Провадження 1-кп/544/103/2023
Справа №544/979/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2023 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні в залі суду м.Пирятин кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000100 від 14.04.2023, за обвинувальним актом стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Коротчаєво м. Новий Уренгой Тюменської області, зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня, непрацюючого, неодруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, невійськовозобов`язаного, у відповідності до ст. 89 КК України раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.249 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_4 11.04.2023 близько 19 год. 30 хв., маючи умисел, спрямований на незаконне зайняття рибним водним добувним промислом, у період нересту, прибув на берег річки Удай, який знаходиться в с. Мала Круча Пирятинської територіальної громади Лубенського району Полтавської області, де самостійно встановив заборонене для любительського рибальства знаряддя лову - рибацьку мисинову сітку, довжиною 50 м. та висотою 1,5 м., вічко 32*32 мм для незаконного видобування риби.

В подальшому, 14.04.2023, близько 13 год. 00 хв., ОСОБА_4 , порушуючи вимоги ст. 27 Закону України «Про тваринний світ», розділу IV «Правил любительського та спортивного рибальства», затверджених Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України № 700 від 19.09.2022 року, Наказу Державного агентства меліорації та рибного господарства України № 98 від 24.03.2023 «Про встановлення весняно-літньої заборони на лов риби, інших водних біоресурсів у рибогосподарських водних об`єктах в районах діяльності (контролю) Полтавського рибоохоронного патруля у 2023 році», діючи умисно, в період нересту, за допомогою раніше встановленого знаряддя - сітки мисинової, виловив водні живі ресурси, а саме: рибу «Карась сріблястий» загальною кількістю 7 шт., вартістю 1581 грн за одиницю, рибу «Синець» загальною кількістю 8 шт., вартістю 1581 грн за одиницю, рибу «Краснопірка» в кількості 5 шт., вартістю 1564 грн за одиницю, рибу «Плоскирка» в кількості 1 шт., вартістю 1564 грн за одиницю та рибу «Лин» в кількості 1 шт., вартістю 1598 грн за одиницю чим спричинив матеріальних збитків рибогосподарським водним об`єктам України на загальну суму 34 697 грн. (згідно такс затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1209 від 21 листопада 2011 року «Про затвердження такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів») та, відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 10.12.2004 № 17 «Про судову практику у справах про злочини та інші правопорушення проти довкілля», заподіяв істотну шкоду.

Такі дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.1 ст.249 КК України як незаконне зайняття рибним добувним промислом, якщо воно заподіяло істотну шкоду.

Разом з матеріалами кримінального провадження, до суду надана і угода про визнання винуватості, укладена 21 квітня 2023 року між заступником керівника Лубенської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_4 , за участі захисника ОСОБА_5 .

Згідно з угодою ОСОБА_4 під час досудового розслідування повністю визнав свою вину у зазначеному діянні, щиросердно розкаявся, співпрацював з правоохоронними органами. ОСОБА_4 зобов`язується беззастережно визнати свою винуватість у вчиненні правопорушення за ч.1 ст. 249 КК України, у обсязі пред`явленого обвинувачення.

Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_4 буде призначене покарання за ч.1 ст.249 КК України, з урахуванням характеру та тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (у відповідності до ст. 12 КК України є проступком), особи обвинуваченого, який відповідно до ст. 89 КК України не судимий, обставин, що пом`якшують покарання (щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину), відсутніх обставин, що обтяжують покарання, у виді одного року обмеження волі. Також сторонами узгоджена можливість звільнення ОСОБА_4 від відбуття покарання у виді обмеження волі на підставі ст. 75 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість, щиро кається у вчиненому та погоджується на призначення узгодженого покарання, просив затвердити угоду. При вирішенні цивільного позову прокурора покладається на розсуд суду.

Захисник обвинуваченого не заперечував проти затвердження даної угоди.

Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з наступного.

Дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування правильно кваліфіковані за ч.1 ст.249 КК України як незаконне зайняття рибним добувним промислом, якщо воно заподіяло істотну шкоду.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винуватим, віднесене до проступку, а отже угода відповідає вимогам закону.

Судом установлено, що ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч.4 ст.474 КПК України, а також укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Обвинуваченому роз`яснено наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені п.1 ч. 1 ст. 473 КПК, положення ч. 5 ст. 474 КПК, а саме, обмеження його права на оскарження вироку в апеляційному та касаційному порядку, відмова від права на судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, допиту під час судового розгляду свідків обвинувачення, подачі клопотання про виклик свідків і надання доказів, що свідчать на його користь, крім того, йому роз`яснено наслідки невиконання угоди, передбачені ч. 1 ст. 476 КПК.

Також установлено, що умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального Кодексу та Кримінального Кодексу України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

Обвинувачений ОСОБА_4 погоджується на призначення узгодженого покарання.

Підстави для відмови в затвердженні даної угоди, передбачені ч.7 ст. 474 КПК України, відсутні.

Відповідно до ч. 2 ст. 75 КК суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання вини, якщо сторонами угоди узгоджено покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Згідно приписів пункту першого частини третьої статті 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди.

Виходячи з викладеного суд приходить до висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної міжзаступником керівника Лубенської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_4 , за участі захисника ОСОБА_5 .

