У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2023 року м. Миколаїв

Суддя судової палати у кримінальних справах Миколаївського апеляційного суду ОСОБА_1 , ознайомившись із апеляційною скаргою ОСОБА_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 156, ч.4 ст.152 КК України.

встановив:

Корабельним районним судом м. Миколаєва 26.01.2023 року встановлено неможливість розгляду судом питання про продовження строку тримання під вартою в установленому цим Кодексом порядку за клопотанням прокурора відносно обвинуваченого ОСОБА_2 , який перебуває у ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» і який повинен був приймати участь в розгляді вищевказаного клопотання в режимі відеоконференції.

В зв`язку з відсутністю електропостачання в Корабельному районному суді м. Миколаєва 26.01.2023 року, розгляд клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_2 , був неможливим з незалежних від суду обставин.

Тому при вирішенні питання про строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_2 суд першої інстанції керувався положеннями ч.6 ст. 615 КПК України в редакції ЗУ від 03.03.2022 року № 2111/XI, згідно з якими у разі закінчення строку дії ухвали суду про тримання під вартою та неможливістю розгляду судом питання про продовження строку тримання під вартою в установленому цим Кодексом порядку обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою вважається продовженим до вирішення відповідного питання судом, але не більш ніж два місяці.

Обвинуваченому ОСОБА_2 було направлено судове повідомлення стосовно вищезазначеного рішення від 26.01.2023року за вихідним 487/1882/22.

Не погоджуючись з таким повідомленням суду першої інстанції, обвинувачений подав апеляційну скаргу.

Вирішуючи питання про обґрунтованість апеляційної скарги, апеляційний суд зазначає, що згідно до ч. 1 ст. 392 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: вироки, крім випадків, передбачених статтею 394 цього Кодексу; ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; інші ухвали, у випадках, передбачених цим Кодексом.

Як вбачається з ч. 2 ст. 392 КПК України ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першої цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті.

Ухвали суду про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, підлягають апеляційному оскарженню в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Як вбачається із наданих матеріалів, судом не ухвалювалось рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_2 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Учасникам кримінального провадження повідомлено, в порядку, визначеному ст. 615 КПК України, що запобіжний захід у вигля ді тримання під вартою вважається продовженим.

При цьому судом апеляційної інстанції враховується, що відповідно до ч. 6 ст. 615 КПК України у разі закінчення строку дії ухвали суду про тримання під вартою та неможливості розгляду судом питання про продовження строку тримання під вартою в установленому цим Кодексом порядку обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою вважається продовженим до вирішення відповідного питання судом, але не більше ніж на два місяці.

Таким чином, положення даної норми закону застосовуються автоматично, як наслідок виникнення зазначених у її диспозиції обставин і не потребують прийняття будь-якого процесуального рішення, у тому числі судового.

Оскільки відсутнє рішення суду першої інстанції, щодо продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_2 , а нормами діючого КПК України не врегульовано оскарження повідомлення про продовження строків тримання під вартою відповідно до ст. 615 КПК України, то суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті провадження, згідно з ч.4 ст. 399 КПК України.

Керуючись ст.392, 399 КПК України,-

постановив:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 156, ч.4 ст.152 КК України.

Копію ухвали невідкладно надіслати апелянту разом з апеляційною скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її постановлення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду ОСОБА_1