Єдиний державний реєстр судових рішень
Доступ до Реєстру здійснюється в тестовому (обмеженому) режимі. Для запобігання загрозам життю і здоров'ю суддів та учасників судового процесу, а також у разі виявлення ознак кіберзагрози, доступ до Реєстру або окремих рішень у ньому може бути обмежено.
Змінені назви судів
Категорія справи №
545/2599/22: Кримінальні справи (з 01.01.2019); Справи в порядку виконання судових рішень у кримінальних провадженнях; про застосування амністії.
Надіслано судом: 15.02.2023. Зареєстровано: 16.02.2023. Забезпечено надання загального доступу: 17.02.2023.
Дата набрання законної сили: 09.02.2023
Номер судового провадження: 11-кп/814/1232/23
Номер кримінального провадження в ЄРДР: не визначено
ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/2599/22 Номер провадження 11-кп/814/1232/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2023 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого суддіОСОБА_2 суддів: за участю: секретаря судового засідання прокурора захисникаОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеконференції судове провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 13 жовтня 2022 року,

в с т а н о в и л а:

Цією ухвалою відмовлено в задоволенні заяви про застосування Закону України "Про амністію у 2016 році" щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого

02 листопада 2020 року Дніпровським апеляційним судом за ч.2 ст.286 КК України на 4 роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

Ухвалене рішення місцевий суд мотивував тим, що ОСОБА_8 засуджений за вироком апеляційного суду від 02 листопада 2020 року на 4 роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки, а тому згідно зі ст.1 Закону України "Про амністію у 2016 році" не підлягає звільненню від відбування покарання.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 13 жовтня 2022 року та ухвалити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання про застосування до нього Закону України "Про амністію у 2016 році".

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що суд першої інстанції не врахував те, що він засуджений за вчинення необережного тяжкого злочину, вчиненого 14 вересня 2016 року, тобто до набрання чинності Закону України "Про амністію у 2016 році", визнав вину, розкаявся у вчиненому, є військовозобов`язаним і бажає захищати Україну, сплатив витрати на лікування та поховання загиблої, потерпіла сторона не має до нього претензій.

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ заслухала суддю-доповідача, думку захисника на підтримку апеляційної скарги, заперечення прокурора проти апеляційної скарги, перевірила матеріали провадження та особової справи, обговорила доводи апеляційної скарги та дійшла висновку про те, що вона не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Статтею 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Цих вимог місцевим судом не дотримано.

З матеріалів провадження вбачається, що 11 липня 2022 року до місцевого суду надійшло клопотання засудженого ОСОБА_8 , у якому він просив звільнити його від відбування призначеного покарання за вироком Дніпровського апеляційного суду від 02 листопада 2020 року на підставі ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Відповідно ж до ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, підлягають особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно дост.12КК України, особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до ст.12 КК України, а також особи, кримінальні справи щодо яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки щодо них не набрали законної сили:

а) які на момент вчинення злочину були неповнолітніми;

б) жінок, вагітних на день набрання чинності цим Законом;

в) не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами;

г) яких на день набрання чинності цим Законом в установленому порядку визнано інвалідами першої, другої чи третьої групи, а також хворими на активну форму туберкульозу (диспансерні категорії 1-4), онкологічні захворювання (III, IV стадії за міжнародною класифікацією TNM), СНІД (III, IV клінічні стадії за класифікацією ВООЗ) та інші тяжкі хвороби, що перешкоджають відбуванню покарання та підпадають під визначенняПереліку захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, затвердженого у додатку 12 до Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 15 серпня 2014 року № 1348/5/572;

ґ) які на день набрання чинності цим Законом досягли пенсійного віку, встановленогостаттею 26Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";

д) ветеранів війни (учасники бойових дій, інваліди війни та учасники війни, які підпадають під діюЗакону України"Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту");

е) учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи - осіб, які підпадають під діюЗакону України"Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та аналогічних законів інших держав - колишніх республік СРСР;

є) які на день набрання чинності цим Законом мають одного чи обох батьків, які досягли 70-річного віку або визнані інвалідами першої групи, за умови, що в цих батьків немає інших працездатних дітей.

На підставі ст.13 Закону України «Про амністію у 2016 році» дія цього Закону України поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 02 листопада 2020 року Дніпровським апеляційним судом ОСОБА_8 визнано винуватим і засуджено на 4 роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

За вироком суду ОСОБА_8 назване вище кримінальне правопорушення вчинив 14 вересня 2016 року, тобто до набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році» 07 вересня 2017 року, а тому дія цього Закону України поширюється на засудженого.

Однак, ОСОБА_8 у поданому клопотанні застосування до нього положень ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» пов`язував виключно із вчиненням ним певного виду за характером і тяжкістю злочину, що є недостатнім, оскільки в силу ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році», окрім факту вчинення необережного тяжкого злочину засудженим необхідним є те, щоб він належав до однієї з визначених у п.п. «а»-«є» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» категорій осіб, що власне і слугує обставиною для звільнення від відбування покарання.

Не встановлено передбачених п.п.«а»-«є» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» обставин і колегією суддів при перевірці матеріалів провадження та особової справи.

Між тим, визнання вини засудженим, його розкаяння, те, що він проходив військову службу та бажає захищати Україну, сплатив витрати на лікування та поховання загиблої, потерпіла сторона не має до нього претензій, на що посилається апелянт, не є визначеною законом підставою для застосування щодо останнього положень ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році», натомість може бути предметом дослідження при вирішенні судом питання про застосування положень ст.81, 82 КК України.

Ураховуючи викладене вище, колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваної ухвали, а тому апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 13 жовтня 2022 року щодо ОСОБА_8 без зміни.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Логін:

Для помилки:

Пароль:

Для помилки:

З метою упередження перешкоджанню стабільній роботі Реєстру шляхом здійснення автоматичних або автоматизованих запитів на пошук та копіювання ("викачування") бази даних, запроваджено інтерактивний елемент захисту системи

Введіть cуму цифр, зображених на малюнку:

Перевірити
Закрити

Ваше ім'я:

Для помилки:

Ваш e-mail:

Для помилки:

Повідомлення:

Для помилки:

Введіть в поле результат арифметичного виразу:

Для помилки:

Зачекайте, будь ласка...