, дослідити характер та черговість порушень, які вчинив кожен із водіїв, хто з них створив небезпечну дорожню обстановку (аварійну ситуацію), тобто з`ясувати ступінь участі кожного у спричиненні злочинного наслідку. При цьому виключається кримінальна відповідальність особи, яка порушила правила дорожнього руху вимушено, через створення аварійної ситуації іншою особою, яка керувала транспортним засобом.

Більше того, допущені особою, яка керує транспортним засобом, порушення ПДР можуть бути умовно поділені на дві групи: а) порушення, які самі по собі (без порушення інших правил ПДР) не здатні викликати суспільно небезпечні наслідки, зазначені у ст. 286 КК (наприклад, керування транспортним засобом без посвідчення водія на керування транспортним засобом відповідної категорії, не зареєстрованим, або без належного номерного знака (підп. «в» п. 2.9 ПДР) тощо); б) порушення, які самі по собі (навіть без будь-яких інших додаткових факторів) містять реальну можливість настання суспільно небезпечних наслідків і тим самим виступають як головна, вирішальна умова, без якої наслідки не настали б, яка з неминучістю викликає (породжує) їх у конкретній ДТП, що мала місце (наприклад, порушення правил перестроювання транспортних засобів (п.10.3ПДР), розвороту (п. 10.7 ПДР), заборони виїзду на зустрічну смугу руху транспорту (п. 11.4 ПДР), перевищення швидкості руху транспорту (п. 12.4 ПДР) тощо).

Під час розгляду кримінального провадження суд зобов`язаний виявити, встановити і вказати в мотивувальній частині вироку порушення ПДР, які мали місце під час конкретної ДТП, але водночас він повинен чітко зазначати у вироку, які саме з цих порушень були причиною настання наслідків, передбачених ст. 286 КК України, тобто знаходилися у причинному зв`язку з ними, а які з цих порушень виконали лише функцію умов, що їм сприяли.

Тільки порушення ПДР, які містять у собі реальну можливість настання суспільно небезпечних наслідків і виступають безпосередньою причиною їх настання у кожному конкретному випадку ДТП, є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони складу злочину, передбаченого ст. 286 КК України (Постанова ККС ВС від 21.08.2019 у справі №682/956/17).

З досліджених матеріалів кримінального провадження №0002736 та оскаржуваної постанови слідчого від 26.12.2023 року слідує, що порушення вимог п. 13.1 Правил Дорожнього руху України водієм ОСОБА_7 знаходиться у причинному зв`язку з характером настання дорожньо-транспортної події, внаслідок якої останній, отримав наступні тілесні ушкодження у вигляді: закритого уламкового перелому правої великогомілкової кістки в нижній третині зі зміщенням уламків, що відноситься до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, за ознакою як такі, що спричинили тривалий розлад здоров`я, тривалістю 21 добу.

Отже, під час дослідження матеріалів кримінального провадження апеляційним судом встановлено, під час проведення експертизи вирішувалось питання щодо черговості порушень кожного з водіїв, а також вирішувалось питання яке з порушень та кого з водіїв перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням ДТП, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги щодо необхідності проведення комісійної автомеханічної експертизи є необґрунтованими, враховуючи, що судова авто технічна експертиза №21-5134 від 20.12.2021 року була проведена з урахуванням істотних обставин даного кримінального провадження.

Відтак, у даному кримінальному провадженні з`ясовані питання, які саме порушення та кого з водіїв безпосередньо призвели до наслідків у вигляді зіткнення транспортних засобів та отримання водієм ОСОБА_7 тілесних ушкоджень.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про відсутність підстав для скасування постанови слідчого СВ ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 від 26.12.2022 року про закриття кримінального провадження №0002736, внесеного до ЄРДР 09.11.2020 року.

Разом з тим, апеляційний суд зазначає, що відповідно до ч. 5 ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій. Під час кримінального провадження функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків (частини 1, 3, 5 статті 22 КПК). Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень КПК (частини 1, 3 статті 26 КПК).

Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням та здійснення функції обвинувачення покладено на прокурора (статті 36 КПК), зокрема, прокурор уповноважений давати вказівки щодо проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, інших процесуальних дій, чи брати участь у них, а в необхідних випадках - особисто проводити слідчі (розшукові) та процесуальні дії в порядку, визначеному КПК, скасовувати незаконні та необґрунтовані постанови слідчих, ініціювати перед керівником органу досудового розслідування питання про відсторонення слідчого від проведення досудового розслідування та призначення іншого слідчого за наявності підстав, передбачених КПК, для його відводу, або у випадку неефективного досудового розслідування та інші повноваження (пункти 4,7-8 частини 2 статті 36 КПК).

У той же час ні заявник, ні потерпілий, ні слідчий суддя не уповноважені спрямовувати хід досудового розслідування, зокрема, шляхом нав`язування слідчому саме тієї кваліфікації кримінального правопорушення, яка є бажаною для них, чи яку вони вважають правильною.

Показовим в цьому світлі є такі норми права: (1) заявник та потерпілий, їх представники відповідно до пункту 10 частини 1 статті 303 КПК позбавлені права оскаржувати слідчому судді повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру, зокрема, з мотивів незгоди із правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, та позбавлені можливості впливати на зміст обвинувального акту в частині кваліфікації кримінального правопорушення (стаття 291 КПК) інакше, ніж шляхом висловлення своєї позиції слідчому чи прокурору в рамках відповідних звернень, клопотань тощо; (2) можливість здійснення потерпілим функції обвинувачення передбачена КПК лише на етапі судового розгляду обвинувального акту (стаття 340 КПК), тобто після затвердження прокурором обвинувального акту та спрямування його до суду.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга потерпілого ОСОБА_7 та його представника потерпілого ОСОБА_8 є необґрунтованою, оскільки слідчим проведено повне всебічне та об`єктивне досудове розслідування по вказаному кримінальному провадженню і за його результатами прийняте законне, обґрунтоване та належним чином вмотивоване рішення.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала слідчого судді є обґрунтованою, мотивованою та законною, у зв`язку з чим її слід залишити без змін, а апеляційну скаргу,- без задоволення.

Керуючись статтями 284, 309, 405, 407, 422 КПК, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_7 та його представника потерпілого ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 16 червня 2023 року про відмову у задоволені скарги на постанову слідчого СВ ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 від 26.12.2022 року про закриття кримінального провадження №0002736, внесеного до ЄРДР 09.11.2020 року, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4