Сторожинецький районний суд Чернівецької області
Справа № 723/1198/23
Провадження № 1-кс/723/1856/23
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2023 року м. Сторожинець

Слідчий суддя Сторожинецького районного суду

Чернівецької області ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

підозрюваної ОСОБА_4

адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ ВП №1 (м.Сторожинець) Чернівецького районного управління поліції Головного управління національної поліції в Чернівецькій області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваної за ч. 4 ст. 185 КК України, -

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроженки с. Михальча Сторожинецького району Чернівецької області, жительки АДРЕСА_1 , громадянки України, освіта неповна середня, не одружена має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , була засуджена вироком Сторожинецького районного суду від 18.03.2022 року за ч.3 ст. 185 КК України до трьох років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік,

встановив:

Слідчий СВ ВП №1 (м.Сторожинець) Чернівецького районного управління поліції Головного управління національної поліції в Чернівецькій області ОСОБА_6 (надалі по тексту слідчий), звернувся в суд з клопотанням, погодженим з прокурором Сторожинецького відділу Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_3 (надалі по тексту - прокурор), про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_4 посилаючись на те, що в провадженні знаходяться матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань (надалі ЄРДР) за № 0000135 від 24.03.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України.

Зазначав, що підозрювана ОСОБА_4 достовірно знаючи про введений в Україні воєнний стан та в період дії випробувального терміну, 24 березня 2023 року біля 09,30 години перебуваючи в приміщенні Кам`янської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області, переслідуючи прямий умисел та корисливий мотив спрямований на незаконне заволодіння чужим майном, увійшла до незачиненого кабінету потерпілої ОСОБА_8 та скориставшись відсутністю останньої умисно, таємно, повторно, шляхом вільного доступу викрала із гаманця, який знаходився в особистій жіночій сумочці потерпілої, грошові кошти в сумі 670 Євро, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 24.03.2023 року становить 26643 гривні 56 копійок.

Ініціатори клопотання стверджують, що підставою для його внесення є наявність в діях ОСОБА_4 ознак кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України про, що зібрано достатньо доказів і вона може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків в цьому кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення. Застосування більш м`яких запобіжних заходів не дасть реальної змоги запобігти вказаним ризикам.

В судовому засіданні прокурор клопотання про застосування відносно підозрюваної ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, підтримала, посилаючись на викладені в клопотанні обставини і докази, особливо звертаючи увагу суду на вчинення злочину під час іспитового строку.

Підозрювана ОСОБА_4 , в ході судового розгляду, клопотання не визнала, пояснивши суду що у неї є дитина яку вона не хоче залишати. Вчинення злочину визнає і розкаюється. Просила застосувати до неї домашній арешт.

Захисник підозрюваної адвокат ОСОБА_5 просив відмовити в задоволенні клопотання посилаючись на відсутність ризиків та можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту так як підозрювана має постійне місце проживання та стійкі соціальні зв`язки.

Заслухавши доводи учасників кримінального провадження та дослідивши матеріали клопотання слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити:

- чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

В ході розгляду клопотання встановлено, що 24.03.2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за реєстровим номером 0000135 внесено запис про кримінальне правопорушення передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

Цього ж числа ОСОБА_4 було затримано за підозрою у вчиненні вказаного злочину, а 25.03.2023 року оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Виходячи із наданих суду матеріалів досудового розслідування, а саме протоколу допиту свідка ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_10 , які показали що ОСОБА_4 заходила до кабінету із якого були викрадені грошові кошти, протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 24.03.2023 року за яким свідок ОСОБА_10 впізнала ОСОБА_4 як особу яка заходила до кабілену ОСОБА_8 , протоколу затримання ОСОБА_4 в ході якого у підозрюваної було вилучено гроші в сумі 670 Євро, які вона згідно пояснень викрала із службового кабінету Кам`янської сільської ради, протоколу допиту підозрюваної та протоколу проведення із нею слідчого експерименту, згідно яких ОСОБА_4 визнала факт викрадення грошей, що показала під час відтворення обстновки і обставин події.

Вказане в сукупності свідчить про обгрунтованість повідомленої ОСОБА_4 підозри у вчиненні крадіжки майна потерпілої, під час дії воєнного стану в Україні.

При цьому суд, виходячи із п. 175 рішення від 21.04.2011 р. у справі Європейського суду з прав людини «Нечипорук і Йонкало проти України», вважає, що існують факти та інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ОСОБА_4 , могла вчинити вказане правопорушення і необхідності надання оцінки доказів немає.

Продовжуючи вирішення питань зазначених в ст.194 КПК України, а саме щодо наявності достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор, слідчий суддя встановив, що в розглядуваному клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також безпосередньо в судовому засіданні прокурор зазначив і посилався на наявність трьох ризиків передбачених пунктами 1, 3, та 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Суд не знаходить доказів та обґрунтованості того, що зазначений слідчим та прокурором ризик щодо переховування підозрюваної ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та/або суду є наявним, оскільки тяжкість покарання за вчинений злочин не може бути підставою для підтвердження такого ризику.

Зазначення ж того, що на підозрювану не діють обмеження, щодо можливості виїзду за межі України в період дії воєнного стану, а тому вона зможе покинути територію держави є, на думку слідчого судді, надуманим з метою знайдення не існуючих фактів, які ніби-то підтверджують вказаний ризик.

Зважаючи на практику Європейського суду з прав людини, викладену в рішеннях цього органу у справах Летельє проти Франції і Томазі проти Франції, ризики не можуть оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, релевантних обставин, які можуть підтверджувати існування такого ризику.

Таких фактів і релевантних обставин суду не надано, а відповідно вказаний ризик є безпідставним.

Такою ж безпідставністю характеризується і вказівка на існування ризику щодо можливості впливу на свідків. Доказів існування такого ризику суду не надано. Свідки не повідомляли про намагання підозрюваної здійснення впливу на них з боку підозрюваної. До того ж слідчий суддя не знаходить підстав для такого впливу, оскільки підозрювана не є настільки авторитетною особою в суспільстві, що свідки, які добровільно дали свої свідчення, можуть піддатися незаконному впливу на них і змінити свої свідчення. До того ж підозрювана добровільно визнала свою винуватість, що крім цього було зафіксовано і протоколом слідчого експерименту за її участю і протоколом затримання її, під час якого було виявлено викрадені гроші.

Разом з тим, на думку слідчого судді, зазначений ризик щодо можливості вчинення нового злочину, знайшов в судовому засіданні своє підтвердження, оскільки підозрювана раніше притягуючись до кримінальної відповідальності за злочин пов`язаний із посяганням на чужу власність та вчинивши новий злочин проти власності зарекомендувала себе, як особа яка схильна до вчинення злочинів проти власності.

При цьому слідчий суддя враховує, що підозрювана будучи засудженою вироком Сторожинецького районного суду від 18.03.2022 року за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі, на підставі ст. 75 цього Кодексу, звільнена від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік і ухвала про її звільнення від подальшого відбування покарання по закінченню іспитового строку не постановлялась, а тому є всі підстави вважати, що підозрювана схильна до вчинення злочинів проти власності і зможе вчинити інший злочин, що є ризиком.

Виходячи із вимог п. 2 ч.1 ст.194 КПК України, щодо існування хоча б одного ризику передбаченого в ст.177 КПК України, слідчий суддя вважає, що не підтвердження всіх зазначених ризиків, ніяким чином не впливає на існування ризику, на який прокурор також посилається, а саме на можливість підозрюваної вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою чи іншого, більш м`якого, запобіжного заходу, відносно підозрюваної ОСОБА_4 , слідчий суддя враховує, що відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Досліджуючи вказане, слідчий суддя знаходить, що таких доказів суду не було надано ні в клопотанні ні в судовому засіданні, а вказівка в клопотанні про те, що орган досудового розслідування переконаний що застосування будь-якого іншого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не може запобігти ризикам, на думку слідчого судді є голослівною та не підтвердженою.

Ні обґрунтованість підозри ні наявність ризиків ні будь-які характеризуючі обставини особи підозрюваної не є доказами того, що інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити встановлений і підтверджений в суді ризик, оскільки всі зазначені в ст.176 КПК України запобіжні заходи мають мету забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання спробам визначеним в ч.1 ст.177 КПК України.

Крім цього слідчий суддя знаходить хибними висновки слідчого та прокурора щодо наявнох судимості підозрюваної, оскільки на думку слідчого судді новий злочин було вчинено не в межах іспитового терміну, а за його межами.

Підозрювана засуджена вироком від 18.03.2022 року, яким звільнена від відбування покарання строком на 1 рік.

За правилами ст. 165 КВК України, іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду, а не з часу набрання ним законної сили чи постановлення засудженої на облік в філії ДУ «Центр пробації», як стверджують ініціатори клопотання. Вирок проголошено 18.03.2022 року, що свідчить про закінчення іспитового строку 19.03.2023 року. Злочин же вчинено 24 березня 2023 року, тобто за межами іспитового строку.

Слідчий суддя врахував вказане, як підтвердження ризику але не може враховувати, як вчинення злочину під час іспитового строку, що є справедливим і законним.

Таким чином в судовому засіданні прокурор довів суду, що підозра повідомлена підозрюваній ОСОБА_4 є обґрунтованою, що відповідає обставині встановленій в п.1 ч.1 ст.194 КПК України та існує ризик щодо можливості у підозрюваної вчинення нових злочинів, що відповідає обставині встановленій в п.2 ч.1 ст.194 КПК України.

Однак слід констатувати, що в суді не доведено обставину щодо неможливості застосування до підозрюваної іншого більш м`якого запобіжного заходу, оскільки в клопотанні не враховано, що на самостійному утриманні підозрюваної перебуває малолітня дитина, вона має житло тобто стійкі соціальні зхв`язки і доказів негативного характеризування підозрюваної до суду не надано.

Згідно вимог ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї ж статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

При цьому слідчий суддя враховує також, що підозрювана проживає із мамою та донькою яка є малолітньою. Дитину виховує самостійно, вона є молодою людиною, працездатною, має стійкі соціальні зв`язки, визнає свою винуватість і готова нести покарання, що свідчить про відсутність бажання скриватися від слідства та суду.

Вирішуючи питання про застосування більш м`якого запобіжного заходу, слідчий суддя вважає, що саме такий запобіжний захід, як домашній арешт, на даному етапі досудового розслідування, є найбільш доцільним та ефективним засобом для запобігання встановлених в суді ризиків.

При цьому слідчий суддя враховує, що обґрунтування клопотання прокурора стосується необхідності забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваної, а тому слідчий суддя враховуючи відповідні вимоги ч.5 ст.194 КПК України вважає, що на підозрювануго слід покласти певні обов`язки і що домашній арешт в такому випадку має бути не цілодобовим, що дасть змогу підозрюваній забезпечувати гідне утримання малолітньої дитини та своє утримання.

Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, згідно положень ст.181 КПК України, полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний час доби. При цьому під житлом у значенні, що використано в цій статті, на думку слідчого судді, по відношенню до житла підозрюваної ОСОБА_4 , слід розуміти будинок АДРЕСА_1 із всіма належними до нього будівлями і спорудами.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.177, 178, 182-184, 192-194, 196, 197, 202, 206, 395 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

В задоволенні клопотання слідчого та прокурора в частині застосування до підозрюваної ОСОБА_4 , запобіжного заходу у вигляді тримання її під вартою, відмовити за недоведеністю всіх обставин встановлених в ч.1 ст.194 КПК України.

Застосувати до підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жительки АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною залишати будинок АДРЕСА_1 в нічний період часу з 20, 00 години вечора до 06,00 години ранку, строком на два місяці.

Покласти, строком на два місяці, на підозрювану ОСОБА_4 обов`язки:

-прибувати до слідчого в кримінальному провадженні, прокурора або суду з визначеною ними періодичністю;

-повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну місця свого проживання;

-утримуватися від спілкування з свідками кримінального правопорушення;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну:

Роз`яснити підозрюваній ОСОБА_4 , що в разі не виконання покладених на неї обов`язків, до неї може бути застосований більш суворий запобіжний захід і накладено грошове стягнення.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту підлягає негайному виконанню після її оголошення. Строк дії ухвали два місяці, які слід рахувати з 24 березня 2023 року.

Ухвалу передати для виконання до відділу поліції № 1 (м.Сторожинець) ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_11