ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/811/23 Справа № 205/3823/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5 ,

адвоката ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 грудня 2022 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, громадянина України, неодруженого, має середню спеціальну освіту, офіційно не працевлаштованого, на утриманні неповнолітніх та малолітніх дітей не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 грудня 2022 року було задоволено клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Продовжено обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 24-00 години 23 лютого 2023 року включно.

Мотивуючи ухвалене рішення суд послався на обґрунтованість та доведеність зазначених у клопотанні прокурора ризиків, а саме ризику переховування від суду та ризику вчинення інших кримінальних правопорушень, що унеможливлює застосування до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. Інші, більш м`які запобіжні заходи, на думку районного суду, не спроможні забезпечити належне виконання ОСОБА_8 процесуальних обов`язків обвинуваченого у кримінальному провадженні.

Районний суд прийшов до висновку, що обвинуваченому необхідно продовжити строк тримання під вартою не більше ніж 60 днів.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить ухвалу суду скасувати.

Вважає, що ухвала суду є невмотивованою, необґрунтованою, з висновками районного суду не згоден. Вважає, що ризики є недоведеними, районним судом формально було задоволено клопотання про продовження тримання під вартою.

Позиція учасників апеляційного перегляду.

Адвокат ОСОБА_6 в апеляційному суді просив задовольнити апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 та змінити йому запобіжний захід, на менш обтяжливий.

Прокурор просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду, як законну,- залишити без змін.

Мотиви апеляційного суду.

Заслухавши доповідь головуючого судді, вислухавши думку учасників судового розгляду, обговоривши та перевіривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За наслідками розгляду клопотання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати шістдесяти днів. До спливу строку дії запобіжного заходу суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать зокрема про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Дослідивши матеріали провадження, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд доходить висновку, що суд першої інстанції належним чином дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону з огляду на таке.

Апеляційним судом встановлено, що в провадженні Ленінського районного суду м. Дніпропетровська перебувають матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР за №0000434 щодо ОСОБА_8 за ч. 4 ст. 186 КК України.

На стадії досудового розслідування ОСОБА_8 обрано запобіжний заходу у вигляді тримання під вартою, який було продовжено, останній раз оскаржуваною ухвалою від 26.12.2022 року.

Апеляційний суд вважає, що на час розгляду клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 , суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку застосування запобіжного заходу та обґрунтовано дійшов висновку про існування тих обставин, що можуть перешкодити завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою.

Колегія суддів вважає, що у відповідності до ст. 178 КПК України, суд першої інстанції врахував тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачуються ОСОБА_8 , та за який передбачено покарання, зокрема, у виді позбавлення волі строком від 7 до 10 років, й який відноситься до категорії тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який раніше судимий, й дійшов правильного висновку, що ризики, передбачені п.1,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема те, що обвинувачений може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, може вчиняти інші кримінальні правопорушення, продовжують існувати, внаслідок чого є необхідність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ці висновки узгоджуються із практикою Європейського Суду з прав людини, який неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Враховуючи викладене, висновки суду про те, що у цьому провадженні суспільний інтерес превалює над принципом поваги до свободи обвинуваченого та саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, а менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, є обґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого стосовно того, що ризики у провадженні є недоведеними, не заслуговують на увагу, оскільки ризики, вказані в ухвалі судом встановлені та підтверджуються наявними доказами, відповідно до яких, ці ризики об`єктивно існують і для їх запобігання необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції ретельно перевірив доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 та належно з`ясував всі обставини, які мають значення для вирішення цих питань.

Апеляційний суд не вбачає підстав для застосування щодо обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, зокрема домашнього арешту, з мотивів, зазначених в апеляційній скарзі.

Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також зважає на практику ЄСПЛ, та те, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Будь-яких порушень КПК України при постановленні оскарженої ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому за наслідками апеляційного розгляду колегія суддів вважає необхідним ухвалу суду, як законну, залишити без змін, а апеляційні скарги, - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 376, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 грудня 2022 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 ,- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ ____________ _____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4