Провадження № 1-кс/686/6996/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2023 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали за скаргою ОСОБА_3 щодо невнесення відомостей до ЄРДР,

встановив:

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області зі скаргою на бездіяльність уповноваженої особи ТУ ДБР, розташованого у м.Хмельницькому, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань. У скарзі йдеться про те, що 04.07.2023 р. ОСОБА_3 до внутрішнього контролю у складі центрального апарату Державного бюро розслідувань було подано повідомлення про скоєння злочину, передбаченого ст.366 КК України, по факту вчинення службовими особами ТУ ДБР у м.Хмельницькому службового підроблення, зокрема, з приводу того, що в рамках кримінального провадження № 0000376, в якому ОСОБА_3 є обвинуваченим, при відкритті матеріалів стороні захисту, у описі тому №1, який завершувався порядковим №64, та у відповідному протоколі відкриття матеріалів була відсутня постанова, нібито винесена 11.05.2019 р. прокурором ОСОБА_4 та у позапроцесуальний спосіб долучена прокурором до матеріалів кримінального провадження, про конфіденційне співробітництво, однак, суду прокурором було надано інший протокол, де в описі матеріалів, наявних у томі №1, за порядковим №65, зазначено згадану постанову, яка попередньо була відсутня у матеріалах кримінального провадження. За результатами розгляду вказаного, поданого ОСОБА_3 , повідомлення про вчинення злочину, останній 10.08.2023 р. отримав лист з ТУ ДБР, розташованого у місті Хмельницькому, з якого вбачається, що у внесенні відомостей про вчинення працівниками ТУ ДБР у м.Хмельницькому та Хмельницької обласної прокуратури про вчинення злочину, передбаченого ст.366 КК України, ОСОБА_3 відмовлено. Тому, у скарзі ОСОБА_3 просить: зобов`язати ТУ ДБР, розташоване у м.Хмельницькому, невідкладно вчинити передбачену ч.1 ст.214 КПК України процесуальну дію, яка полягає у внесенні відомостей про вчинення злочину, передбаченого ст.366 КК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань, на підставі заяви ОСОБА_3 від 04.07.2023 р. про вчинення злочину та розпочати за цією заявою досудове розслідування у формі досудового слідства.

ОСОБА_3 , який клопотав про розгляд скарги без його участі, та представник органу досудового розслідування у судове засідання не з`явились.

Згідно зі ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст.26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на вказане, враховуючи принцип диспозитивності, з метою забезпечення дотримання розумних строків розгляду скарги, слідчий суддя вважає за можливе здійснювати розгляд скарги за відсутності осіб, які не з`явились, на підставі наявних доказів.

Дослідивши матеріали скарги та надані матеріали перевірки, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Положеннями частини 1 ст.24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Із наданих матеріалів вбачається, що дійсно 11.07.2023 р. ОСОБА_3 звертався до Державного бюро розслідувань із заявою, датованою 04.07.2023 р., яка 20.07.2023 р. була скерована до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Хмельницькому, де була зареєстрована за №П-497 від 25.07.2023 р. У вказаній заяві ОСОБА_3 повідомляв, що «він є обвинуваченим у кримінальному провадженні №0000376, яке на даний час розглядається Старокостянтинівським районним судом Хмельницької області і перебуває на стадії завершення судового слідства (судова справа №683/2938/19). Під час судового слідства у даному кримінальному провадженні встановлено, зокрема, факт порушення вимог ст.290 КПК України при відкритті матеріалів кримінального провадження стороною обвинувачення стороні захисту. Так, постанова прокурора про конфіденційне співробітництво від 11.05.2019 р. відсутня в описі тому за № 1 та у відповідному протоколі відкриття матеріалів, який був вшитий слідчим у матеріали кримінального провадження, які відкривають стороні захисту, опис матеріалів тому завершується документом під порядковим №64. Однак, суду прокурором надано інший протокол, де в описі матеріалів, наявних у томі 1, за порядковим № 65 зазначено згадану постанову. Попередньо, згаданий документ у матеріалах кримінального провадження був відсутній. При ознайомленні із матеріалами кримінального провадження, стороною захисту було проведене детальне фотографування всіх документів у їх послідовності, зазначений електронний документ був наданий на вивчення експертам. Згідно висновку комплексної комп`ютерно-фототехнічної експертизи за № КЕД-19/123-22/8386-ФП від 31.10.2022 р. та висновку експерта, за результатами комп`ютерно-технічного дослідження, за № КЕД-19/123-22/8386-КТ від 19.10.2022 р., проведеної за заявою сторони захисту у зображення загалом і у текстову частину зображень, зокрема у графічних файлах, зміни не вносились, лазерний диск із наявними на ньому файлами, що є копіями матеріалів вище зазначеного кримінального провадження, надані стороною обвинувачення стороні захисту під час виконання вимог ст.290 КПК України, не підлягав перезапису або до запису інформації. 11.05.2019 р., прокурором ОСОБА_5 , нібито було винесено постанову про залучення ОСОБА_6 до конфіденційного співробітництва, яка на час відкриття матеріалів кримінального провадження стороною обвинувачення стороні захисту була відсутня і потім, у позапроцесуальний спосіб, долучена прокурором до матеріалів кримінального провадження. Таким чином, має місце доведений експертним шляхом факт службового підроблення, - злочину, передбаченого ст.366 КК України.»

