Номер провадження:1-кс/521/131/23
У Х В А Л А

25 січня 2023 року м. Одеса

Слідчий суддя Малиновського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 за участю:

секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

скаржників - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , на бездіяльність прокурора керівника Малиновської окружної прокуратури м. Одеси, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення,

В С Т А Н О В И Л А :

До Малиновського районного суду м. Одеси надійшла скарга ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , подана в порядку ст. 303 КПК України, на бездіяльність прокурора керівника Малиновської окружної прокуратури м. Одеси, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань згідно заяви про кримінальне правопорушення, поданої до прокуратури 29.08.2022 року.

У поданій скарзі заявники просять слідчого суддю зобов`язати прокурора: 1) внести до ЄРДР відомості про злочини, що на думку заявників були вчинені суддями ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , посадовцем ТОВ «Інфокс» ОСОБА_16 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 111 ч. 2, 191 ч. 5, 255 ч. 1, 364 ч. 2, 397 ч. 2 КК України; 2) здійснити заходи по організації розслідування і видати їм витяг з ЄРДР.

У судовому засіданні ОСОБА_4 , ОСОБА_6 і ОСОБА_5 підтримали подану скаргу та просили її задовольнити.

ОСОБА_4 надав копії документів супровідного листа Одеської обласної прокуратури, витягів з ЄРДР, статті з газети «Вечірня Одеса», ухвал Одеського апеляційного суду, які, на думку заявника, підтверджуються викладені у скарзі доводи.

Прокурор в судовому засіданні заперечувала проти задоволення скарги.

Дослідивши матеріали скарги, заслухавши позицію скаржників, слідчий суддя дійшла висновків, виходячи з наступного.

Законодавство, що застосовується при розгляді скарги.

Кримінальний кодекс України має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від кримінально-протиправних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання кримінальним правопорушенням (ч. 1 ст. 1 КК). Для здійснення цього завдання Кримінальний кодекс України визначає, які суспільно небезпечні діяння є кримінальними правопорушеннями та які покарання застосовуються до осіб, що їх вчинили (ч. 2 ст. 1 КК). Кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення (ч. 1 ст. 11 КК).

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК).

Стадія ініціювання кримінального провадження є важливою для виконання вказаних завдань і покликана, з одного боку, забезпечити рішуче оперативне реагування на кожне повідомлення про злочин, що є гарантією швидкого та повного його розкриття, притягнення винних до відповідальності, а з іншого - виключити незаконне і необґрунтоване залучення громадян в орбіту кримінального процесу, а також марне витрачання сил і засобів правоохоронних органів.

Чинним КПК закріплено спрощену процедуру початку досудового розслідування (без проведення дослідчої перевірки). Так, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з ЄРДР (ч. 1 ст. 214 КПК). Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до ЄРДР (ч. 2 ст. 214 КПК).

Проте така спрощена процедура не означає, що взагалі відсутні критерії для внесення чи невнесення відповідних відомостей до ЄРДР. Її спрощеність виражається у тому, що для перевірки наявності зазначених вище критеріїв не потрібно проводити попередню перевірку викладених у заяві відомостей, а необхідно лише перевірити зміст самої заяви.

Правове регулювання механізму кримінально-процесуальної діяльності не повинно давати можливість окремим особам зловживати своїми правами та використовувати його з метою, що суперечить суспільним потребам, зокрема, перевантажувати правоохоронну систему держави численними повідомленнями, які завідомо не містять відомостей саме про кримінальне правопорушення, задля досягнення власних інтересів та виконання нею невластивих їй функцій. Такими запобіжниками, зокрема, є: встановлення кримінальної відповідальності за завідомо неправдиві повідомлення про кримінальні правопорушення (ст. 383 КК) та фільтр повідомлень про кримінальні правопорушення, що підлягають внесенню до ЄРДР, встановлений нормами самого КПК.

Так, до ЄРДР, серед іншого, вносяться відомості про: 1) короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; 2) попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність (п.п. 4, 5 ч. 5 ст. 214 КПК).

