Справа № 214/600/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2023 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Кривому Розі кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000017 від 05.01.2023 року щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор в судовому засіданні надав до суду письмове клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів. В обґрунтування свого клопотання прокурор зазначає на наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України. Прокурор стверджує, що продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 необхідно для запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Зазначений ризик підтверджується тим, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину, який відноситься до особливо тяжких і за який передбачене покарання у виді позбавлення волі від 8 до 12 років, та у разі доведення вини, усвідомлюючи невідворотність призначення відносно нього покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_6 може переховуватись від суду, та покинути територію м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, тим самим перешкоджати об`єктивному розслідуванню та встановленню об`єктивної істини по кримінальному провадженню, виконанню процесуальних рішень, з метою уникнення відповідальності. Окрім того, на думку прокурора, обвинувачений зможе незаконно впливати на свідків та потерпілу у цьому ж кримінальному провадженні. Зазначений ризик підтверджується тим, що обвинувачений ОСОБА_6 перебуваючи на свободі, матиме змогу безперешкодно спілкуватись зі свідками та потерпілою у даному кримінальному провадженні, показання яких мають суттєве значення для кримінального провадження. Таким чином, ОСОБА_6 може своїми вказівками та порадами інформувати та скеровувати дії та покази осіб, щодо обставин вчинення кримінального правопорушення. При цьому, слід враховувати, що особи, які є потерпілим, свідками у даному кримінальному провадженні в судовому зсіданні не допитувались, а відповідно до ст.23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо показання учасників кримінального провадження суд отримує усно, та не можуть бути визнанні доказами відомості, що містяться в показаннях, які не були предметом безпосереднього дослідження суду. Також, на думку прокурора, обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_6 не має постійного джерела доходів, іншою суспільною корисною працею не займається, не має ніякого іншого громадянського навантаження, що може спонукати його до вчинення інших корисливих злочинів, з метою отримання матеріальних цінностей, необхідних для проживання, крім цього, ОСОБА_6 не має стійких соціальних зв`язків.

Також, прокурор звертає увагу суду, що обвинувачений ОСОБА_6 раніше вже неодноразово притягався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України. Такий факт вказує на певну схильність у обвинуваченого вчиняти кримінальні правопорушення, також на неможливість і не бажання жити відповідно до норм, які існують в суспільстві та в державі, не вчиняючи інші злочини. Вивченням особистості обвинуваченого ОСОБА_6 встановлено, що останній не має постійного місця роботи та джерел доходу, що свідчить про фінансову неспроможність та неможливість забезпечувати себе у законний спосіб. У зареєстрованому шлюбі не перебуває, на утриманні неповнолітніх дітей не має, за місцем реєстрації не мешкає та не має постійного місця проживання, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків, які б могли стримати останнього не покидати межі м. Кривого Рогу або території України.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник, кожен окремо, не заперечували проти задоволення клопотання прокурора.

Потерпіла ОСОБА_4 підтримала клопотання прокурора.

Суд, вислухавши думки учасників судового засідання, дослідивши матеріали кримінального провадження, вважає, що клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню.

Так, відповідно до положень ч.3 ст.331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розгляну ти питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Також Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Так, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні умисного злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України.

Суд вважає, що існують ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, оскільки ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні умисного злочину, який, згідно зі ст.12 КК України, відносяться до категорії особливо тяжких злочинів, за яке передбачено покарання від 8 до 12 років позбавлення волі.

При цьому, на думку суду, ОСОБА_6 знаходячись на волі, може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Так, суд вважає, що ОСОБА_6 може переховуватись від суду, та покинути територію м. Кривого Рогу, тим самим перешкодити встановленню об`єктивної істини у кримінальному провадженні, з метою уникнення відповідальності. При цьому, суд приймає до уваги, що ОСОБА_6 не має стійких соціальних зв`язків, що може спонукати обвинуваченого покинути місце свого постійного проживання. До того ж, в підтвердження вказаного ризику може свідчити та обставина, що ОСОБА_6 у зареєстрованому шлюбі не перебуває, на утриманні неповнолітніх дітей не має, за місцем реєстрації не мешкає та не має постійного місця проживання.

Окрім того, на думку суду, перебуваючи на волі обвинувачений буде мати можливість незаконно впливати на свідків та потерпілу у цьому ж кримінальному провадженні. Зазначений ризик підтверджується тим, що ОСОБА_6 матиме змогу безперешкодно спілкуватись зі свідками та потерпілою, показання яких мають суттєве значення у справі. Суд вважає, що ОСОБА_6 може своїми вказівками та порадами інформувати та скеровувати дії та пояснення цих осіб, щодо обставин вчинення кримінального правопорушення. При цьому, суд враховує, що потерпіла та свідки у цьому кримінальному провадженні в судовому зсіданні ще не допитані.

Також, суд вважає, що обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_6 не має постійного джерела доходів, іншою суспільною корисною працею не займається, що може спонукати його до вчинення інших корисливих злочинів, з метою отримання доходів, необхідних для проживання.

З урахуванням вищевикладеного, особи обвинуваченого ОСОБА_6 , який обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого умисного злочину, маються всі підстави вважати, що більш м`який запобіжний захід, окрім тримання під вартою, буде недостатнім для запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

Таким чином, зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним у пункті 35 рішення Європейського Суду з прав людини в справі «Летельє проти Франції», оцінивши у сукупності всі обставини, з урахуванням цілей п.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, принципу правової визначеності, суд вважає за доцільне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 та вважає за не можливе застосування більш м`якого запобіжного заходу.

За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав та доцільність продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку тримання під вартою на строк, що не перевищує двох місяців.

Керуючись ст.ст.110, 331, 369, 371 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 (шістдесят) днів, тобто до 05.05.2023 року.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складений 10.03.2023 року.

Суддя ОСОБА_1