КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/2887/2023 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 183 КПК Доповідач: ОСОБА_2
Єдиний унікальний номер № 369/5455/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2023 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу з використанням відеоконференцзв`язку з Державною установою «Київський слідчий ізолятор» захисника ОСОБА_6 , з внесеними захисником ОСОБА_7 доповненнями до неї, в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 квітня 2023 року, -

за участю:

прокурора - ОСОБА_9 ,

підозрюваного - ОСОБА_8 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14.04.2023 року задоволено клопотання старшого слідчого СВ Бучанського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_10 , погоджене прокурором Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 10 червня 2023 року включно, з визначенням розміру застави у межах 80 (вісімдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить в сумі 214 720 (двісті чотирнадцять тисяч сімсот двадцять) гривень, із визначенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України у разі її внесення щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Марганець Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, одруженого, який має на утримані малолітню дитину, тимчасово не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_6 подала в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14.04.2023 року та постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту чи особистого зобов`язання.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник зазначає, що ухвала слідчого судді є недостатньо мотивованою та необґрунтованою.

При цьому апелянт стверджує, що під час розгляду клопотання не було доведено, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а також не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні.

Також автор апеляції звертає увагу, що ОСОБА_8 раніше не судимий, одружений, має на утриманні малолітню дитину, має постійне місце проживання, співпрацює з органами досудового розслідування, позитивно характеризується по місцю роботи, а також має намір захищати інтереси держави в Збройних силах України.

На думку захисника, слід звернути увагу на визначений розмір застави, який є завідомо непомірним для підозрюваного, не враховано при визначенні розміру застави майновий стан підозрюваного ОСОБА_8 .

В доповненнях до апеляційної скарги захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , просить долучити до матеріалів справи та дослідити наступні документи: заяву ФОП ОСОБА_11 від 12.05.2023 року, в якій зазначено що під час співбесіди, в тому числі перевірки практичних навичок, ОСОБА_8 проявив себе як кваліфікований спеціаліст, якого ФОП ОСОБА_13 , у разі зміни йому запобіжного заходу, готовий офіційно взяти на роботу; витяг з ЄДРПОУ ФОП ОСОБА_11 ; заяву від 10.05.2023 року, в якій власник квартири в якій проживав ОСОБА_8 - ОСОБА_14 зазначає, що не заперечує проти того, що у разі застосуванні ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, щоб останній проживав в квартирі, яка йому належить на праві приватної власності; інформаційну довідку з ДРРПННМ, яка підтверджує право власності ОСОБА_14 ; свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 23.10.2004 року; заяву ОСОБА_15 від 09.05.2023 року про бажання співпрацювати зі слідством; заяву ОСОБА_15 від 09.05.2023 року, якою останній повідомив свій пароль від вилученого в нього телефону, та в якій зазначив, що готовий співпрацювати зі слідством та наміру переховуватись немає.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу, з внесеними доповненнями до неї, і просили її задовольнити, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як вбачається з наданих в апеляційний суд матеріалів, що Бучанським районним управлінням поліції ГУНП в Київській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0001328, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.04.2023 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

Органом досудового розслідування встановлено, що 12.04.2023 року, приблизно о 14 год. 20 хв. ОСОБА_8 перебуваючи на відкритій ділянці місцевості за адресою: АДРЕСА_3 , діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, посягаючи на встановлений Законом порядок обігу наркотичних засобів та охорону здоров`я населення, всупереч положенням Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», незаконно, не маючи на те спеціального дозволу зберігав з метою збуту у особливо великих розмірах психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін, маса якого становить 31,502 г., а саме тримав у руках при собі пакет в якому в картонну коробку заздалегідь помістив прозорий зіп-пакет із вищевказаною речовиною.

Одразу після цього, ОСОБА_8 був виявлений працівниками поліції у порядку ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію», у зв`язку з підозрілою поведінкою.

На запитання поліцейського, щодо наявності у ОСОБА_8 при собі заборонених обігом предметів чи речовин, останній повідомив, що зберігає при собі психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін. Після чого, на місце події було викликано слідчо-оперативну групу відділення поліції № 1 Бучанського РУП ГУНП в Київській області, де 12.04.2023 року, у період часу з 16 год. 13 хв. по 16 год. 41 хв. за адресою: АДРЕСА_3, на відкритій ділянці місцевості, ОСОБА_8 , в присутності двох понятих видав співробітнику поліції вищевказану речовину білого кольору. Вказану речовину у присутності понятих було поміщено до полімерного сейф пакету PSP 1212866.

Згідно висновку експерта за проведеною експертизою матеріалів речовин та виробів, надані на дослідження речовини містить в своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін. Загальна маса амфетаміну в порошкоподібних речовинах становить 31,502 г.

Таким чином, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, а саме незаконне зберігання з метою збуту психотропних речовин в особливо великих розмірах

13.04.2023 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

14.04.2023 року (клопотання датоване 13.04.2023 року) старший слідчий СВ Бучанського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_10 за погодженням із прокурором Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_9 подав клопотання до Києво-Святошинського районного суду Київської області про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14.04.2023 року задоволено клопотання старшого слідчого та застосовано щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 10 червня 2023 року включно, з визначенням розміру застави у межах 80 (вісімдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить в сумі 214 720 (двісті чотирнадцять тисяч сімсот двадцять) гривень, із визначенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України у разі її внесення.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності зазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що зазначені вимоги закону суддею дотримані.

Застосовуючи відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя перевірив, що в матеріалах провадження є достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні нимкримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.Вагомість даних щодо причетності підозрюваної до вчинення зазначених кримінальних правопорушень доведена прокурором та сумнівів щодо їх достатності не викликала.