У кримінальному провадженні прокурором Лубенської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_6 заявлено цивільний позов в інтересах держави в особі Пирятинської міської ради Лубенського району Полтавської області до ОСОБА_4 на суму 34697 грн. з посиланням на те, що своїми неправомірними діями обвинувачений завдав істотної шкоди водним біоресурсам України.

Водночас, відповідно до п. 6.16 Положення про органи рибоохорони Державного агентства рибного господарства України, затвердженого Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України 19.01.2012 № 26, ораном, уповноваженим самостійно та через органи прокуратури подавати позови про відшкодування шкоди, заподіяної суб`єктами господарювання та громадянами внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів, визначено управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в області, які діють у складі Держрибагентства України.

Відповідно до частини першої статті 48 ЦПК України сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач. Суд, розглядаючи справу, повинен вирішити питання про правильність визначення процесуальної правосуб`єктності сторін, зокрема, що позивач дійсно є суб`єктом тих прав, законних інтересів та юридичних обов`язків, які становлять зміст спірних правовідносин і з приводу яких суд повинен ухвалити судове рішення. Нормами ЦПК України не передбачено можливості заміни позивача чи залучення особи як співпозивача. Водночас Верховний Суд зазначає, що встановивши те, що правовідносини не порушують прав і законних інтересів позивача, суд не повинен вдаватися до перевірки ефективності обраного позивачем способу захисту та правової оцінки по суті спору, встановлення обставин наявності/відсутності ідентифікуючих ознак, оскільки вказане є самостійною, достатньою підставою для відмови в позові (аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 04.12.2019 у справі № 910/15262/18, від 03.03.2020 у справі № 910/6091/19, від 16.10.2020 у справі № 910/12787/17).

Враховуючи, що прокурором поданий цивільний позов в інтересах неналежного позивача, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог прокурора.

Також встановлено, що ухвалою Пирятинського районного суду Полтавської області від 19.04.2023 року накладено арешт на риболовецьку мисинову сітку довжиною 50 м. та висотою 1,5 м., вічко 32*32 мм та незаконно добуту рибу.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Згідно з ч. 9 ст. 100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Відповідно до ч. 10 ст. 100 КПК України застосування спеціальної конфіскації здійснюється тільки після доведення в судовому порядку стороною обвинувачення, що власник (законний володілець) майна знав про їх незаконне використання.

Згідно з ч. 1 ст. 96-1 КК України, спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а так само передбаченого зокрема ч. 1 ст. 249 КК України.

Спеціальна конфіскація застосовується на підставі обвинувального вироку суду (ч. 2 ст. 96-1 КК України).

Відповідно до п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 96-2 КК України, спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно: 3) були предметом кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, переходять у власність держави; 4) були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Беручи до уваги те, що риболовецька мисинова сітка довжиною 50 м. та висотою 1,5 м., вічко 32*32 мм використані як знаряддя вчинення кримінального правопорушення, а добута риба є предметом кримінального правопорушення, тому до вказаних речових доказів необхідно застосувати спеціальну конфіскацію на користь держави.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 не застосовувався.

Керуючись ст.ст.314, 373, 374, 471, 473-475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Угоду про визнання винуватості від 21 квітня 2023 року, укладену між заступником керівника Лубенської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_4 , за участі захисника ОСОБА_5 - затвердити.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.249 КК України, та призначити узгоджене покарання за даним законом у виді обеження волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді обмеження волі з іспитовим строком один рік.

На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Скасувати арешт накладений ухвалою Пирятинського районного суду Полтавської області від 19.04.2023 року на риболовецьку мисинову сітку довжиною 50 м. та висотою 1,5 м., вічко 32*32 мм та незаконно добуту рибу (рибу «Карась сріблястий» загальною кількістю 7 шт., рибу «Синець» загальною кількістю 8 шт., рибу «Краснопірка» в кількості 5 шт., рибу «Плоскирка» в кількості 1 шт., рибу «Лин» в кількості 1 шт.).

На підставі ст.ст. 96-1 та 96-2 КК України застосувати спеціальну конфіскацію, якою речові докази: риболовецьку мисинову сітку довжиною 50 м. та висотою 1,5 м., вічко 32*32 мм та незаконно добуту рибу (рибу «Карась сріблястий» загальною кількістю 7 шт., рибу «Синець» загальною кількістю 8 шт., рибу «Краснопірка» в кількості 5 шт., рибу «Плоскирка» в кількості 1 шт., рибу «Лин» в кількості 1 шт. ) конфіскувати в дохід держави.

Речовий доказ - DVD-R диск з відеозаписом огляду місця події від 17.04.2023 залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження.

В задоволенні позову заступника керівника Лубенської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_6 в інтересах держави в особі Пирятинської міської ради Лубенського району Полтавської області до ОСОБА_4 про відшкодування збитків, завданих кримінальним правопорушенням відмовити.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених частиною четвертою статті 394 КПК України, до Полтавського апеляційного суду через Пирятинський районний суд Полтавської області протягом 30 днів із дня його проголошення.

Відповідно до ч.2 ст.394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набуває законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя - ОСОБА_1