Таким чином, для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР заявник у повідомленні про кримінальне правопорушення має зазначити конкретні, відомі йому обставини об`єктивної сторони такого правопорушення (яке саме кримінальне правопорушення відбулось, де, коли, в чому полягало, які особи, причетні до його скоєння тощо). Такі обставини можуть бути неповними (в силу недостатньої обізнаності заявника, неочевидності вчинення кримінального правопорушення, з огляду на початкову стадію сприйняття та дослідження цих подій чи з інших причин), але в той же час достатніми для попередньої кваліфікації реєстраторами ЄРДР такого діяння саме як кримінального правопорушення (кваліфікації за статтею, частиною статті Кримінального кодексу України). Вказане узгоджується з позицією, викладеною в Узагальненні ВССУ № 9-49/0/4-17 від 12.01.2017, за якою КПК дійсно передбачає внесення до ЄРДР інформації на підставі заяв та повідомлень про кримінальне правопорушення, а не будь-яких заяв, які надходять до органів досудового розслідування при здійсненні ними своїх повноважень.

Якщо ж зі змісту повідомлення про кримінальне правопорушення є очевидним, що (1) обставини, викладені в ньому, не свідчать про те, що існує ймовірність вчинення будь-якого кримінального правопорушення і ці обставини для отримання зазначеного вище висновку не потребують перевірки засобами кримінального процесу або (2) в силу його занадто абстрактного характеру неможливо встановити ні попередню кваліфікацію кримінального правопорушення, ні предмет, межі та напрямок досудового розслідування, яке ініціюється заявником, то такі повідомлення не мають вноситися до ЄРДР.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, який у своїй постанові від 16.05.2019 року (справа № 761/20985/18) наголосив: «...якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин...».

Таким чином, закон передбачає необхідність попередньої оцінки (аналізу) слідчим, прокурором, слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до ЄРДР) змісту заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення на основі критеріїв, викладених у цій ухвалі вище.

Чи підлягають внесенню до ЄРДР відомості, викладені у заяві ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 про кримінальні правопорушення.

У заяві ОСОБА_5 , Котовського і ОСОБА_4 , поданій прокурору 29.08.2022 року, не викладено суть кримінальних правопорушень, які, на думку заявників були скоєні.

Разом з тим, за змісту заяви вбачається, що заявники не погоджуються з судовими рішеннями, постановленими у цивільній справі № 947/25685/20. При цьому заявники вважають, що викладені ними обставини свідчать про вчинення суддями ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 і заступником директора Одеської філії ТОВ «Інфокс» ОСОБА_16 діянь, які підпадають під ознаки, передбачені ст.ст. 27, 33, 111 ч. 2, 191 ч. 5, 255 ч. 1, 364 ч. 2, 397 ч. 2 КК України.

Слідчий суддя вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до Висновку Судової палати у кримінальних справах ВСУ щодо питання про початок кримінального провадження стосовно суддів, яке пов`язане зі здійсненням ними судочинства від 01.07.2013, для забезпечення незалежності судів, при отриманні заяви про вчинений суддею злочин, яке пов`язане зі здійсненням ним судочинства, уповноважений орган повинен внести до ЄРДР та розпочати розслідування тільки таку заяву або повідомлення, які мають ознаки кримінального правопорушення, а не будь-які інші. Такий обов`язок слідчого і прокурора визначено ч. 1 ст. 2 КК України, оскільки підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Частиною 2 ст. 111 КК України передбачається відповідальність за державну зраду, яка полягає в умисному вчиненні в умовах воєнного стану громадянином України певних діянь на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України, а саме: перехід на бік ворога в період збройного конфлікту, шпигунство, надання іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України.

Частина 5 ст. 191 КК України передбачає кримінальну відповідальність за, привласнення чи розтрату чужого майна, яке було ввірене особі чи перебувало і її віданні, вчинене організованою групою або в особливо великих розмірах, тобто на суму, яка в 600 і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Частина 1 ст. 255 КК України передбачає створення злочинної організації, керівництво такою організацією або її структурними частинами.

Об`єктивна сторона злочину, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК (зловживання владою або службовим становищем), має три обов`язкові ознаки: діяння - використання службовою особою влади чи службового становища всупереч інтересам служби, що полягає у певних діях або бездіяльності суб`єкта; наслідки, що виявляються у завданні істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян, або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб; причинний зв`язок між діянням і наслідками. Відсутність хоча б однієї із зазначених ознак свідчить про відсутність складу злочину, передбаченого ст. 364 КК України. Кваліфікуючою ознакою злочину, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, є спричинення таким злочином тяжких наслідків, тобто наслідків, які у 250 і більше разів перевищують неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Відповідальність за ч. 2 ст. 397 КК України настає за вчинення службовою особою з використанням свого службового становища в будь-якій формі перешкод до здійснення правомірної діяльності захисника чи представника особи по наданню правової допомоги або порушення встановлених законом гарантій їх діяльності та професійної таємниці.

У заяві ОСОБА_5 , ОСОБА_6 і ОСОБА_4 прокурору про злочин йде мова про кримінальні правопорушення, передбачені ст.ст. 111 ч. 2, 191 ч. 5, 255 ч. 1, 364 ч. 2, 397 ч. 2 КК України. Однак, ця заява за своїм змістом та суттю є висловленням незгоди із процесуальними рішеннями окремих суддів у конкретних судових справах, а також позицією представника сторони у цивільній справі - юридичної особи ТОВ «Інфокс». Фактично зазначена заява не є повідомленням про злочин, оскільки не містить об`єктивних даних про вчинення суддями та іншими особами кримінальних правопорушень. Натомість, у заяві викладені власні погляди заявників на здійснення суддями судочинства і на здійснення господарської діяльності ТОВ «Інфокс».

Так, у вказаному повідомленні відсутні будь-які конкретні фактичні дані про використання влади чи службового становища всупереч інтересам служби суддями, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самого себе чи іншої фізичної або юридичної особи, що спричинило тяжкі наслідки. Також відсутні відомості про створення злочинної організації, керівництво такою організацією, її структурними частинами, про привласнення чи розтрату чужого майна, а також про ознаки складу інших злочинів, зазначених у заяві.

Вказане позбавляє прокурора можливості провести перевірку конкретних фактів на предмет наявності/відсутності у діях/бездіяльності особи складу злочину.

Таким чином, зазначені у заяві ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 обставини не можуть свідчити про те, що існує ймовірність вчинення будь-якого кримінального правопорушення, і що описані у ній факти потребують перевірки засобами кримінального процесу. Тому такі відомості не підлягають внесенню до ЄРДР.

Позиція слідчого судді щодо використання заявниками образливих слів при складанні процесуальних документів.

Як встановлено слідчим суддею, заявники ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 у заяві про злочин на ім`я прокурора та у поданій до суду скарзі виклали текст, використавши образливі слова на адресу суддів та судової влади в цілому, а також інших осіб.

Відповідно до ч.ч.1 і 2 ст.1 КПК порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, ратифікована Законом від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, є одним із видів міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Крім цього, також ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У підпункті «а» п. 3 ст. 35 Конвенції визначено, що Суд оголошує неприйнятною будь-яку індивідуальну заяву, подану згідно зі статтею 34, якщо він вважає, що ця заява несумісна з положеннями Конвенції або протоколів до неї, явно необґрунтована або є зловживанням правом на подання заяви.

Відповідно до положення п. 4 цієї статті Конвенції Суд відхиляє будь-яку заяву, яку він вважає неприйнятною згідно із цією статтею. Він може зробити це на будь-якій стадії провадження у справі.

У розумінні ЄСПЛ звернення до суду з використанням нецензурної лексики, образливих і лайливих слів, символів у поданих до суду документах і у спілкуванні із судом, з іншими учасниками процесу, їхніми представниками, а також вчинення інших аналогічних дій констатується як зловживання правом на подання заяви. Так, Суд, застосовуючи пп. «а» п. 3 ст. 35 Конвенції, оголошує неприйнятною будь-яку індивідуальну заяву, подану згідно зі ст. 34, якщо він вважає, що ця заява є зловживанням правом на її подання. Для прикладу, Суд вказав на зловживання правом на подання заяви, коли заявник під час спілкування з ЄСПЛ вживав образливі, погрозливі або провокативні висловлювання проти уряду-відповідача, його представника, органів влади держави-відповідача, проти ЄСПЛ, його суддів, Секретаріату ЄСПЛ або його працівників (ухвали щодо прийнятності у справах «Ржегак проти Чеської Республіки» від 14.05.2004, заява № 67208/01; «Дюрінже та Грандж проти Франції» від 04.02.2003, заяви № 61164/00 і № 18589/02; «Guntis Apinis проти Латвії» від 20.09.2011, заява № 46549/06).

У свою чергу аналогічної позиції дотримується Велика Палата Верховного Суду, (справа № 199/6713/14-ц, справа № 9901/324/19), а саме, що учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу. Нецензурна лексика, образливі та лайливі слова чи символи, зокрема, для надання особистих характеристик учасникам справи, іншим учасникам судового процесу, їх представникам і суду (суддям) не можуть використовуватися ні в заявах по суті справи, заявах із процесуальних питань, інших процесуальних документах, ні у виступах учасників судового процесу та їх представників.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права. Втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб, неповага до суду чи суддів, збирання, зберігання, використання і поширення інформації усно, письмово або в інший спосіб з метою дискредитації суду або впливу на безсторонність суду, заклики до невиконання судових рішень забороняються і мають наслідком відповідальність, установлену законом.

Прояв неповаги до суду чи судді з боку осіб, які є учасниками процесу або присутні в судовому засіданні, має наслідком відповідальність, установлену законом (ст. 129 Конституції та ст. 50 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 7 КПК зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься повага до людської гідності. Також положеннями ч.1 ст. 11 КПК передбачено, що під час кримінального провадження повинна бути забезпечена повага до людської гідності, прав і свобод кожної особи.

Таким чином, нецензурна лексика, образливі та лайливі слова чи символи, зокрема, для надання особистих характеристик учасникам справи, іншим учасникам судового процесу, їх представникам і суду (суддям) не можуть використовуватися ні в заявах по суті справи, заявах із процесуальних питань, інших процесуальних документах, ні у виступах учасників судового процесу та їх представників.

Ураховуючи наведене, слідчий суддя вважає, що зазначені у заяві і у скарзі ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 висловлювання на адресу суддів, суду та інших осіб є образливими, а скарга, що містить такі висловлювання, є неприйнятною.

Учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу. Заяви та скарги, що подаються до суду, мають відповідати вимогам чинного законодавства. У тексті цих документів не можна використовувати образливі та лайливі слова, символи, зокрема, для надання особистих характеристик учасникам справи, іншим учасникам судового процесу, їх представникам і суду. У протилежному випадку це свідчить про очевидну неповагу до честі, гідності цих осіб з боку автора документа. Такі дії суперечать основним засадам і завданням судочинства та можуть бути визнані судом як зловживання процесуальними правами.

Вищезазначені висновки слідчого судді узгоджуються з практикою Верховного Суду, зокрема, такі висновки зробили колегії суддів Касаційного кримінального суду в ухвалах від 24.03.2021 року (справа № 937/1059/20), 30.06.2021 року (пров. №51-3122ск21), 29.07.2021 року (справа № 264/6844/20).

Висновок за результатами розгляду скарги.

З урахуванням викладеного, відсутні підстави для задоволення скарги ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 на бездіяльність прокурора, що полягає у невнесенні до ЄРДР відомостей про злочини, викладені у заяві, поданій прокурору 29.08.2022 року.

Керуючись статтями 7, 9, 303-307, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И Л А :

Скаргу ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 на бездіяльність прокурора - керівника Малиновської окружної прокуратури м. Одеси, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за їх заявою про кримінальне правопорушення, поданою до прокуратури 29.08.2022 року, - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1