Справа №576/937/22 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/1129/23 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2023 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5

розглянувши, без участі сторін, належним чином повідомлених про розгляд справи, у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми, в порядку ч.4 ст. 422-1 КПК України, кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 18 травня 2023 року, якою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 було продовжено обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою,

ВСТАНОВИЛА:

У рамках кримінального провадження №000017 від 17 серпня 2017 року, яке перебуває на розгляді у Шосткинському міськрайонному суді Сумської області, прокурор звернувся з клопотанням про продовження ОСОБА_6 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Своє клопотання прокурор вмотивував тим, що ризики, передбачені п.п.1,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які існували на час обрання щодо обвинуваченого вказаного запобіжного заходу, не зменшились та існують, і запобігти вказаним ризикам шляхом застосування до ОСОБА_6 більш м`яких запобіжних заходів, неможливо.

Ухвалою Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 18 травня 2023 року, клопотання прокурора було задоволено та продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 24 год. 00 хв. 16 липня 2023 року.

Не погодившись з таким судовим рішенням, вважаючи його незаконним, обвинувачений ОСОБА_6 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить замінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що належних та допустимих доказів, якими б підтверджувалось те, що саме він вчинив вказаний злочин, матеріали кримінальної справи не містять, а допитана в якості свідка ОСОБА_7 надає щодо нього неправдиві свідчення.

Про призначення даного кримінального провадження до апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_6 , його захисник ОСОБА_8 були повідомлені належним чином, на підтвердження чого до апеляційного суду надійшли рекомендовані повідомлення про вручення останнім поштового відправлення, а від прокурора надійшли заяви про розгляд справи без його участі.

Враховуючи зазначені обставини, а також те, що в порядку ч.4 ст.422-1 КПК України, ніхто із учасників клопотань про здійснення апеляційного розгляду даного провадження за їх обов`язкової присутності не заявив, колегія суддів вважає за можливе розглядати справу без участі сторін.

А тому, заслухавши доповідь головуючого-судді, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої обвинуваченим апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Так, відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст.177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , вищезазначених вимог Закону дотримався в повному обсязі.

Задовольняючи клопотання прокурора про продовження ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом було встановлено, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України та що ризики, передбачені п.п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України, які існували на момент обрання вказаного запобіжного заходу на даний час не зменшились та існують.

Так, наявність ризику, передбаченого ч. 1 ст. 177 КПК України, було встановлено з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_6 злочину та майбутнього покарання, яке загрожує останньому у разі доведеності його вини, з метою уникнення якого обвинувачений може переховуватись від суду.

Що стосується ризику передбаченого ч. 3 ст. 177 КПК України, то за наявності того, що ОСОБА_6 ніде не працює, постійного місця проживання та соціальних зв`язків не має, що він є особою неодноразово судимою і щодо нього на даний час у суді перебуває декілька кримінальних проваджень, в тому числі і за ст. 187 КК України, судом було вірно встановлено стійку антисоціальну спрямованість особистості останнього та що він може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити те, в якому обвинувачується.

За таких обставин, підставою для продовження ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стали встановлені судом ризики, які існують і не зменшились, а тому, висновок суду про те, що неможливо запобігти вказаним ризикам шляхом застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів, є вмотивованим і з таким висновком погоджується і колегія суддів.

Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого про те, що належних та допустимих доказів, якими б підтверджувалось те, що саме він вчинив вказаний злочин, матеріали кримінальної справи не містять, а допитана в якості свідка ОСОБА_7 надає щодо нього неправдиві свідчення, то колегія суддів при перевірці законності рішення про продовження строку дії запобіжного заходу зазначеним обставинам оцінки не надає та не перевіряє, оскільки питання винуватості чи невинуватості особи у вчиненні злочину, наявність чи відсутність доказів на підтвердження тих, чи інших обставин, є предметом з`ясування суду, який у даному провадженні буде приймати остаточне рішення.

Інших доводів, за яких можливо було б дійти висновку про безпідставність задоволення судом клопотання прокурора та про наявність підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, останнім не наведено, і таких обставин під час апеляційного розгляду даного кримінального провадження колегією суддів не встановлено.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції надав належну оцінку усім обставинам провадження та дійшов вірного висновку про доцільність продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При цьому, колегія суддів звертає увагу і на те, що Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Таким чином, з врахуванням практики ЄСПЛ, а також тих обставин, що злочин, передбачений ч. 3 ст. 187 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , становить небезпеку для суспільства, колегія суддів вважає, що в даному конкретному випадку суспільний інтерес має більшу вагу над повагою до свободи особи, а тому, і з цих підстав, продовження останньому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, є виправданим.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування під час апеляційного розгляду не встановлено, а тому, вказане судове рішення слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404,407,418,419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 18 травня 2023 року, якою обвинуваченому ОСОБА_6 було продовжено обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою - залишити без зміни, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на цю ухвалу - без задоволення.

Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4