Справа № 199/4732/22
УХВАЛА

12.12.2022 м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0002065 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.12.2019 року, відносно обвинуваченого ОСОБА_3 за його обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за який передбачена ч.2 ст. 187 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3
захисника ОСОБА_5
потерпілого ОСОБА_6
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська тривалий час, перебуває кримінальне провадження № 0002065 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.12.2019 року, відносно обвинуваченого ОСОБА_3 за його обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за який передбачена ч.2 ст. 187 КК України.

Відповідно до ухвали Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21.07.2022, з урахуванням вимог ст. 335 КПК України, оголошено розшук обвинуваченого ОСОБА_3 , надано дозвіл ВП № 1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області затримати обвинуваченого ОСОБА_3 , з метою його приводу до Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська, для участі в розгляді клопотання прокурора про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до ухвали Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 27.10.2022, застосовано обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою.

За результатами апеляційного розгляду вищезазначена ухвала залишена без змін.

Так, у судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження застосування обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки неодноразова неявка обвинуваченого до суду після завершення судових дебатів, на стадії останнього слова, та його розшук свідчить про те, що обвинувачений ухиляється від покладених на нього обов`язків.
Захисник ОСОБА_5 заперечував проти клопотання прокурора та просив застосувати до обвинуваченого ОСОБА_3 особисте зобов`язання. Клопотання свого захисника підтримав обвинувачений ОСОБА_3 .

Суд, вислухавши думку учасників провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження в межах заявленого клопотання, вважає, що клопотання прокурора є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Так, ОСОБА_3 обвинувачується у вчинені тяжкого кримінального правопорушення проти власності за ч.2 ст. 187 КК України, який у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, за вчинення якого, у разі доведеності його вини, обвинуваченому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років із конфіскацією майна.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, закріплений статтею 5 Конвенції.

Згідно правової позиції, викладеної в п.152 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Лабіта проти Італії» від 06 квітня 2000 року, за якою тримання під вартою є виправданим у тому випадку, якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи.

На переконання суду, на цей час продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а тому продовження обвинуваченому строку тримання під вартою в повній мірі відповідатиме меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, в тому числі зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці ЄСПЛ і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, правовим позиціям, викладеним в рішеннях ЄСПЛ у справах «Летельє проти Франції», «Лабіта проти Італії».

У судовому засіданні достовірно встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення за ч.2 ст. 187 КК України, порушив приписи ч.1 ч.7 ст. 42 КПК України, а саме зобов`язання прибувати за викликом до суду, а в разі неможливості прибути за викликом у призначений строк заздалегідь повідомити про це.
Тобто встановлена наявність ризиків передбачених п. п. 1,4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховуватися від суду та перешкоджання кримінальному провадженню.
Про існування ризику перешкоджати кримінальному провадженню, на стадії останнього слова після закінчення судових дебатів, та під час перебування у розшуку, - свідчить мобілізація ОСОБА_3 до лав ЗСУ, що, є способом ухилення обвинуваченого ОСОБА_3 від суду, оскільки, як встановлено судом, ОСОБА_3 не з`являвся у судові засідання 24.05.2022, 09.06.2022, 11.07.2022 ще задовго до його мобілізації 31.07.2022 до лав ЗСУ.
Таким чином, враховуючи вищезазначені обставини, наявність реальних, обґрунтованих та доведених заявлених прокурором ризиків переховування від суду обвинуваченим та вчинення іншого кримінального правопорушення, із врахуванням особи обвинуваченого, його характеризуючих даних, стану здоров`я, майнового стану, тяжкості інкримінованого обвинувачення, соціальних зв`язків, суд приходить до переконання про доцільність задоволення клопотання прокурора та продовження застосування обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, в умовах гауптвахти, без визначення розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу, оскільки ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину із застосуванням насильства.

При цьому, судом не встановлено підстав для задоволення клопотання сторони захисту та застосування запобіжного заходу ОСОБА_3 у виді особистого зобов`язання.

Керуючись ст.ст. 331,371,372 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра Дніпропетровської області ОСОБА_4 , про продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою по кримінальному провадженню № 0002065 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.12.2019 року, відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , задовольнити.
Продовжити дію раніше застосованого у відношенні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою, в умовах гауптвахти, без визначення розміру застави, строком на 60 днів, тобто до 09 лютого 2023 року включно.

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 та обвинуваченого ОСОБА_3 щодо обрання більш м`якого запобіжного заходу відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку обвинуваченим, його захисником, законним представником, прокурором безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - з моменту вручення їй копії ухвали.
Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції, не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.
Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суддя ОСОБА_7