Справа № 503/979/23
Провадження №1-кп/503/60/23
УХВАЛА

11 серпня 2023 року Кодимський районний суд Одеської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні, в рамках судового провадження у кримінальному провадженні № 0000567 від 10.06.2023 року, клопотання прокурора Подільської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кодима Одеської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень,передбачених ст. 185 ч.4, 289 ч.2 КК України,

сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_3 , потерпілі ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , обвинувачений ОСОБА_4 , захисник адвокат ОСОБА_7 ,

встановив:

Прокурор звернувся до суду з вище вказаним клопотанням, в якому просить суд застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

В обґрунтування клопотання посилався на те, що 09.06.2023 близько 17 години 00 хвилин ОСОБА_4 , в умовах воєнного стану, введеного в дію Указом Президента України 24.02.2023 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» із 5 години 30 хвилин 24.02.2022 року, та в подальшому неодноразово продовженим Указами Президента України № 133/2022 від 14.03.2022, № 259/2022 від 18.04.2022, № 341/2022 від 17.05.2022, № 573/2022 від 15.08.2022, № 757/2022 від 07.11.2022, № 58/2023 від 06.02.2023 та № 254/2023 від 01.05.2023, прийшов в гості до свого знайомого ОСОБА_5 , який проживає у будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , де з метою виклику господаря через незачинену хвіртку увійшов на територію вказаного домоволодіння, підійшов до будинку, постукав у вікно та в цей час помітив велосипед «Hattrick RST 281 R», жовтого кольору із вставками червоного та синього кольору, який знаходився біля дерев`яної лави навпроти входу до житлового будинку, і в нього виник раптовий умисел спрямований на заволодіння майном ОСОБА_5 , а саме вказаним велосипедом.

В цей же день та час ОСОБА_4 реалізовуючи свій злочинний умисел, діючи в умовах воєнного стану, з урахуванням сприятливої для нього обстановки, яка на його переконання виключала можливість втручання власника чи сторонніх осіб, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно, повторно, таємно, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, підійшов до дерев`яної лави, яка розміщена навпроти входу до житлового будинку та викрав бувший у використанні велосипед «HattrickRST 281 R», жовтого кольору із вставками червоного та синього кольору, вартістю 4950грн.

Після чого, з викраденим майном з місця події зник та розпорядився ним на власний розсуд, завдавши потерпілому збитку на загальну суму 4950 грн (чотири тисячі дев`ятсот п`ятдесят гривень).

Крім того, 17.06.2023 близько 03:00 години, більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не представилось можливим, ОСОБА_4 , проходячи повз територію домоволодіння ОСОБА_6 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , помітив на подвір`ї вказаного домоволодіння мопед SUZUKI LET'S ІІ, сірого кольору, після чого в нього виник злочинний умисел спрямований на незаконне заволодіння зазначеним транспортним засобом.

У подальшому з метою реалізації свого злочинного наміру, в цей же день та час, ОСОБА_4 проник на вище вказану територію домоволодіння ОСОБА_6 частково огородженої парканом з боків, без хвіртки і воріт, де біля будинку зберігався мопед SUZUKI LET'S ІІ, сірого кольору, діючи умисно з урахуванням сприятливої для нього обстановки, яка на його переконання виключала можливість втручання власника чи сторонніх осіб, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, таємно, з корисливих мотивів, всупереч волі користувача транспортного засобу ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, не маючи законної підстави на користування, володіння та розпоряджання, з метою використання його у власних потребах підійшов до вказаного мопеду, утримуючи його руками за кермо, за допомогою фізичної сили викотив вказаний мопед із території домоволодіння ОСОБА_6 .

Після чого сів за кермо де за допомогою ключа, який знаходився в замку запалення, завів двигун та поїхав, таким чином незаконно повторно заволодів мопедом марки «SUZUKI» моделі «LET'S ІІ»,сірого кольору, 1978 року випуску, шасі НОМЕР_1 , двигун НОМЕР_2 , яким користується ОСОБА_6 .

Після чого, з місця події зник, розпорядившись вказаним мопедом на власний розсуд, завдавши потерпілій збитку на загальну суму 13181 грн (тринадцять тисяч сто вісімдесят одна гривня 13 копійок).

Ураховуючи викладене та беручі до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_4 обвинувачується у вчинені тяжких кримінальних правопорушень, санкція яких передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, наявні ризики, передбачені пунктами 1, 3-5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме переховування від суду; незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; а також вчинення іншого кримінального правопорушення, то прокурор вважає необхідним обрати у відношенні обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням застави та покладенням на нього відповідних обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України, а саме прибувати за кожною вимогою до суду; не відлучатись із населеного пункту, в якому проживає, без дозволу суду; не залишати місце постійного проживання цілодобово; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або роботи.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні просив клопотання задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання прокурора про обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та вважав можливим застосувати у відношенні нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. Відзначивши, що має можливість проживати за місцем свого проживання і без реєстрації, домашнє насилля у відношенні батька, яке зазначене у змісті його характеристики, у дійсності було реакцією на захист своєї матері від протиправних дій у відношенні неї її чоловіка (батька обвинуваченого), а також відзначив, що особа вчинивши помилку в житті має право на можливість виправитись.