Системний аналіз норм КПК України та практики ЄСПЛ свідчить про наявність в КПК України понять, які відповідають різним стандартам доказування (переконання) - достатніх підстав (доказів), обґрунтованої підозри, поза розумним сумнівом.

Стандарт достатніх підстав (доказів) використовується в широкому колі різноманітних ситуацій, що виникають в ході кримінального провадження, тому вони не є сталими, а залежать від конкретної ситуації, мети постановлення тих чи інших процесуальних рішень, вчинення процесуальних дій та їх правових наслідків. При цьому вони застосовуються як для прийняття процесуальних рішень слідчим суддею, судом (наприклад, статті 157, 163, ч. 5 ст. 234, 260 КПК України), так і слідчими, прокурорами (зокрема, статті 134, 271, 276 КПК України).

Рівень обґрунтованості, доведеності підозри має бути співмірним зі ступенем обмеження прав і свобод підозрюваного, що випливають та/бо можуть бути пов`язані із прийняттям відповідного процесуального рішення чи вчинення процесуальної дії. При цьому чим більшим є втручання в права, свободи і законні інтереси людини, тим більшою має бути «вага» і «якість» доказів, якими обґрунтовується її причетність до скоєння відповідного кримінального правопорушення. Отже стандарт доказування (переконання) поступово зростає з перебігом ефективного розслідування, а втручання у права і свободи особи потребує більш глибокого обґрунтування, що повною мірою узгоджується із об`єктивним розширенням можливостей сторони обвинувачення в цьому напрямку.

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене в національному законодавстві. Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (частини 5 статті 9 КПК). Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (наприклад, пункт 32 рішення у справі Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom від 30.08.1990 (заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86) термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (пункт 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04).

Враховуючи, що стандарт достатніх підстав (доказів) є нижчим ніж стандарту обґрунтованої підозри, для цілей повідомлення особі про підозру він передбачає наявність доказів, які лише об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним кримінальним правопорушенням (демонструють причетність до його вчинення) і вони є достатніми, щоб виправдати подальше розслідування до висунення обвинувачення або спростування такої підозри.

Як вбачається з матеріалів, наданих до суду апеляційної інстанції, доказів, які пов`язують підозрюваного до кримінального правопорушення, достатньо аби виправдати подальше розслідування та застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії кримінального розслідування (Мюррей проти Сполученого Королівства).

У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_8 з вчиненим кримінальним правопорушенням підтверджується наявними доказами долученими до клопотання та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Сукупність цих доказів дають підстави вважати, що причетність ОСОБА_8 до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення є обґрунтованою, що дає підстави для застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою здійснення подальшого розслідування.

При цьому на даному етапі провадження колегія суддів не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, наявність чи відсутність в діях підозрюваного складу того чи іншого кримінального правопорушення, адже такі висновки опосередковано пов`язані з питанням винуватості особи у вчиненні злочину. Крім того, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, їх кваліфікація та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час досудового розслідування. Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Також, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, на які вказує старший слідчий у клопотанні, існують та підтверджуються матеріалами провадження, а саме, що підозрюваний ОСОБА_8 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Отже, за результатами розгляду клопотання, як того вимагає закон, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що прокурором під час судового розгляду доведено, що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою не зможе забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_8 покладених на нього процесуальних обов`язків.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки специфіка вчинення кримінальних правопорушень та суворість можливого покарання за вчинене не дає підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Доводи захисника, за змістом апеляційної скарги, про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також відсутність обставин, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження. Отже, твердження про незаконність висновків суду щодо необхідності застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 є безпідставними, оскільки суперечать наявним у матеріалах провадження доказам, які містять фактичні дані на підтвердження наведених слідчим суддею в ухвалі обставин.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, уповноважені органи влади повинні приділити визначенню застави стільки ж уваги, скільки вирішенню питання про необхідність тримання особи під вартою.

Згідно з ч. 1 ст. 182 КПК України, застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається у таких межах:

1) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

3) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як зазначено в ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої длязабезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Виходячи з прецедентної практики Європейського суду з прав людини, уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність тримання обвинуваченого під вартою. Визначаючи суму застави, суди повинні брати до уваги ризик того, що підозрюваний може ухилитися від покарання, обставини особистого життя та тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя правильно, з урахуванням та в межах вимог ст. 182 КПК України, а також з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, оцінивши також тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_8 , дані про його особу та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, визначив останньому заставу у межах 80 (вісімдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить в сумі 214 720 (двісті чотирнадцять тисяч сімсот двадцять) гривень, що зможе належним чином забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків у випадку внесення застави.

Підстав вважати, що слідчим суддею під час визначення розміру застави не було враховано положення п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України у колегії судді немає, оскільки це є право суду, а не обов`язок не визначати заставу у даному випадку.

Зважаючи на викладене, рішення слідчого судді є законним, обґрунтованим і вмотивованим, оскільки постановлене згідно норм кримінального процесуального закону з ретельним дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України, та ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, в порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження, натомість інші доводи та твердження захисника про які йдеться в поданій апеляційній скарзі, з внесеними доповненнями до неї, колегія суддів апеляційної інстанції вважає безпідставними, у зв`язку з чим приходить до висновку про залишення її без задоволення, а оскаржуваної ухвали слідчого судді - без змін.

Керуючись ст. ст. 176 - 178, 183, 194, 196, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 квітня 2023 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого СВ Бучанського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_10 , погоджене прокурором Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 10 червня 2023 року включно з визначенням розміру застави у межах 80 (вісімдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить в сумі 214 720 (двісті чотирнадцять тисяч сімсот двадцять) гривень, із визначенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України у разі її внесення щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , з внесеними доповненнями до неї, в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________________ _______________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3