печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2023 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю представника особи, в інтересах якої подано скаргу - адвоката: ОСОБА_3 , особи, в інтересах якої подано скаргу - ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві скаргу адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_6 , яка здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000264 від 31.03.2023, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, -

В С Т А Н О В И В :

04.05.2023 у провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва надійшла скарга адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_6 , яка здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000264 від 31.03.2023, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна.

В обґрунтування скарги адвокат ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , посилається на те, що Головним слідчим управлінням здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні 0000264.

Головним слідчим управлінням Національної поліції 11.04.2023 у вказаному провадженні проведено обшук за місцем проживання та в автомобілі ОСОБА_4 .

Метою обшуку, відповідно до ухвали слідчого судді, було відшукання та вилучення комп`ютерного обладнання, документів та печаток ряду підприємств, статутних, реєстраційних та фінансово-господарських документів, банківських карток, паспортів осіб, які не зареєстровані за адресою проведення обшуку, довідок про присвоєння ідентифікаційного коду, мобільних телефонів, планшетів, флешносіїв, СІМ-карток, документів та відомостей про видачу коштів з банківських рахунків, чорнових записів та зіпсованих документів, блокнотів, робочих зошитів.

Однак, до цього часу слідчий ГСУ ОСОБА_6 тимчасово вилучене майно власнику не повернула, чим істотно порушила права ОСОБА_4 та вимоги кримінального процесуального закону.

28.04.2023 слідчому ОСОБА_7 подано заяву про повернення тимчасово вилученого майна.

Заяву надіслано на офіційну адресу електронної пошти ГСУ НП України.

Того ж дня заява надійшла до адресата. Проте, до цього часу не розглянута.

Також адвокатом в скарзі зазначено, що до цього часу ОСОБА_4 ніякого статусу у кримінальному провадженні не має, жодного разу не був допитаний і не залучений до будь-якої слідчої (розшукової) дії.

Представник особи, в інтересах якої подано скаргу - адвокат ОСОБА_3 , та особа, в інтересах якої подано скаргу - ОСОБА_4 у судовому засіданні вимоги скарги підтримали та просили її задовольнити.

Представник Головного слідчого управління Національної поліції України в судове засідання не з`явився, про розгляд скарги повідомлявся належним чином. Слідчий слідчої групи ОСОБА_8 на електронну адресу суду направив заперечення, зазначивши, що ГСУ НПУ здійснюється досудове розслідуванні кримінального провадження № 0000264 від 04.09.2021 за підозрою ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255; ч. 2 ст. 255; ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 190; ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 190; ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190; ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190; ч. 3 ст. 15 ч 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190; ч. 1 ст. 209, ч. 2 ст. 209 КК України; ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255; ч. 2 ст. 255; ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 190; ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 190; ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190; ч. 1 ст. 209; ч. 2 ст. 209 КК України; ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255; ч. 2 ст. 255; ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 190; ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 190; ч. 3 ст. 27, ч, 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190; ч. 2 ст. 209 КК України; ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255; ч. 4 ст. 28, ч. 4 190; ч. 2 ст. 209 КК України, ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255; ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 190; ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 190; ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190; ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190 КК України; ОСОБА_14 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255; ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 190 КК України; ОСОБА_15 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255; ч. 4 ст. 28. ч. 2 ст. 190; ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 190 КК України; ОСОБА_16 у вчиненні кримінальних ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 190; ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 190; ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 190; ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190 КК України; ОСОБА_17 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255; ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 190; ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 190 КК України; ОСОБА_18 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255; ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 190; ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190 КК України та за фактами вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 190; ч. 4 ст. 190 та ч. 3 ст. 209 КК України.

11.04.2023 за результатами досудового розслідування проведено в тому числі невідкладний обшук за місцем фактичного мешкання ОСОБА_19 за адресою: АДРЕСА_1 проведено обшук, під час якого вилучено 2 мобільних телефони та ноутбук.

12.04.2023 слідчим суддею Печорського районного суду задоволено клопотання та постановлено ухвалу про надання дозволу на проведення обшуку та вилучення 2 мобільних телефонів, ноутбука за місцем мешкання. ОСОБА_19 за адресою: АДРЕСА_1 .

Заслухавши пояснення представника особи, в інтересах якої подано скаргу, особи, в інтересах якої подано скаргу, вивчивши матеріали скарги, заперечення слідчого, слідчий суддя приходить до наступних висновків

За своїм змістом подана скарга направлена на повернення вилученого майна у ході проведеного обшуку, через призму оскарження бездіяльності прокурора та слідчого.

В судовому засіданні встановлено, що групою слідчих Головного управління Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000264 від 04.09.2021, за підозрою в тому числі ОСОБА_20 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255; ч. 2 ст. 255; ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 190; ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 190; ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190; ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190; ч. 1 ст. 209, ч. 2 ст. 209 КК України.

11.04.2023 за результатами досудового розслідування проведено в тому числі невідкладний обшук за місцем фактичного мешкання ОСОБА_21 за адресою: АДРЕСА_1 проведено обшук, під час якого вилучено 2 мобільних телефони та ноутбук.

12.04.2023 слідчим суддею Печерського районного суду задоволено клопотання та постановлено ухвалу про надання дозволу на проведення обшуку та вилучення 2 мобільних телефонів, ноутбука за місцем мешкання. ОСОБА_19 за адресою: АДРЕСА_1 .

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченим цим Кодексом.

Слідчий суддя при вирішенні даної скарги, враховує, приписи статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Частиною 5 статті 9 КПК України, передбачено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Так, згідно з усталеною практикою ЄСПЛ стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (див., серед інших джерел, рішення у справах «Іммобіліаре Саффі проти Італії» (Immobiliare Saffi v. Italy) [ВП], заява № 22774/93, п. 44, ECHR 1999-V, та «Вістіньш і Препьолкінс проти Латвії» () [ВП], заява № 71243/01, п. 93, від 25 жовтня 2012 року).

ЄСПЛ наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece) [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А № 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії» (Kushoglu v. Bulgaria), заява № 48191/99, пп. 49-62, від 10 травня 2007 року).

У своєму рішенні від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України» (Заява № 19336/04) ЄСПЛ також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льон рот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden), пп. 69 і 73, Series A № 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» (James and Others v. the United Kingdom), п. 50, Series A № 98).

Згідно зі ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржено неповернення тимчасово вилученого майна, згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які слідчий, прокурор зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна.

Статтею 220 КПК України встановлено, що клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Згідно ч. 1, 3 ст. 110 КПК України, процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду. Рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Вимоги до оформлення постанови вказані у ч. ч. 5, 6 ст. 110 КПК України.

Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України. Слідчі судді у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що віднесені на їх розгляд сторонами ( ст. 26 КПК України).

Таким чином, приходжу до висновку, що під час розгляду вказаної скарги слідчому судді не надано достатніх доказів, які б підтверджували, яке саме майно було вилучено під час обшуку у ОСОБА_4 .

На підставі викладеного, враховуючи ту обставину, що однією з засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, слідчий суддя приходить до висновку про необгрунтованість вимог скарги, а відтак у задоволенні вимог скарги слід відмовити.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 1-35, 169-171, 303, 305, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_6 , яка здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000264 від 31.03.2023, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна - відмовити.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1