Захисник при вирішенні внесеного прокурором клопотання покладався на розсуд суду.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали додані до клопотання суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню з огляду на таке.

Згідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно п.4 ч.2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно положень першого і другого речення ч.3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Судом встановлено, що 17.06.2023 року о 16.30 годині ОСОБА_4 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

18.06.2023 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 185 ч.4, 289 ч.2 КК України.

Ухвалою слідчого судді Котовського міськрайонного суду Одеської області від 15.06.2023 року застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 16.30 годині 15.08.2023 року.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення про яке йдеться в пред`явленому обвинуваченні підтверджується зібраними у кримінальному провадженні під час досудового розслідування доказами, які відображені стороною обвинувачення у змісті реєстру матеріалів досудового розслідування, який доданий до обвинувального акту. При цьому, згідно ч.1 ст. 198 КПК України, висловлені в ухвалі суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду.

В свою чергу ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 185 ч.4, 289 ч.2 КК України, які є тяжкими злочинами та санкція яких передбачає основне покарання у вигляді позбавленням волі на строк від 5 до 8 років; раніше не судимий, але самі інкриміновані злочини вчинені з коротким проміжком часу між собою; за місцем свого проживання характеризується негативно; на диспансерному обліку лікаря психіатра не перебуває, але перебуває на диспансерному обліку лікаря нарколога з діагнозом F11.1, у зв`язку з чим та беручи до уваги тяжкість покарання, що загрожуватиме йому у разі визнання винним, та вагомість наявних доказів, суд приходить до висновку про існування ризиків переховування від суду та можливості вчинення іншого кримінального правопорушення, що передбачені пунктами 1 і 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Разом з тим прокурором не доведено існування ризиків, передбачених пунктами 3 і 4 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, зокрема шляхом невиконання або неналежного виконання обов`язків покладених на нього, в тому числі шляхом не з`явлення до суду, оскільки прокурором не надано жодних повідомлень щодо незаконного впливу або спроб такого впливу на свідків.

Для запобігання існуючим ризикам суд приходить до висновку, що необхідно обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто на термін до 09 жовтня 2023 року.

Інший більш м`який запобіжний захід, на погляд суду, не зможе запобігти вищезазначеним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Тому клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про застосування до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту наразі не є обґрунтованим, а відтак і не може бути задоволено судом.

Водночас суд, з огляду на висловлене обвинуваченням твердження про можливість виправлення помилки допущеної у житті, звертає увагу обвинуваченого на ту обставину, що запобіжний захід не є мірою покарання, а тому саме по собі застосування запобіжного заходу до обвинуваченого під час судового розгляду не є ні оцінкою судом самих інкримінованих діянь, а ні не може бути попереднім вирішенням судом питання про подальше покарання, а має за мету виключно забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання встановленим судом ризикам.

Ураховуючи особу обвинуваченого, його матеріальний стан, обставини кримінального провадження, наявність ризиків, передбачених п.1 і 5 ч.1 ст. 177 КПК України, суд вважає, що застава має бути визначена в межах визначених п.2 ч.5 ст. 182 КПК України, а саме 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 161040 грн.

У разі внесення застави, зобов`язати обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду та покласти на нього наступні обов`язки, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України: не відлучатись із населеного пункту, в якому проживає, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або роботи; утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками у даному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон.

При цьому, запропонований прокурором у своєму клопотанні обов`язок у вигляді не залишання обвинуваченим місця свого постійного проживання цілодобово, не передбачений ч.5 ст. 194 КПК України, фактично є змістом запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло цілодобово, а відтак є необґрунтованим обов`язком, який не підлягає задоволенню судом.

Керуючись ст. 131, 132, 177, 183, 193, 194, 196, 205, 315 КПК України,

постановив:

Клопотання прокурора Подільської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 задовольнити.

Обрати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Визначити строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 09 жовтня 2023 року.

Визначити ОСОБА_4 запобіжний захід у виді застави в розмірі 60 (шістдесяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 161040 грн., яка може бути внесена як самим обвинуваченим так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Одеській області.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою протягом дії ухвали.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави, обвинувачений ОСОБА_4 вважається таким, що до нього застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_4 прибувати за кожною вимогою до суду та покласти на обвинуваченого виконання наступних обов`язків визначених ч.5 ст. 194 КПК України, у разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі:

- не відлучатись із населеного пункту, в якому проживає м. Кодима Одеської області, без дозволу суду (засоби для зв`язку: телефони НОМЕР_3 , НОМЕР_4 ; електронна пошта: );

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або роботи;

- утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон.

Копію ухвали про обрання запобіжного заходу вручити обвинуваченому негайно після її проголошення.

Ухвала про обрання запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Копію ухвали для відома та виконання направити начальнику Державної установи «Одеський слідчий ізолятор».

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1