Провадження № 1-кс/686/5014/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2023 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника особи, в інтересах якої подана скарга - адвоката ОСОБА_3 , особи, в інтересах якої подана скарга - ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_3 , подану в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Хмельницькому ОСОБА_5 від 04.05.2023 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000179 від 26.02.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, ч.1 ст.135 КК України,

встановив:

Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернулася до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду із указаною скаргою на постанову слідчого про відмову у задоволенні потерпілим.

Вважає постанову слідчого незаконною і необґрунтованою.

А тому просить постанову слідчого скасувати.

В судовому засіданні ОСОБА_4 і його представник ОСОБА_3 подану скаргу підтримали, просили задовольнити.

Слідчий, будучи належним чином повідомленими про дату та час розгляду скарги, у судове засідання також не з`явився, що у відповідності до вимог ч. 3 ст. 306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

Разом із цим, від органу досудового розслідування надійшли матеріали кримінального провадження №0000179 .

Дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов такого висновку.

Слідчий суддя установив, що першим слідчим відділом ТУ ДБР, розташованого у м.Хмельницькому здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000179 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.366 КК України, ч.1 ст.135 КК України.

Кримінальне провадження розслідується з приводу обставин того, що ОСОБА_4 не було надано своєчасної належної медичної допомоги під час затримання та не було вжито заходів для з`ясування фактичного стану здоров`я затриманого й для надання йому невідкладної медичної допомоги, якої як стверджує ОСОБА_6 він потребував, чим залишено його у небезпеці.

Постановою слідчого першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Хмельницькому ОСОБА_5 від 04.05.2023 у задоволенні клопотання представника ОСОБА_4 відмовлено.

Основним і єдиним аргументом для відмови слідчий у постанові зазначає те, що у кримінальному провадженні на момент звернення із клопотанням не підтверджено при яких обставинах ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження, не встановлено чи був затриманий ОСОБА_4 завідомо залишений без допомоги.

Згідно п.5 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Кримінальний процесуальний кодекс однаково зобов`язує і слідчого, і прокурора під час кримінального провадження неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана ВР України, вимог інших актів законодавства.

Згідно з п.18 ч.1 ст.3 КПК України, до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні.

Окрім цього, згідно з положеннями ч. 3 ст. 26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Статтею 307 КПК України передбачено вичерпний перелік процесуальних рішень слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування, а саме: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Відповідно до ч.1 ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Згідно із ст.55 КПК України, в основі набуття фізичною особою статусу потерпілого кримінальному провадженні лежить одночасна сукупність таких умов: фактичної (завдання кримінальним правопорушенням відповідної шкоди) та формальної (подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого). Перевірка, розгляд та вирішення такої заяви законом не передбачаються, тому статусу потерпілого особа набуває автоматично за наявності вказаних вище умов.

Разом з тим, ч.5 ст.55 КПК України, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

За змістом цієї норми, слідчий або прокурор, у визначених випадках, має право винести вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим.

У силу ч. 5 ст. 110 КПК України, мотивувальна частина постанови слідчого повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставою для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України.

Із оскаржуваної постанови від 06.03.2023 слідує, що у ній відсутні посилання на очевидні та достатні підстави того, що ОСОБА_4 не завдано шкоди внаслідок обставин, які викладені у заяві про вчинення кримінального правопорушення, зокрема щодо ненадання йому невідкладної медичної допомоги та залишення унаслідок цього у небезпеці.

Висновок слідчого про те, що у кримінальному провадженні на момент звернення із клопотанням не підтверджено при яких обставинах ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження не може слугувати підставою для відмови у набутті ОСОБА_4 процесуального статусу потерпілого, оскільки сам по собі факт наявності у ОСОБА_4 тілесних ушкоджень на момент його затримання не є предметом досудового розслідування.

Разом із цим, установлення того, чи був ОСОБА_4 залишений без допомоги має здійснюватися під час досудового розслідування та не свідчить про відсутність матеріальних і процесуальних підстав, визначених у ст.55 КПК України для набуття ним статусу потерпілого.

Слідчий не звернув увагу на те, що з матеріалів кримінального провадження вбачається, що 23.12.2016 в ITT №1 м. Хмельницький ГУНП в Хмельницькі області дійсно був доставлений затриманий громадянин ОСОБА_6 , у якого при звірці з базою даних ITT «Custodi records» перед поміщенням до ITT виявлено видимі тілесні ушкодження, а саме: садно під лівим оком, подряпини носа та лівій нозі сліди обмороження.

У подальшому, під час перебування ОСОБА_4 під вартою, йому ампутовано 2 пальці лівої ступні.

Саме із цим він пов`язує заподіяння йому шкоди.

Відтак, слідчий суддя приходить до висновку про необґрунтованість постанови слідчого, висновки якої не відповідають встановленим обставинам у кримінальному провадженні.

З огляду на наведені обставини, скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.110, 303-307 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Скаргу задовольнити.

Постанову слідчого першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Хмельницькому ОСОБА_5 від 04.05.2023 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000179, скасувати.

Зобов`язати слідчого, який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженню №0000179 повторно розглянути і вирішити клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про визнання його потерпілим в порядку ст. 55 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя