Справа № 302/1539/18
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

22.12.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретарки судових засідань ОСОБА_4 ,

та учасників судового розгляду: прокурорки ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 11-кп/4806/254/20, за апеляційною скаргою, яку подав прокурор Міжгірського відділу Хустської місцевої прокуратури ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ :

Ухвалою Міжгірського районного суду Закарпатської області від 29 січня 2019 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, українець, освіта повна загальна середня, не працюючий, не одружений, раніше не судимий,

звільнений від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 296 КК України у зв`язку з примиренням із потерпілим, а кримінальне провадження закрито.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_7 не обирався.

Процесуальних витрат, цивільного позову та речових доказів немає.

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

30 липня 2018 року приблизно о 23-й годині 30 хвилин, ОСОБА_7 у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на вулиці біля кафе «Оболонь», що розташоване в с. Синевирська Поляна Міжгірського району Закарпатської області, діючи умисно, безпричинно та свідомо, грубо порушуючи громадський порядок, із мотивів явної неповаги до суспільства, з особливою зухвалістю, у присутності сторонніх осіб, підійшов до ОСОБА_8 та наніс йому один удар кулаком руки в ділянку обличчя та один удар в область плеча, від яких ОСОБА_8 впав на землю і пошкодив колінні суглоби та спину. В результаті протиправних дій ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_8 спричинені тілесні ушкодження, які відповідно до висновку судово-медичного експерта № 158 від 08.08.2018 та Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995, кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я.

Вчинені ОСОБА_7 дії кваліфіковані за ч. 1 ст. 296 КК України хуліганство, тобто, грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю.

В ухвалі суду вказується на те, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення невеликої тяжкості, вину визнав, щиро розкаявся, за місцем проживання характеризується позитивно, кримінальне правопорушення вчинив уперше, з потерпілим ОСОБА_8 примирився і в останнього відсутні претензії до обвинуваченого, який погоджується щодо звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження. Тому, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність законної підстави для задоволення поданого обвинуваченим ОСОБА_7 клопотання про його звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження щодо нього.

В апеляційній скарзі прокурор Міжгірського відділу Хустської місцевої прокуратури ОСОБА_6 вказує на те, що ухвала суду першої інстанції є незаконною у зв`язку з невідповідністю викладених у ній висновків фактичним обставинам кримінального провадження та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Посилається на те, що суд першої інстанції безпідставно звільнив обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням із потерпілим ОСОБА_8 , взявши до уваги те, що ОСОБА_7 вперше притягується до кримінальної відповідальності за вчинення злочину невеликої тяжкості, з потерпілим примирився, вину визнав та щиро розкаявся, - не врахувавши те, що діями ОСОБА_7 спричинено шкоду не лише потерпілому ОСОБА_8 , а й суспільним відносинам та загальноприйнятій моральності, так як подія мала місці на вулиці у громадському місці та в присутності інших сторонніх осіб. Просить ухвалу скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали, думку прокурорки ОСОБА_5 , яка підтримала апеляційну скаргу і просила скасувати ухвалу суду, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Апеляційна скарга розглядається за відсутності сторони захисту та потерпілої сторони, неявка яких, з огляду на положення ч. 4 ст. 405 КПК України, не перешкоджає її розгляду. Приймаючи рішення про розгляд апеляційної скарги за відсутності вищевказаних сторін береться до уваги те, що вони належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, клопотань чи заяв про відкладення її розгляду не подавали, апеляційним судом обов`язковість їхньої явки на розгляд справи не визнавалась.

Доводи апеляційної скарги про незаконність оскаржуваної ухвали суду першої інстанції колегія суддів визнає обґрунтованими з таких підстав.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. ст. 370, 372 КПК України судове рішення (ухвала) повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення. У мотивувальній частині ухвали зазначаються:суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається; встановлені судом обставини з посиланням на докази, а також мотиви неврахування окремих доказів; мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Відповідно до ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до статті 46 КК України (у редакції, яка діяла на момент вчинення інкримінованих ОСОБА_7 діянь), особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Відповідно до приписів цієї норми матеріального права для застосування ст. 46 КК України необхідно встановити, як правило, сукупність всіх перелічених елементів.

Колегія суддів вважає, що вказані вище вимоги кримінального процесуального, а також кримінального законів судом першої інстанції не були дотримані.

Так, апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю.

З матеріалів кримінального провадження убачається, що суд першої інстанції постановив рішення про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілим, однак із журналу судового засідання не убачається, що судом досліджувались наявні у матеріалах кримінального провадження докази, у тому числі і відомості про особу обвинуваченого.

Тому, висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_7 вперше вчинив кримінальне правопорушення та позитивно характеризується за місцем проживання не може визнаватися таким, що відповідає дослідженим у судовому засіданні доказам.

Вказане свідчить про те, що викладені у судовому рішенні висновки не підтверджені доказами (відомостями про особу обвинуваченого) дослідженими у судовому засіданні.

Крім того, заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги прокурора про те, що діями ОСОБА_7 спричинено шкоду не лише потерпілому ОСОБА_8 , а й суспільним відносинам та загальноприйнятій моральності, так як подія мала місці на вулиці в громадському місці та в присутності інших сторонніх осіб.

При цьому, апеляційний суд вважає, що зміст ст. 46 КК України свідчить про те, що не є передумовою звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі цієї норми вчинення кримінального правопорушення, яким заподіяна шкода державі або суспільству.

Так, апеляційний суд звертає увагу на те, що перелік кримінальних правопорушень, що можуть бути передумовою звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України, обмежується як колом їх суб`єктів, так і колом потерпілих, а безпосереднім об`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, є громадський порядок і, відповідно, дії обвинуваченого ОСОБА_7 кваліфіковано як вчинення кримінального правопорушення, що посягає на громадський порядок, так і проти життя та здоров`я особи.

На підставі наведеного вище, апеляційний суд доходить висновку про те, що не з`ясування судом першої інстанції відомостей про особу обвинуваченого ОСОБА_7 свідчить про передчасність та безпідставність висновку про те, що ОСОБА_7 вперше вчинив кримінальне правопорушення, і при цьому суд першої інстанції залишив поза увагою той факт, що дії обвинуваченого ОСОБА_7 кваліфіковано не лише як вчинення кримінального правопорушення проти життя та здоров`я особи, а також і як діяння проти громадського порядку.

Тому, висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Отже, судом першої інстанції було допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосовано закон, який не підлягав застосуванню, що призвело до безпідставного звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України та закриття кримінального провадження, що відповідно до ч. 1 ст. 409, ч. 1 ст. 412 КПК України є безумовною підставою для скасування судового рішення.

Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд позбавлений можливості ухвалити остаточне рішення за результатами розгляду даного кримінального провадження, оскільки судом першої інстанції не було здійснено розгляд обвинувального акту по суті, і при цьому в апеляційній скарзі ставиться питання про направлення кримінального провадження до суду першої інстанції на новий судовий розгляд.

Враховуючи те, що діючим КПК України не врегульовано питання призначення нового розгляду кримінального провадження після скасування судом апеляційної інстанції ухвали про його закриття з підстав істотного порушення судом вимог кримінального процесуального закону та неправильного застосування закону про кримінальну відповідальність, апеляційний суд вважає за необхідне застосувати дію ст. ст. 7, 9 КПК України.

Так, ч. 6 ст. 9 КПК України передбачає, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 КПК України.

Відповідно до положень ст. 7 КПК України зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, законність, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, публічність, диспозитивність, гласність і відкритість судового провадження та його розумність строків.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції, яка прийнята з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність, підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції.

Під час нового судового розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_7 суду першої інстанції необхідно дотриматись вимог кримінального процесуального закону, врахувати наведене вище, повно й всебічно розглянути кримінальне провадження, дослідити приєднані до обвинувального акту докази, дати їм належну оцінку, і прийняти законне та обґрунтоване рішення, з урахуванням положень ст. ст. 370-374 КПК України.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу, яку подав прокурор Міжгірського відділу Хустської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , задовольнити.

Ухвалу Міжгірського районного суду Закарпатської області від 29 січня 2019 року, якою ОСОБА_7 звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 296 КК України, у зв`язку з примиренням із потерпілим, а кримінальне провадження закрито, - скасувати, а кримінальне провадження направити до суду першої інстанції на новий судовий розгляд.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: