Номер провадження 1-кп/243/357/2022
Номер справи 243/3433/22
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 09 » січня 2023 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області, у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

- секретаря судового засідання - ОСОБА_2

- прокурора - ОСОБА_3

- обвинуваченого - ОСОБА_4

- захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5

розглянувши у закритому судовому засіданні за допомогою звуко- та відеозаписувальних технічних засобів, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, продовженням строку дії воєнного стану в Україні, відповідно до Рішення зборів суддів Слов`янського міськрайонного суду Донецької області № 6 від 05 травня 2022 року поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів на підставі Наказу № 29-к «Про впровадження дистанційної роботи Слов`янського міськрайонного суду Донецької області» від 10 травня 2022 року, кримінальне провадження за № 0006580, відомості про яке внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань 17 листопада 2022 року з Обвинувальним актом та додатками, яке надійшло з Донецької обласної прокуратури 26 грудня 2022 року по обвинуваченню:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаївка Донецької області, українця, громадянина України, з вищою освітою, працює вчителем фізики в Малинівському закладі загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів Миколаївської міської ради Краматорського району Донецької області, не одруженого, на утримані неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб не має, інвалідом не являється, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 раніше не судимого,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 114-2 ч.3 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки 24 серпня 1991 року схвалено «Акт проголошення незалежності України», яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави - України. У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16 липня 1990 року вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах. Відповідно до розділу V Декларації, територія України в існуючих кордонах є недоторканою і не може бути змінена та використана без її згоди. Україна самостійно визначає адміністративно -територіальний устрій та порядок утворення національно - адміністративних одиниць.

Рішенням Конституційного Суду України № 3-зп від 11 липня 1997 року зазначено, що засади конституційного ладу в Україні закріплені у розділах I, III та XIII Основного Закону України - Конституції України.

Зокрема, положеннями статей 1 та 2 Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою, унітарною державою, суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеною Конституцією та Законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською Федерацією 1997 року та іншими міжнародно - правовими актами, є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіми наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Всупереч вказаним нормам Президент Російської Федерації ( далі РФ) ОСОБА_7 , а також інші невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади РФ, діючи всупереч вимогам п.п. 1,2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05 грудня 1994 року, принципам Заключного акту Наради безпеки та співробітництва в Європі від 01 серпня 1975 року та вимогам ч.4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09 грудня 1981 року № 36/103, від 16 грудня 1970 року № 2734 (XXV) від 21 грудня 1965 року № 2131 (XX), від 14 грудня 1974 року № 3314 (XXIX), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, а саме віддали наказ на вторгнення підрозділів Збройних сил РФ ( далі по тексту - ЗС РФ) на територію України.

Так, 24 лютого 2022 року на виконання вищевказаного наказу військовослужбовці ЗС РФ шляхом збройної агресії, із застосуванням зброї незаконно вторглись на територію України через державні кордони України в Автономній республіці Крим, Донецькій, Луганський, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, житлові масиви та інші цивільні об`єкти та здійснили окупацію частини території України, чим вчинили дії з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.

24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022 у зв`язку з військової агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», введено воєнний стан на всій території України. 14 березня 2022 року Указом Президента України № 133/2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року на 30 діб. 18 квітня 2022 року Указом Президента України 3 259/2022 у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 17 травня 2022 року № 341/2022, затвердженого Законом України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 22 травня 2022 року № 2263-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 12 серпня 2022 року № 573/2022, затвердженого Законом України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 15 серпня 2022 року № 2500-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб, до 21 листопада 2022 року.

Громадянин України ОСОБА_4 в період воєнного стану, поширював інформацію про розташування Збройних Сил України, їх ідентифікацію на місцевості, яка є такою, що не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами, а саме з 30 травня 2022 року по 25 вересня 2022 року, перебуваючи в м. Слов`янськ Донецької області, діючи умисно, з особистих мотивів, використовуючи власний ноутбук марки «НР ProBook6570d», за допомогою встановленого додаткового програмного забезпечення «Telegram», з особистого акаунту « ОСОБА_8 » ( ім`я користувача ІНФОРМАЦІЯ_6 ), зареєстрованого на номер оператора мобільного зв`язку ТОВ «Лайфсел» НОМЕР_1 , на офіційний « Telegram» -бот «ІНФОРМАЦІЯ_3» ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), що створений та використовується незаконним збройним формуванням -т.зв. « ІНФОРМАЦІЯ_3», передавав інформацію про місця дислокації особового складу та військової техніки ЗСУ у АДРЕСА_3 .

Так, 30 травня 2022 року о 14 годині 27 хвилин громадянин України ОСОБА_4 , діючи умисно, з особистих мотивів, в умовах воєнного стану, знаходячись за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_2 , використовуючи власний ноутбук марки «НР ProBook6570d», за допомогою встановленого додаткового програмного забезпечення «Telegram», з особистого акаунту « ОСОБА_8 » ( ім`я користувача ІНФОРМАЦІЯ_6 ), зареєстрованого на номер оператора мобільного зв`язку ТОВ «Лайфсел» НОМЕР_1 , на офіційний « Telegram» -бот незаконного збройного формування -т.зв. «народної міліції ДНР» під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), відправив відомості про те, що на території КЗ « ІНФОРМАЦІЯ_4 », яка розташована по АДРЕСА_4 та на території КЗ «Слов`янська ЗОШ №12», яка розташована по АДРЕСА_5 знаходяться військові ( військовослужбовці ЗСУ).

Продовжуючи злочинну діяльність, 27 серпня 2022 року о 15 годині 36 хвилин громадянин України ОСОБА_4 , діючи умисно, з особистих мотивів, в умовах воєнного стану, знаходячись за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_2 , використовуючи власний ноутбук марки «НР ProBook6570d», за допомогою встановленого додаткового програмного забезпечення «Telegram», з особистого акаунту « ОСОБА_8 » ( ім`я користувача ІНФОРМАЦІЯ_6 ), зареєстрованого на номер оператора мобільного зв`язку ТОВ «Лайфсел» НОМЕР_1 , на офіційний « Telegram» -бот незаконного збройного формування -т.зв. «народної міліції ДНР» під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), відправив відомості про те, що на території КЗ «Слов`янська ЗОШ №5», яка розташована по АДРЕСА_4 , на території КЗ « Слов`янська ЗОШ №15», яка розташована по АДРЕСА_6 та на території ІНФОРМАЦІЯ_5 , який розташований по АДРЕСА_7 , проживають військові ( військовослужбовці ЗСУ), та про те, що на території вказаного ліцею, у лісосмузі, знаходиться військова техніка ( військова техніка ЗС України).

У подальшому, 25 вересня 2022 року о 13 годині 10 хвилин громадянин України ОСОБА_4 , діючи умисно, з особистих мотивів, в умовах воєнного стану, знаходячись за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_2 , використовуючи власний ноутбук марки «НР ProBook6570d», за допомогою встановленого додаткового програмного забезпечення «Telegram», з особистого акаунту « ОСОБА_8 » ( ім`я користувача ІНФОРМАЦІЯ_6 ), зареєстрованого на номер оператора мобільного зв`язку ТОВ «Лайфсел» НОМЕР_1 , на офіційний « Telegram» -бот незаконного збройного формування -т.зв. «народної міліції ДНР» під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), відправив відомості про те, що на території Слов`янського державного педагогічного університету, який розташований по АДРЕСА_8 , знаходяться військові ( військовослужбовці ЗСУ).

У вчиненні вказаного кримінального правопорушення обвинувачений ОСОБА_4 викривається наступними доказами.

