Номер провадження № 1-кп/756/828/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2021 року місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва в складі суду присяжних:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

судді ОСОБА_2 ,

присяжних ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

потерпілої ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 15 Оболонського районного суду міста Києва клопотання прокурора, поданого в рамках кримінального провадження, внесеного 25.07.2015 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0007126, про продовження тримання під вартою:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, громадянина України, який мешкає за адресою АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчинені злочинів, передбачених п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України,

УСТАНОВИВ:

У провадженні Оболонського районного суду міста Києва перебуває кримінальне провадження у відношенні ОСОБА_8 обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України.

Дане кримінальне провадження здійснюється відповідно до ч. 3 ст. 31 КПК України за клопотанням обвинуваченого - судом присяжних у складі двох суддів та трьох присяжних.

Прокурором у судовому засіданні заявлено клопотання відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України про продовження тримання під вартою ОСОБА_8 . Клопотання прокурора обґрунтовується тим, що обраний запобіжний захід закінчується 24.04.2021. На думку прокурора, наразі продовжують існувати ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість того, що ОСОБА_8 , у випадку не застосування запобіжного заходу, буде переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків, учинити інше кримінальне правопорушення.

Указані ризики, на думку прокурора, обґрунтовуються тим, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, один з яких посягає на життя людини, яке є найвищою соціальною цінністю, за вказані кримінальні правопорушення, передбачено покарання у виді довічного позбавлення волі, що свідчить про те, що з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих злочинів у разі доведення його винуватості в суді, останній може вчинити дії щодо ухилення від суду.

Крім того, на думку прокурора, ОСОБА_8 може незаконно впливати на потерпілу та свідків, місця проживання яких відомі обвинуваченому в результаті ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

Прокурор також уважає, що ОСОБА_8 може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки наразі щодо останнього в інших судах перебувають справи про притягнення до кримінальної відповідальності, зокрема на підставі обвинувального акту, який з 11.11.2016 перебуває на розгляді Соломянського районного суду міста Києва за ч. 4 ст. 187 КК України та обвинувального акту, який з 16.03.2020 перебуває на розгляді Васильківського міськрайонного суду Київської області за ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 194 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_8 у судовому засіданні просив прийняти рішення на розсуд суду, урахував раніше надані ним пояснення щодо своєї особистості. Між тим, ОСОБА_8 просив узяти до уваги, а також ужити заходів за цими обставинами, зокрема, що о 12:30 год. 22.03.2021 до слідчого ізолятору, де він утримується, приходило 4 чоловіка, які спілкувались з ним та чинили на нього моральний тиск з приводу обставин даного кримінального провадження.

Захисник ОСОБА_10 у судовому засіданні просив, у рамках розгляду клопотання прокурора, надати оцінку тим доказам, які вже були досліджені судом, з метою обґрунтованості обставин, викладених в обвинувальному акті, чого, на його погляд, вимагають вимоги статей 331, 199, 194 КПК України. На погляд останнього, вже досліджені докази не доводять навіть підозри того, що ОСОБА_8 міг учинити викладені в обвинувальному акті дії. Крім того, захисник ОСОБА_10 уважає, що прокурором не було доведено існування ризиків, які були вказані у клопотанні, бо на їх обґрунтовування не надано доказів. Також, на думку захисника, прокурором не доведено неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Також захисник ОСОБА_10 просив узяти до уваги, що клопотання подано не уповноваженим на те особою, бо відсутні відомості того, що саме ОСОБА_7 має повноваження прокурора у цьому кримінальному провадженні.

Захисник ОСОБА_9 у судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання прокурора, просив у його задоволенні відмовити посилаючись на те що наведені прокурором ризики не є обґрунтованими, як і розумна підозра вчинення ОСОБА_8 інкримінованих злочинів. Також захисник ОСОБА_9 просив урахувати особистість обвинуваченого, що останній хоча і притягується до кримінальної відповідності, але ще наразі не був засудженим, що не може свідчити про те, що він вчинив бодай якийсь зі злочинів. При цьому ті кримінальні провадження, у яких приймає участь ОСОБА_8 як обвинувачений, тривають понад три роки, і де у обвинуваченого немає запобіжних заходів, а ті що були, змінені та, з рештою, закінчились. Захисник ОСОБА_9 також просив урахувати, що клопотання прокурора містить недоліки, такі як незакінчені вирази за текстом, а також клопотання не містить дати його подання та підписання прокурором.

Потерпіла ОСОБА_11 просила вирішити клопотання прокурора на розсуд суду.

Вислухавши клопотання прокурора, думку сторони захисту та потерпілої, суд дійшов наступних висновків.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_8 інкримінується вчинення злочинів, передбачених п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України. Дані злочини відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких.