За результатом розгляду цієї заяви ОСОБА_3 , останньому було скеровано лист №П-497/14-01-01-3784/2023 від 02.08.2023 р., за підписом керівника першого слідчого відділу (з дислокацією у м.Хмельницькому) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, який фактично свідчить про той факт, що відомості до ЄРДР за поданою ОСОБА_3 заявою від 04.07.2023 р. внесені не були.

Відповідно до ч.1 ст.214 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач - керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання - керівником органу досудового розслідування.

Згідно з ч.2 ст.214 КПК України, досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається (ч.4 ст.214 КПК України).

До Єдиного реєстру досудових розслідувань, зокрема, має бути внесено короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність (п.п.4, 5 ч.5 ст.214 КПК України).

Із цими приписами Кримінального процесуального закону кореспондуються викладені у п.2 Розділу ІІ Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора № 298 від 30.06.2020 норми, згідно з якими відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам пункту 4, 5 частини п`ятої статті 214 КПК України, зокрема, мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Аналіз змісту положень ст. 214 КПК України свідчить, що повноваженням щодо оцінки відомостей, наведених у заяві чи повідомлених потерпілим, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий, дізнавач, прокурор.

Приписи ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до висновку, що викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Наведене дає підстави для висновку про те, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Це слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Підставами вважати, що в заяві чи повідомленні містяться відомості саме про кримінальне правопорушення є об`єктивні дані, які дійсно свідчать про наявність ознак кримінального правопорушення. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини його вчинення). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

За приписом ч.1 ст.11 КК України, кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Отже, вирішальним чинником для внесення до ЄРДР відомостей за заявою, є саме наявність у цій заяві обставин, що свідчать про кримінальне правопорушення, а не вказана автором назва поданого документу.

Верховний Суд у своїй постанові від 16.05.2019 у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду (справа № 761/20985/18, провадження № 51-8007км18) вказав: «...положеннями ст. 3 КПК визначено, що кримінальне провадження це досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність. Досудове розслідування - це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується, серед іншого, закриттям кримінального провадження. Якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин.....».

Отже, ініціювати процедуру кримінального переслідування та застосувати державний механізм для здійснення досудового розслідування доцільно лише у випадку, коли наявні підстави вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення. Безпідставне відкриття кримінального провадження є недопустимим і може порушувати права конкретних осіб, відносно яких таке провадження ініційоване, та є неефективним з точки зору використання державних ресурсів.