Під час судового розгляду, обвинувачений ОСОБА_4 після роз`яснення суті обвинувачення, визнав себе повністю винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 114-2 частина 3 КК України та суду пояснив, що в період воєнного стану, поширював інформацію про розташування Збройних Сил України, їх ідентифікацію на місцевості, яка є такою, що не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами, а саме з 30 травня 2022 року по 25 вересня 2022 року, перебуваючи в м. Слов`янськ Донецької області, діючи умисно, з особистих мотивів, використовуючи власний ноутбук марки «НР ProBook6570d», за допомогою встановленого додаткового програмного забезпечення «Telegram», з особистого акаунту « ОСОБА_8 » ( ім`я користувача ІНФОРМАЦІЯ_6 ), зареєстрованого на номер оператора мобільного зв`язку ТОВ «Лайфсел» НОМЕР_1 , на офіційний « Telegram» -бот «ІНФОРМАЦІЯ_3» ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), що створений та використовується незаконним збройним формуванням -т.зв. « ІНФОРМАЦІЯ_3», передавав інформацію про місця дислокації особового складу та військової техніки ЗСУ у м. Слов`янськ Донецької області.

У тому, що вчинив вказане кримінальне правопорушення, він щиро розкаявся.

Показання обвинуваченого є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

За правилами ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Відповідно до ч. 2 ст. 84 КПК України, процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

У п.274 рішення Європейського Суду з прав людини у справі Нечипорук і Йонкало проти України зазначено: якість доказів також береться до уваги, а також те, чи породжують обставини, за яких вони були здобуті, будь-які сумніви щодо їхньої надійності й точності.

За змістом ст.ст. 21, 22, 30 КПК України у кримінальному провадженні правосуддя здійснюється судом на основі змагальності, безпосередності дослідження судом показань, речей та документів. Державне обвинувачення в суді підтримує прокурор, захист обвинуваченого здійснює він сам і його захисник, а функція розгляду справи покладається на суд. При цьому суд, зберігаючи незалежність, неупередженість і об`єктивність, створює необхідні умови для виконання учасниками їх процесуальних обов`язків і здійснення наданих їм прав.

Статтею 370 КПК України визначено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Крім цього, пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди умотивовувати свої рішення, але він не може тлумачитись як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент (довід). Об`єм цього обов`язку може змінюватись залежно від природи рішення.

Суд обґрунтовує вирок виключно на доказах, розглянутих у судовому засіданні. За допомогою дослідження на суді всіх доказів відбувається і формування внутрішнього суддівського переконання про винність або невинність обвинуваченого.

Доказування - це єдиний спосіб встановлення об`єктивної істини в кримінальному судочинстві. Поки не доведені обставини скоєння злочину, не можна сказати, що вони були, мали місце насправді.

З приводу того, що доведення є єдиним способом для встановлення істини у Кримінальному процесуальному кодексі України вказано: "Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і постановляється лише при умові, коли в ході судового розгляду винність підсудного у вчиненні злочину доведена».

«Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону «( Постанова Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 09 квітня 2020

року у справі № 761/43930/17).

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим, провина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами, а саме:

Так, з Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань вбачається, що кримінальне провадження № 0006580 було зареєстровано 17 листопада 2022 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 114-2 частина 3 КК України, що давало право з цього моменту проводити слідчі та процесуальні дії.

Із Повідомлення Начальника ВП №4 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області № 1012/205/01-2022 від 16 листопада 2022 року вбачається, що згідно відомостей інформаційно -комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції»: 31 травня 2022 року о 01 годині 30 хвилин окупаційними військами Російської Федерації та незаконними збройними формуваннями так званої (ДНР) був нанесений ракетний удар по території м. Слов`янськ, внаслідок якого були пошкоджені будинки АДРЕСА_9 , також була пошкоджена Слов`янська загальноосвітня школа № НОМЕР_2 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_4 про що мається реєстрація Єдиного обліку № 7089 від 31 травня 2022 року; 28 серпня 2022 року о 01 годині 09 хвилин окупаційними військами Російської Федерації та незаконними збройними формуваннями так званої (ДНР) був нанесений ракетний удар по території м. Слов`янськ внаслідок якого була пошкоджена Слов`янська загальноосвітня школа №5, яка розташована за адресою : АДРЕСА_4 про що мається реєстрація Єдиного обліку № 10851 від 28 серпня 2022 року; 26 вересня 2022 року о 19 годині 05 хвилин окупаційними військами Російської Федерації та незаконними збройними формуваннями так званої (ДНР) був нанесений ракетний удар по території м. Слов`янськ внаслідок якого був пошкоджений багатоповерховий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_10 , про що мається реєстрація Єдиного обліку № 11956 від 26 вересня 2022 року; 26 вересня 2022 року о 14 годині 00 хвилин окупаційними військами Російської Федерації та незаконними збройними формуваннями так званої (ДНР) був нанесений ракетний удар по території м. Слов`янськ внаслідок якого був пошкоджений приватний будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_11 про що мається реєстрація Єдиного обліку № 11955 від 26 вересня 2022 року.