При цьому в підготовчому судовому засіданні ОСОБА_8 на час розгляду справи було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів. Клопотання прокурора свідчить, що необхідність в продовженні тримання під вартою ОСОБА_8 є те, що ризики, які були підставою для його обрання, а саме передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, як і відомості щодо особистості ОСОБА_8 , не змінились.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Як вбачається з положень ч. 4 ст. 199 КПК України розгляд клопотання про продовження строку дії тримання під вартою здійснюється за правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч. 1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, наявність судимостей у обвинуваченого тощо.

Аналізуючи положення ст. 194 КПК України разом із загальними положеннями КПК України щодо судового провадження в суді першої інстанції, можна дійти висновку, що при наданні оцінки наявності обґрунтованої підозри, тобто відповідно до статей 194, 199 КПК України під час процедури продовження запобіжного заходу, слід ураховувати, що надання оцінки доказів у справі відбувається лише в нарадчій кімнаті на стадії ухвалення вироку. Зазначене свідчить про те, що на стадії судового розгляду суд не може робити висновок щодо обґрунтованості підозри чи то обвинувачення безпосередньо шляхом надання оцінки доказів у справі, а повинен виходити з поняття наявності відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це правопорушення. Цими відомостями, на думку суду, є висунуте в передбаченому законом порядку обвинувачення, яке є предметом дослідження суду наразі.

Суд уважає, що обґрунтованість підозри як і вагомість доказів можуть були лише предметом оцінки слідчого судді на стадії досудового розслідування, яке закінчується спрямуванням обвинувального акту до суду. Оскільки ці поняття межують з доведенням винуватості, як і передчасно впливають на оцінку доказів та висновків щодо доведення винуватості поза розумним сумнівом, тобто на неупередженість суду. Бо оцінка обґрунтованості підзори, як і доведеність винуватості поза розумним сумнівом, полягає в оцінці матеріалів кримінального провадження, які відповідають вимогам ст. 84 КПК України, та дають підстави для прийняття рішення в порядку ст. 94 КПК України. Дійсно, суд дослідив певну частину доказів, яку надано прокурором, але суд не надає їм оцінку, оскільки надання оцінки цим доказом буде неповним без їх співставлення, тобто - взаємозв`язку між собою, що є складовим елементом ст. 94 КПК України. Тим більше, головуючий суддя, який одноособово діє як суд при розгляді клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу в складі суду присяжних, не може надати оцінку доказам, які має повноваження в даній справі надати лише суд присяжних.

Слід зауважити, що суд перебуває наразі на стадії дослідження доказів, які надає сторона обвинувачення. А отже вивчення їх на предмет обґрунтованості підозри чи то обвинувачення є неможливим.

Суд, оцінуючи клопотання прокурора, бере лише до уваги той факт, що в передбаченому законом порядку, судом установленим законом, було надано відповідні висновки - наявність обґрунтованої підозри на підставі вагомості доказів саме для обрання запобіжного заходу на стадії досудового розслідування, оскільки такі категорії, на відміну від ризиків, є майже незмінними протягом всього строку розгляду кримінального провадження, а отже вагомість зібраних під час досудового розслідування доказів наразі не викликає сумнівів.

Отже, суд, на підставі розумної оцінки, уважає причетність обвинуваченого до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для вирішення питання щодо подальшого застосування до обвинуваченого запобіжного заходу.

Даючи оцінку доводам, які наведені стороною обвинувачення та захисту, суд погоджується з існуванням ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та їх незмінності, зокрема можливості ОСОБА_8 переховуватися від суду, учинити інший злочин, а також можливість впливу на свідків, як і з вказаними прокурором у судовому засіданні підставами їх існування. Наведенні стороною захисту факти, що обвинувачений має міцні соціальні зв`язки не зменшує встановлених ризиків.

Ці висновки суду свідчать, що наразі існують підстави для продовження застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу.

Слід також узяти до уваги, що хоча потерпіла та свідки вже були допитані, однак це не позбавляє сторони поставити питання про додатковий допит вказаних осіб після дослідження інших видів доказів.

Даючи оцінку доводам сторони захисту, зокрема ненадання разом з клопотанням саме доказів в обґрунтування ризиків, суд ураховує, що ризиками є будь-які фактичні дані. При цьому, такі фактичні дані не можуть бути обмеженими тими фактичними даними, які визначені ст. 84 КПК України. Оскільки такі дані, на думку суду, повинні свідчити лише про можливості існування певних підозр, тобто вірогідності настання наслідків, запобіжником яких є запобіжний захід. А отже, судом наведено існування саме тих достатніх підстав відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України, які, на його думку, є доказами в розумінні положень ч. 1 ст. 177 КПК України.

