КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа 11-кп/824/3789/2022 Головуючий у 1-ій інстанції: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора Солом`янської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_9 на вирок Солом`янського районного суду міста Києва від 22 серпня 2022 року щодо ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0000090, -

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Солом`янського районного суду міста Києва від 22 серпня 2022 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у с. Красностав Славутського району Хмельницької області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Волочинського районного суду Хмельницької області від 04.12.2020 року за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді арешту на строк 6 місяців, звільненого за відбуттям строку покарання 09.12.2021 року,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, та призначено покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді арешту на строк 6 місяців.

Строк відбування покарання обчислювати з 13.06.2022 - з дня його фактичного затримання, зарахувавши в строк відбування остаточного покарання, строк перебування в слідчому ізоляторі (попереднього ув`язнення) по день набрання вироком законної сили за правилами ч. 5 ст. 72 КК України.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 31 серпня 2022 року уточнено строк обрахування вироку: строк відбування покарання ОСОБА_7 необхідно обчислювати з 19 липня 2022 року, також зарахувати в строк відбування остаточного покарання, строк фактичного затримання з 13.06.2002 року по 15.06.2022 року. Строк перебування в слідчому ізоляторі (попереднього ув`язнення) по день набрання вироком законної сили рахувати за правилами ч. 5 ст. 72 КК України.

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_7 13.06.2022близько 16:30 год. повторно відкрито викрав чуже майно потерпілої ОСОБА_10 - вирвав з рук мобільний телефон марки «Meizu», білого кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 .

Згідно даних висновку експерта №СЕ-19/111-22/21634-ТВ від 27.06.2022, ринкова вартість мобільного телефону марки «MEIZU» М6 2/16 GB Gold, ІМЕІ: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 станом на момент вчинення злочину - 13.06.2022 складала 732,67 грн (сімсот тридцять дві грн 67 коп) тобто своїми діями ОСОБА_7 завдав потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду у розмірі 732,67 грн.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини справи, доведеність винності обвинуваченого та правильність кваліфікації його дій, порушує питання про скасування вироку Солом'янського районного суду м. Києва від 22.08.2022 в частині призначеного покарання; просить ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 4 ст. 186 КК України у виді 7 років позбавлення волі.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, яке виразилось у безпідставному застосуванні положень ст. 69 КК України; судом не у повній мірі враховано обставини вчинення ОСОБА_7 злочину, а саме вчинення тяжкого злочину, повторно, в умовах воєнного стану.

Потерпіла ОСОБА_10 у судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду апеляційної скарги належним чином повідомлена.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги; обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги; вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати, вислухавши останнє слово обвинуваченого, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винності ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, за обставин, встановлених судом, є правильним, обґрунтованим, і в цій частині ніким по справі не оспорюється.

З огляду на доведеність винності вірною є й кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Згідно зі ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобіганню вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Відповідно до положень ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненогозлочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне та достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Статтею 69 КК України передбачено, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винної суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційні злочини, призначити остаточне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього кодексу за цей злочин.

Всупереч тверджень прокурора, суд першої інстанції відповідно вимог ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості кримінального правопорушення, дані особи обвинуваченого, який має постійне місце проживання; є особою молодого віку; за місцем реєстрації характеризується негативно, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, проте перебуває на обліку у лікаря психіатра з 28.03.2006 року із діагнозом легка розумова відсталість (згідно експертизи від 26.07.2022 року обвинувачений за своїм психічним станом може усвідомлювати свої дії та лікування не потребує), тимчасово не працює, його майновий стан; відсутність обставин, що обтяжують покарання; обставини, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення: повне визнання вини та ставлення обвинуваченого до вчиненого, щире каяття, що виразилося у усвідомленні своєї провини, а також те, що завдана шкода є незначною та викрадене майно повернуто потерпілій.

Відтак, встановивши декілька обставин, що пом`якшують покарання, і, відповідно, істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд першої інстанції, з урахуванням особи ОСОБА_7 , зваживши на обставини його виховання в дитинстві, перебування на обліку у лікаря психіатра, обґрунтовано дійшов висновку про можливість застосування до нього положень ст. 69 КК України та перейшов до більш м`якого виду покарання, ніж передбачене санкцією ч. 4 ст. 186 КК України, - у виді арешту строком на 6 місяців, яке ОСОБА_7 має відбувати реально.

Доводи прокурора про безпідставне застосування ст. 69 КК України при призначенні покарання ОСОБА_7 , є неспроможними, з огляду нате, що обставини, які, на переконання прокурора, унеможливлюють застосування положень ст. 69 КК України при призначенні ОСОБА_7 покарання, - повторність, тяжкість злочину, вчиненого в умовах воєнного стану, - враховані судом при кваліфікації дій обвинуваченого.

Обґрунтованих підстав, які вказували би про неможливість застосування у данному випадку положень ст. 69 КК України, прокуроромне наведено та колегією суддів в ході розгляду апеляційної скарги не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що вирок суду щодо ОСОБА_7 є законним, обґрунтованим та вмотивованим і підстав для його скасування, передбачених ст. 409 КПК України, колегією суддів не встановлено, а тому апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, вирок Солом`янського районного суду міста Києва від 22 серпня 2022 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, - без зміни.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - у той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: _____________ _____________ _____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4