Із Протоколу огляду від 18 листопада 2022 року вбачається, що були оглянуті мобільний телефон марки « Redmi 10 pro, imei: НОМЕР_3 зі встановленими в ньому сім-картками з номерами НОМЕР_4 , НОМЕР_1 ; ноутбук марки HP Pro Book 6570 b, які добровільно надані ОСОБА_4 .

Із Висновку судової комп`ютерно - технічної експертизи № 196 від 25 листопада 2022 року вбачається, що «Надані для дослідження об`єкти: мобільний телефон марки « Redmi 10 pro, imei: НОМЕР_3 зі встановленими в ньому сім-картками з номерами НОМЕР_4 , НОМЕР_1 ; ноутбук марки HP Pro Book 6570 b, знаходяться в технічно справному стані. Виявлені в ході дослідження відомості, що містять загальну інформацію про мобільний телефон, списки контактів абонентів, Журнал викликів, Списки SMS - повідомлень тощо, скопійовані в ході дослідження за допомогою відповідних функцій СПЗ у форматі .html. На наданих на дослідження пристроях інстальоване необхідне програмне забезпечення, Інтернет- браузери, програми листування (« Telegram», «Whatsapp», «Viber» - у внутрішній пам`яті телефону), що дозволяють з`єднання з мережою Інтернет та передачу/ отримання електронних повідомлень. Користувач системи швидкого обміну повідомленнями «Telegram», авторизований у веб -версії сервісу швидкого обміну повідомленнями « Telegram» «Telegram Web» інстальованого на жорсткому диску наданого на дослідження ноутбуку HP Інтернет -браузера Google Chrome має передані/отримані повідомлення з Телеграм -ботом «ІНФОРМАЦІЯ_3» ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , Официальний бот обратной связи Народной милиции ДНР).

Із Протоколу проведення слідчого експерименту від 20 грудня 2022 року вбачається, що Слідчий експеримент проведено з метою перевірки і уточнення обставин вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, а саме обставин поширення інформації про розташування Збройних Сил України чи інших утворених відповідно до Законів України військових формувань на території м. Слов`янська Донецької області за можливості їх ідентифікації на місцевості, якщо така інформація не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами, вчинене в умовах воєнного стану, з метою надання такої інформації незаконним збройним формуванням. На відкритій електронній google карті в ноутбуці «НР» 250G5 інтернет браузера «Google» ОСОБА_4 показав місця дислокації військовослужбовців ЗСУ на території м. Слов`янськ Донецької області, які повідомив, як користувач додатку «Telegram» під псевдонімом « ОСОБА_8 », на офіційний «Telegram- бот» « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ).

У відповідності до вимог ст. 94 КПК України, суд вважає, що слідча дія - Слідчий експеримент, проведений 20 грудня 2022 року з участю підозрюваного ОСОБА_4 був проведений з додержанням вимог ст. 223, 240 КПК України, а саме - у присутності захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_5 та двох понятих.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до обґрунтованого переконання, що Протокол слідчого експерименту від 20 грудня 2022 року у розумінні вимог ст. 86 КПК України є допустимим доказом, оскільки він отриманий у порядку, встановленому КПК України.

Окрім того, як зафіксовано в Протоколі вищевказаної слідчої дії, ніяких зауважень і доповнень з боку учасників слідчої дії не надійшло.

Судом досліджені характеризуючи данні обвинуваченого ОСОБА_4 .

Судовий розгляд провадження проводився відносно обвинуваченого в межах пред`явленого обвинувачення. Зміни обвинувачення та визнання частини обвинувачення необґрунтованою судом не здійснювались, а підстав для цього не встановлено.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що досліджені в судовому засіданні докази логічні, послідовні, не містять протиріч, переконливі як кожен окремо, так і їх сукупність у взаємозв`язку.

Жоден із них не спростований, містить інформацію щодо предмету доказування, схожих неоспорюваних чітких і узгоджених між собою презумпцій факту.

При їх оцінці суд дійшов до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину, що відповідає стандартам доказування «поза розумним сумнівом»,який знайшов своє втілення як в положеннях ч. 3 та ч. 4 ст.17 КПК України, так і в практиці Європейського суду з прав людини, зокрема, у рішенні у справі «Коробов проти України».

Згідно правового змісту норм ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Стаття 62 Конституції України гарантує, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Доведення вини особи поза розумним сумнівом є стандартом доведення, необхідним для визнання особи винною із застосуванням принципу змагальності судового процесу.

При цьому саме сторона обвинувачення несе тягар доведення вини і зобов`язана доводити свою версію подій за цим стандартом. Це означає, що позиція, яка представлена обвинуваченням, має бути доведена в тій мірі, що у «розумної (розсудливої) людини» не може лишатися «розумного сумніву», що обвинувачений винен.

Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Отже, з урахуванням викладеного вище, в ході судового розгляду, за наслідками всебічного, повного й неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що висунуте ОСОБА_4 обвинувачення за ст. 114-2 частина 3 КК України знайшло своє підтвердження, суд приходить до переконання, що подія кримінального правопорушення мала місце, провину обвинуваченого повністю доведено, а вчинене обвинуваченим ОСОБА_4 вірно кваліфіковано за ст. 114-2 ч. 3 КК України - поширення інформації про розташування Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань, за можливості їх ідентифікації на місцевості, якщо така інформація не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, або іншими уповноваженими державними органами, вчинене в умовах воєнного стану, з метою надання такої інформації незаконним збройним формуванням.

Таку кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_4 , суд вважає правильною.

Відповідно до ч.1 ст.2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Таким чином реалізується принцип невідворотності кримінального покарання за вчинений злочин.

У відповідності до вимог статті 50 КК України « Покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаною винною у вчиненні кримінального правопорушення і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.»

Цілі покарання запобігання і попередження вважаються характеристиками кримінально-правових санкцій (рішення ЄСПЛ «Езех і Коннорс проти Сполученого Королівства».

Вимога додержуватись справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у ст.10 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст.6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод 1950 року. Зазначені міжнародні акти, згідно ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства, відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

При визначенні міри покарання обвинуваченому у відповідності до ст. 65 КК України, суд приймає до уваги конкретні обставини вчиненого обвинуваченим, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення: сукупність усіх характеризуючих його обставин, віднесення кримінального правопорушення законодавством до особливо тяжких злочинів, характер, ступінь його суспільної небезпеки, дані про особу обвинуваченого.

Згідно роз`яснень п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року, «Призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів».

п.п.2,3 «при призначенні покарання, суди повинні всебічно враховувати фактичні обставини кримінального провадження у їх сукупності та визначати тяжкість конкретних злочинів враховуючи їх індивідуальний ступінь. Визначаючи ступінь тяжкості злочину судам необхідно виходити з особливостей конкретного злочину та обставин його вчинення (форма вини, мотив, мета, спосіб, кількість епізодів злочинної діяльності, характер та ступінь наслідків. Отже, ступінь тяжкості злочину визначається характером того діяння, яке було вчинено у конкретному випадку. На неї впливають різні об`єктивні та суб`єктивні обставини, зокрема цінність тих суспільних відносин на які посягає винний, тяжкість наслідків (характер посягання), спосіб посягання форма й ступінь вини наявність або відсутність кваліфікуючих ознак.»