Однак слід зауважити, що суд не бере до уваги посилання прокурора тяжкість покарання як окрему підставу існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України. Оскільки тяжкість покарання оцінюється судом разом з іншими обставинами, передбаченими ст. 178 КПК України. Крім того, неможливість обґрунтування існування ризику переховування лише тяжкістю покарання, було предметом оцінки Європейського суду з прав людини, зокрема в таких рішеннях Тимошенко проти України та Луценко проти України.

На думку суду, саме обраний запобіжний захід - тримання під вартою, відповідає завданням кримінального провадження, визначеного ст. 2 КПК України, меті застосування запобіжного заходу та особистості обвинуваченого, встановленим обставинам - усунути ризики, які є запобіжником саме належної процесуальної поведінки та співіснування з суспільством.

Судом, відповідно до вимог ст. 178 КПК України, при прийнятті такого рішення, було також вивчено відомості, що характеризують особистість обвинуваченого, які наведені прокурором у клопотанні, а також стороною захисту. Але, їх сукупність не дає підстав аби змінити обраний ОСОБА_8 запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який, що свідчить про необхідність задоволення клопотання прокурора та продовження відповідно до вимог ч. 3 ст. 331 КПК України строку дії запобіжного заходу.

Суд не може узяти в якості підстави відмови в задоволенні клопотання прокурора той факт, що подане ним клопотання не містить дати та текст містить недоліки, зокрема незакінчені вирази. Дійсно, клопотання не містить дати його подання. Однак дане клопотання було подано 19.04.2021 та вручене саме в цей день стороні захисту, про є відповідна відмітка. Тим більше, датування документи чи його відсутність, не утворює таких порушень, які були би підставою для відмову для його розгляду судом клопотання, а захист, посилаючись на відсутність дати, не навів - до яких наслідків чи порушень прав це призвело.

Також не може погодитись суд з тим, що прокурор ОСОБА_7 не є уповноваженим прокурором у даному кримінальному провадженні, оскільки повноважність прокурора судом перевірялась у підготовчому судовому засіданні, та ставилось на обговорення питання наявності у сторін підстав для відводу прокурору.

Слід також зазначити, що судом ураховано позицію, викладену в п. 79, 80 рішення Харченко проти України, на що посилалась сторона захисту. Однак суд не погоджується з тим, що наразі можна вважати тривалість тримання під вартою не обґрунтованою. Оскільки, як то зазначив суд в п. 79 вказаного рішення, тривалість тримання під вартою обґрунтованою не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин, підстав, якими національні органи мотивували свої рішення, та належно задокументованих фактів, на які посилався заявнику своїх клопотаннях про звільнення з-під варти. Таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи. Тим більше, висновки щодо обставин, які були досліджені судом в п. 80 наведеного рішення, не є тотожними обставинами, які існують у даному кримінальному провадженні.

Також суд не вбачає підстав для визначення альтернативного запобіжного заходу в вигляді застави, виходячи зі змісту висунутого обвинувачення та положень ч. 5 ст. 182, ч. 3 ст. 183 КПК України.

Суд не може не узяти до уваги, що обвинувачений посилався на те, що до слідчого ізолятору, де він утримується, 22.03.2021 о 12:30 год. приходили 4 чоловіка, які з обставин даного кримінального провадження чинили на нього моральний тиск. Однак слід зауважити, що суд не надавав будь-яким особам на відвідування обвинувачення в слідчому ізоляторі, а отже ці обставини повинні бути перевірені судом, шляхом надсилання відповідного запиту. Оскільки недотримання державою свого зобов`язання охороняти здоров`я особи, яка тримається під вартою - є негативними зобов`язаннями (утримуватися від втручання в права та свободи), які охоплюються ст. 3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Керуючись статтями 7, 31, 177, 178, 197, 331, 369-372, 376 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 - задовольнити.

Продовжити строк дії обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Альтернативний запобіжний захід у вигляді застави ОСОБА_8 - не визначати.

Ухвала діє до 19.06.2021 та підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Зобов`язати Київський слідчий ізолятор повідомити суд, чи мав факт відвідування ОСОБА_8 22.03.2021 у слідчому ізоляторі будь-якими особами, окрім захисника.

Копію ухвали негайно вручити обвинуваченому та прокурору, а також для виконання конвойній службі.

Копію ухвали в частині запиту на надання інформації надіслати також на виконання Київському слідчому ізолятору.

Ухвала може бути оскаржена в частині продовження строку дії запобіжного заходу до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Оболонський районний суд міста Києва протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала постановлена головуючим суддею в складі суду присяжних одноособово відповідно до вимог абзацу 3 ч. 3 ст. 331 КПК України.

Головуючий суддя ОСОБА_1