ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/6031/19
Провадження № 1-кп/362/110/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.03.2023 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Василькові Київської області кримінальне провадження, внесеного в Єдиний реєстру досудових розслідувань № 0000632 від 15.05.2019 року за обвинуваченням:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Василькова, Київської області, українця, громадянина України з незакінченою вищою освітою, працюючого ФОП, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_8 , 28.12.2018 року, у вечірній час зустрівся із особою, матеріали відносно якого виділені в окреме кримінальне провадження.

В ході спілкування особа, матеріали відносно якої виділені в окреме кримінальне провадження, запропонувала ОСОБА_8 спільно вчинити крадіжку комп`ютерного обладнання з Комунальної установи «Інклюзивно-ресурсного центру», що знаходиться у приміщенні ЗОШ № 3, по вул. Шевченка, 46, міста Василькова, Київської області. На пропозицію особи, матеріали відносно якої виділені в окреме кримінальне провадження, ОСОБА_8 погодився, тим самим останні вступили в злочинну змову між собою.

В подальшому ОСОБА_8 та особа, матеріали відносно якої виділені в окреме кримінальне провадження, розподілили ролі кожного і домовились про спільне вчинення таємного викрадення чужого майна, яке перебуває у власності Комунальної установи «Інклюзивно-ресурсний центр», що знаходиться в приміщенні ЗОШ № 3, по вул. Шевченка, 46, міста Василькова, Київської області.

Згідно розробленого плану, ОСОБА_8 , та особа, матеріали відносно якої виділені в окреме кримінальне провадження, 28.12.2018 року, в нічний час, приїхали до приміщення ЗОШ № 3 по вул. Шевченка, 46 міста Василькова, Київської області, де реалізуючи свій прямий умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливий мотив та мету незаконного збагачення, пересвідчившись, що за їх діями ніхто не спостерігає, шляхом віджиму пластикового вікна на першому поверсі будівлі ЗОШ проникли до приміщення, в якому знаходиться Комунальна установа «Інклюзивно-ресурсний центр», звідки таємно викрали: ПК учня Acer Extensa EX 2519-N15W4 ( NX.EFAEU.077), вартістю 4 266 грн., ПК вчителя марки Impression NetBox U3 в кількості 4 шт, планшет марки Impression 110ES вартість яких встановити не можливо в зв`язку із відсутністю їх на ринку продажу, а тому вони матеріальної цінності не становлять.

В подальшому ОСОБА_8 , та особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, викраденим майном розпорядилися на власний розсуд, чим спричинили Комунальній установі «Інклюзивно-ресурсний центр» матеріального збитку на суму 4 266 грн.

11.01.2019 року, у вечірній час ОСОБА_8 зустрівся із особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження. В ході спілкування особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, запропонувала ОСОБА_8 спільно вчинити крадіжку плазмового телевізора із приміщення Васильківської центральної районної лікарні, розташованої по вул. Декабристів, 87, міста Василькова, Київської області, на що ОСОБА_8 погодився, тим самим останні вступили в злочинну змову між собою.

В подальшому ОСОБА_8 та особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, і домовившись про спільне вчинення повторного таємного викрадення чужого майна, яке перебуває у власності Васильківської центральної районної лікарні, яка розташована по вул. Декабристів, 87, міста Василькова, Київської області розподіливши ролі кожного.

Згідно розробленого плану ОСОБА_8 та особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, 11.01.2019 року, в нічний час, приїхали до приміщення Васильківської ЦРЛ, що знаходиться по вул. Декабристів, 87, міста Василькова, Київської області, де реалізуючи свій прямий умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливий мотив та мету незаконного збагачення, пересвідчившись, що за їх діями ніхто не спостерігає, шляхом віджиму металопластикового вікна, на першому поверсі будівлі Васильківської ЦРЛ проникли до приміщення лікарні звідки повторно вчинили крадіжку плазмового телевізору марки «Samsung» LEDUND Smart «UE75U7100UXUA», зовнішня діагональ телевізора 189 см. (75 дюймів) вартістю 43 250 грн., що належать Васильківській центральній районній лікарні.

В подальшому ОСОБА_8 та особа, матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, викраденим майно розпорядилися на власний розсуд, чим спричинили Васильківській центральній районній лікарні, матеріального збитку на суму 43 250 грн.

Ці дії ОСОБА_8 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 3 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за попередньою змовою групою осіб, поєднаної з проникненням в інше приміщення, вчиненої повторно.

Прокурор в судовому засіданні просив розглядати кримінальне провадження відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись вивченням доказів, які характеризують обвинуваченого ОСОБА_8 , оскільки обвинувачений вину визнає повністю.