Суд, призначаючи ОСОБА_4 покарання, також враховує вимоги ч. 2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, що відповідно до ч. 2 ст. 50 Кримінального кодексу України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до п.1 частини 1 ст. 66 КК України, суд визнає ту обставину, що ОСОБА_4 визнав себе винним та щиро розкаявся у вчиненні кримінального правопорушення.

Щирим каяття вважається тоді, коли воно ґрунтується на визнанні особою своєї провини, виявленні жалю з приводу вчиненого та бажанні виправити ситуацію, що склалась ( Ухвала колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 16 жовтня 2007 року).

Основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого злочину. Якщо особа приховує суттєві обставини вчиненого злочину, що значно ускладнює його розкриття, визнає свою вину лише частково для того, щоб уникнути справедливого покарання, її каяття не можна визнати щирим, справжнім. Щире каяття повинно ґрунтуватися на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки, її осуді, бажанні виправити ситуацію, яка склалась, та нести кримінальну відповідальність за вчинене, а також зазначена обставина має знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження. (Постанова Верховного Суду від 30 жовтня 2018 року у справі № 559/1037/16-к (провадження № 51-3612км18).

Розкаяння передбачає, крім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, готовність нести покарання. Щире каяття це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен бути підтверджений матеріалами кримінального провадження.

Активне сприяння розкриттю злочину як обставина, що пом`якшує покарання, означає добровільну допомогу слідству будь-яким чином: повідомлення правоохоронним органам або суду фактів у справі, надання доказів, інших відомостей про власну кримінальну діяльність чи діяльність інших осіб, викриття інших співучасників, визначення ролі кожного з них у вчиненні злочину, надання допомоги в їх затриманні, видачі знарядь і засобів вчинення злочину, майна, здобутого злочинним шляхом. Тому, беззаперечно, воно має бути активним, тобто певним чином ініціативним. ( Постанова Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду від 07 жовтня 2020 року, справа № 347/1360/17)

В судовому засіданні ОСОБА_4 повністю визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 114-2 частина 3 КК України, докладно розповів про відомі йому події вчинення кримінального правопорушення. Критично поставився до вчиненого та пояснив, що дійсно засуджує свій вчинок, визнає його антигромадський характер і готовий нести відповідальність.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , відповідно до частини 1 статті 67 КК України - судом не встановлено.

Суд виходить із положень статті 65 КК України, а саме з принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для виправлення та попередження нових злочинів, приймає до уваги ті обставини, що ОСОБА_4 є осудним, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, вперше вчинив кримінальне правопорушення, яке у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжких злочинів, повністю визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, задовільно характеризується за місцем мешкання, на обліку у психіатричних та наркологічних лікувальних закладах не перебуває.

Вказані обставини потребують додаткового врахування при призначенні покарання обвинуваченому, оскільки мають істотне значення щодо вивчення його особистості та відношення до скоєного ним.

На підставі вищевикладеного суд визнає необхідним та достатнім для виправлення і попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень призначення ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі , в межах санкції інкримінованої статті Особливої частини Кримінального кодексу України.

17 листопада 2022 року ОСОБА_4 було затримано на підставі статті 208 КПК України і на підставі Ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 19 листопада 2022 року обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Судом встановлено, що ризики передбачені статтею 177 КПК України на даний час не відпали, враховуючи, що особа засуджується до реального покарання у виді позбавленні волі, з метою запобігти ризикам ухилитись від суду та відбування покарання, суд приходить до висновку, що до вступу вироку в законну силу запобіжний захід у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 слід залишити без змін, оскільки існує ризик перешкоджання кримінальному провадженню шляхом ухилення від виконання судового рішення.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 118 КПК України витрати на залучення експертів є процесуальними витратами.

Відповідно до ч.2 ст. 122 КПК України «Залучення стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ, а також проведення експертизи за дорученням слідчого судді або суду здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України.

У відповідності з вимогами ч.2 ст. 124, п.2 ч.4 ст. 374 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта, рішення про відшкодування процесуальних витрат у разі визнання особи винуватою зазначається у резолютивній частині вироку.

Згідно Довідки Українського науково- дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз Служби безпеки України витрати на проведення судової комп`ютерно- технічної експертизи за Висновком № 196 від 25 листопада 2022 року, проведеної в кримінальному провадженні № 0006580, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 листопада 2022 року складають 3775 грн 40 коп.

У відповідності до вимог частини 4 статті 174 КПК України «Суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові».

У відповідності до положення ч.4 ст.174 КПК України та для можливості вирішення питання по речовим доказам, скасувати арешт майна, накладений ухвалами слідчого судді.

Скасувати арешт майна, накладений Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 18 листопада 2022 року на мобільний телефон марки « Redmi 10 pro, imei: НОМЕР_3 зі встановленими в ньому сім-картками з номерами НОМЕР_4 , НОМЕР_1 ; ноутбук марки HP Pro Book 6570 b.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Питання про речові докази слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 369-370, 373, 374, 475 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_6 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 114-2 частина 3 КК України і призначити йому покарання за цією статтею кримінального закону у виді позбавлення волі на строк вісім років з ізоляцією засудженого та поміщенням його до кримінально - виконавчої установи закритого типу.

Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_4 обчислювати з дня набрання вироком законної сили.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України, в редакції, чинній на теперішній час, зарахувати обвинуваченому ОСОБА_4 у строк відбуття призначеного покарання строк тримання під вартою під час досудового слідства та судового розгляду кримінального провадження з 17 листопада 2022 року до дня набрання вироком законної сили включно із розрахунку, що один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі.

Захід забезпечення кримінального провадження ОСОБА_4 до набрання вироком чинності, залишити без змін - «тримання під вартою в Державній установі « Дніпровська установа виконання покарань (№4)».

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаївка Донецької області, РНОКПП: НОМЕР_5 , який працює вчителем фізики в Малинівському закладі загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів Миколаївської міської ради Краматорського району Донецької області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 на користь держави за проведення судової комп`ютерно - технічної експертизи по кримінальному провадженню № 0006580, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 листопада 2022 року - Висновок експерта № 196 від 25 листопада 2022 року, у розмірі 3775 грн 40 коп ( три тисячі сімсот сімдесят п`ять грн. 40 коп).

Скасувати арешт майна, накладений Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 18 листопада 2022 року на мобільний телефон марки « Redmi 10 pro, imei: НОМЕР_3 зі встановленими в ньому сім-картками з номерами НОМЕР_4 , НОМЕР_1 ; ноутбук марки HP Pro Book 6570 b.

Речові докази по справі: мобільний телефон марки « Redmi 10 pro, imei: НОМЕР_3 зі встановленими в ньому сім-картками з номерами НОМЕР_4 , НОМЕР_1 ; який залучено до матеріалів кримінального провадження № 0006580, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 листопада 2022 року у якості речових доказів на підставі Постанови слідчого від 17 листопада 2022 року, що зберігається в матеріалах кримінального провадження № 0006580, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 листопада 2022 року -у відповідності до ч. 9 ст. 100 КПК України - повернути власнику - ОСОБА_4 .

Речові докази по справі: ноутбук марки HP Pro Book 6570 b, який залучено до матеріалів кримінального провадження № 0006580, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 листопада 2022 року у якості речових доказів на підставі Постанови слідчого від 17 листопада 2022 року, що зберігається в матеріалах кримінального провадження № 0006580, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 листопада 2022 року -у відповідності до ч. 9 ст. 100 КПК України - конфіскувати на користь держави.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Дніпровського апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим ОСОБА_4 в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Вирок, який набрав законної сили, обов`язковий для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Вирок постановлено, складено і підписано в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Головуючий суддя ОСОБА_1