На думку слідчого судді, у поданій ОСОБА_3 заяві, яка датована 04.07.2023 р., викладені факти, які за своїм змістом та суттю не є повідомленням про вчинення кримінального правопорушення, зокрема й того, яке передбачене ст.366 КК України, оскільки дана заява не містить об`єктивних даних, які підтверджували би реальність конкретної події кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини його вчинення, зокрема, не свідчить ця заява від 04.07.2023 р. про те, що у випадку, про який повідомляв ОСОБА_3 , мало місце саме умисне складання певною службовою особою завідомо неправдивого офіційного документу або, що до такого документу умисно було внесено завідомо неправдиві відомості), не містить ця заява ОСОБА_3 й конкретних фактичних даних, які б свідчили про існування обставин, що дають підстави для кваліфікації дій осіб за відповідною статтею Кримінального кодексу України. Аргументи, висловлені ОСОБА_3 , про можливе вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.366 КК України, фактично ґрунтуються на його власній оцінці та зводяться до незадоволення і суб`єктивної незгоди ОСОБА_3 : із направленням відносно нього до суду обвинувального акту, в рамках кримінального провадження №0000376, яке на даний час перебуває на розгляді у місцевому суді; із винесенням в рамках вказаного кримінального провадження прокурором ОСОБА_4 постанови від 11.05.2019 р. про залучення ОСОБА_7 до конфіденційного співробітництва, а також із долученням цієї постанови прокурора до матеріалів означеного кримінального провадження. Висловлена ОСОБА_3 у заяві від 04.07.2023 р. фактична незгода з прийнятим прокурором процесуальним рішенням у рамках кримінального провадження, ініційованого відносно ОСОБА_3 , та викладені у цій заяві обставини, недостатні для того, щоб розпочати досудове розслідування, оскільки досудове розслідування розпочинається саме на підставі фактів, які свідчать про вчинення кримінального правопорушення, і не може слугувати механізмом для притягнення до відповідальності службових осіб, у разі прийняття ними рішень та вчинення процесуальних дій, зміст та порядок здійснення яких не задовольняє одну із сторін кримінального провадження. До того ж, процесуальна діяльність слідчого та прокурора, в межах їх посадової дискреції, не може бути підставою для їх кримінального переслідування. Порядок оскарження у рамках кримінального провадження процесуальних дій та рішень слідчого, прокурора, у випадку незгоди з ними, а також порядок подачі відповідних клопотань щодо визнання доказів недопустимими, визначений кримінально-процесуальним кодексом.

У п. 29 рішення Європейського суду з прав людини в справі Павлюлінець проти України (Заява № 70767/01) від 6 вересня 2005 року, суд висловив позицію, що право на порушення кримінальної справи проти третьої особи як таке не гарантується Конвенцією (Kubiszyn v. Poland, ухвала від 21 вересня 1999 року, заява N 37437/97).

З огляду на викладене, представник органу досудового розслідування обґрунтовано відмовив ОСОБА_3 у внесенні відповідних відомостей до ЄРДР.

Слідчий суддя не вбачає підстав для внесення відомостей за заявою ОСОБА_3 до ЄРДР. Ініціювання кримінального переслідування щодо осіб, за встановлених обставин, є необґрунтованим засобом кримінально-правового примусу та не відповідає приписам кримінального процесуального закону.

Враховуючи, що уповноваженими особами ТУ ДБР, розташованого у м.Хмельницькому не була допущена бездіяльність, яка б виразилась у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, про яку йдеться у поданій ОСОБА_3 скарзі, тому у задоволенні цієї скарги слід відмовити.

Не підлягає до задоволення й вимога скарги щодо зобов`язання уповноважених осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, розпочати досудове розслідування у формі досудового слідства, оскільки вказана вимога є похідною від вимоги щодо зобов`язання внесення відомостей до ЄРДР, у задоволенні якої скаржнику відмовлено. Крім того, відповідно до ст.214 КПК України, вимога щодо початку досудового розслідування мала б підлягати безумовному виконанню після внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, тобто, станом на момент розгляду скарги, бездіяльності з приводу вказаної обставини допущено не було.

Керуючись ст.ст. 110, 214, 303- 307, 309, 395 КПК України,-

постановив:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя