Справа № 496/128/23
Провадження № 1-кп/496/368/23
У Х В А Л А

13 січня 2023 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Біляївка Одеської області в режимі відеоконференцзв`язку клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Біляївського районного суду Одеської області перебуває зазначене вище кримінальне провадження.

До суду надійшло клопотання прокурора Херсонської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , мотивоване тим, що ризики передбачені ст. 177 КПК України, які встановленні під час досудового розслідування кримінального провадження та у суді, продовжують існувати, тому єдиним запобіжним заходом, який наддасть можливість запобігти усім ризикам є запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В підготовчому судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, при цьому посилався на обставини викладені у письмовому клопотанні про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник у підготовчому судовому засіданні заперечували проти вказаного клопотання прокурора, оскільки ризики, передбачені ст. 177 ч. 1 КПК України, не доведені з боку сторони обвинувачення.

Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого та його захисника, дослідивши клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, дослідивши обвинувальний акт та додані до нього документи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу. За відсутності зазначених клопотань сторін кримінального провадження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування, вважається продовженим.

Вирішуючи клопотання прокурора щодо доцільності обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом враховуються вимоги ст. 5 Конвенції про захист прав людини, згідно з якою обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Згідно ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

За Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод на державу покладається обов`язок вжити заходи до забезпечення прав людини, яка тримається під вартою.

Відповідно до ст. 17 Закону України № 3477-IV від 23.02.2006 року «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини, а також українські суди мають застосовувати при розгляді справ практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Окрім цього, згідно ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Крім того, суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Доцільність залишення під вартою особи, яка підозрюється в скоєнні тяжкого злочину, має оцінюватись в кожному випадку окремо у відповідності з її особливими характеристиками.

Обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути виправдано в тому випадку, якщо існують конкретні ознаки того, що це дійсно вимагається виходячи з інтересів суспільства, які, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважують правило поваги особистої свободи /дело W. против Switzerland, судебное решение от 26 января 1993 года § 30/.

Перевіряючи обґрунтованість обвинувачення, суд виходить з практики Європейського суду з прав людини, а саме: рішення «Нечипорук і Йонкало проти України», п. 175; «Cebotari v. Moldova», п. 48; «Fox, Campbell and Hartley v. the UK», n. 32, яка вказує на те, що слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів чи інформації, котрі могли би переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що особа, можливо, вчинила злочин, та в даному випадку вважає, що дані, які вказують на обґрунтоване обвинувачення, та навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, містяться в долучених в обґрунтування клопотання матеріалах.

Згідно зі ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим злочину, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винною у злочині, вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родин й утриманців, наявність постійного місця роботи та репутацію обвинуваченого, його майновий стан та наявність судимостей, дотримання умов попередньо застосованих запобіжних заходів, розмір майнової шкоди та інше.

Суд погоджується з думкою прокурора про існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі, у зв`язку з чим, з метою уникнення відповідальності за вчинений злочин останній може переховуватися від суду. Підтвердженням наявного ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, є те що, під час дії на території України воєнного стану в Україні, з метою створення перешкод суду може виїхати на місцевість, що перебуває на території громади, яка перебуває в тимчасовій окупації, відповідно до переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточені (блоковані), у зв`язку із цим, у правоохоронних органів України фактично не буде можливості затримати обвинуваченого та як наслідок, притягнути до кримінальної відповідальності.

Окрім того, прокурор посилався на те, що ОСОБА_5 неодноразово не з`являвся в судові засіданні по розгляду клопотання про застосування стосовно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ігнорував судові виклики, а також свій обов`язок передбачений п.1 ч.7 ст.42 КПК України щодо повідомлення суд про поважні причини неявки, внаслідок чого до нього було застосовано двічі привід, що свідчить про неналежну процесуальну поведінку обвинуваченого, що не було спростовано обвинуваченим та його захисником у судовому засіданні, тому існує ризик того, що ОСОБА_5 , у разі не обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у такий спосіб може переховуватись від суду.

Другий ризик передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливість незаконного впливу на свідків у вказаному кримінальному проваджені, у зв`язку з тим, що ОСОБА_5 обізнаний про місце перебування останніх із матеріалів кримінального провадження, обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування. Як і попередній ризик, вказаний ризик існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Також суд наголошує на тому, що згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Приймаючи до уваги принцип презумпції невинуватості, правил поваги свободи особи, враховуючи те, що обраний ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою спливає 18.01.2023 р., а до вказаного терміну судове провадження не може бути завершено, також суд приймає до уваги особу обвинуваченого ОСОБА_5 , його вік, міцність соціальних зв`язків, суд приходить до висновку про необхідність відступу від правил поваги свободи особи, а також враховує те, що він у судовому засіданні ще не був допитаний, його позиція щодо обставин справи суду не відома, а також з метою уникнення ризиків того, що він, перебуваючи на свободі, може переховуватися від суду, вчинить інше кримінальне правопорушення, а також з метою недопущення незаконно впливати на свідків, тому суд вважає, що клопотання прокурора про продовження ОСОБА_5 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню.

У зв`язку з вищенаведеним, клопотання прокурора про обрання останньому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню, так як жоден більш м`який запобіжний захід не здатний запобігти ризикам, встановленим в судовому засіданні.

При цьому також необхідно зауважити, що суд ґрунтується на принципі презумпції невинуватості, та не ставить ціллю передбачити можливепокарання за інкриміноване обвинуваченому діяння.

Відповідно до п. 7 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 КК України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої ст. 176 КПК України - тримання під вартою.

На підставі вищевикладеного, суд вважає за доцільне обрати обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів.

Щодо визначення розміру застави, суд дійшов наступного.

Відповідно до положень ст.183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Враховуючи те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчинені злочину передбаченого ч.4 ст.402 КК України, суд вважає недоцільним визначати йому розмір застави.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 177, 183, 314-315, 371, 372, 376, 392, 394, 395 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Обрати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, починаючи з 13 січня 2023 року по 13 березня 2023 року включно, з утриманням його в ДУ «Криворізька установа виконання покарань №3».

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення - начальнику ДУ «Криворізька установа виконання покарань №3».

Апеляційна скарга подається на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суддя: ОСОБА_1

Повний текст ухвали складено 16.01.2023 року.