Представник потерпілого КНП «Васильківської багатопрофільної лікарні інтенсивного лікування» Васильківської міської ради (яка є правонаступником Васильківської ЦРЛ) ОСОБА_9 в судове засідання не з`явилася надіслала заяву про розгляд справи у її відсутності та просила про задоволення цивільного позову (а.с.191).

Представник потерпілого КУ «Інклюзивно-ресурсний центр» ОСОБА_10 в судове засідання не з`явилася надіслала заяву про розгляд справи у її відсутності (а.с.151).

Обвинувачений ОСОБА_8 не заперечував про подальший розгляд даного кримінального провадження, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 - ОСОБА_7 враховуючи визнання його підзахисним вини, не заперечував про подальший розгляд даного кримінального провадження, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Положення ч.3 ст. 349 КПК України, роз`яснені судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_8 та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні і викладені в обвинувальному акті, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, за згодою учасників судового провадження провів судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі.

А тому, крім допиту обвинуваченого, інші докази, за погодженням з учасниками, не досліджувалися, за виключенням документів, які стосуються особи обвинуваченого та характеризуючих даних на нього.

Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю та підтвердив обставини викладені в обвинувальному акті. В скоєному щиро розкаюється, просить суворо не карати. Цивільний позов визнає в повному обсязі.

Покази ОСОБА_8 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

При кваліфікації дій обвинуваченого, суд ураховує, що Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у постанові від 05.04.2018 р. в справі № 658/1658/16-к зазначає, що кваліфікація злочину - кримінально-правова оцінка поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу злочину, передбаченому КК, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння.

За своєю суттю і змістом кваліфікація злочинів завжди пов`язана з необхідністю обов`язкового встановлення і доказування кримінально-процесуальними, криміналістичними засобами двох надзвичайно важливих обставин: 1) факту вчинення особою (суб`єктом злочину) суспільно небезпечного діяння, тобто конкретного акту її поведінки (вчинку) у формі дії чи бездіяльності; 2) точної відповідності ознак цього діяння ознакам складу злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК.

Отже, суд вважає доведеним в судовому засіданні те, що ОСОБА_8 вчинив дії, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), за попередньою змовою групою осіб, поєднаної з проникненням в інше приміщення, вчиненої повторно, а його дії вірно кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), який згідно ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Статтею 65 КК України та п. 1 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» передбачено, що під час призначення покарання у кожному конкретному випадку, суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами.

Обставиною, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання ОСОБА_8 , суд визнає його щире каяття.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_8 , судом не встановлено.

Підстав для застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_8 положень ст. 69 КК України судом не вбачається, а тому суд вважає за необхідне призначити йому покарання у межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі.

Одночасно, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_8 на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває (а.с.208-209); має постійне місце проживання (а.с.203), де характеризується позитивно, згідно характеристики депутата Васильківської міської ради (а.с.207); стан здоров`я, спосіб життя, а саме, що має незакінчену вищу освіту, працюючого ФОП, одруженого (а.с.210), маючого на утриманні малолітню дитину сина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.211), раніше не судимого (а.с.206), що свідчить про те, що оточуюча його обстановка у сім`ї та побуті, виражає належні соціальні зв`язки; позицію сторони обвинувачення, потерпілих, щодо необхідної міри покарання; відношення обвинуваченого до вчиненого, ступінь вчиненого кримінального правопорушення (злочину), а саме: класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення злочинних дій, а саме сприяв досудовому слідству та в суді, а також враховуючи досудову доповідь Обухівського районного відділу №1 філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській областівід 14.04.2022 року, відповідно до якої вони вважають за можливе виправлення ОСОБА_8 без позбавлення або обмеження волі (а.с.180-183).

Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, суд вважає за можливе виправлення обвинуваченогоОСОБА_8 без ізоляції від суспільства, а тому у даному випадку призначивши ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі, застосовує відносно нього ст. 75 КК України і звільняє його від відбування покарання з випробуванням, із встановленням іспитового строку та покладанням на ОСОБА_8 обов`язків згідно ст. 76 КК України, які сприятимуть його виправленню, оскільки саме таке рішення на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню.

Щодо цивільного позову КНП «Васильківської багатопрофільної лікарні інтенсивного лікування» про відшкодування матеріальної шкоди пред`явленого до обвинуваченого ОСОБА_8 суд зазначити наступне.

Частиною 1 ст. 128, ч.ч. 1 та 3 ст. 129 КПК України визначено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Згідно ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

З огляду на наданні потерпілим КНП «Васильківської багатопрофільної лікарня інтенсивного лікування» доказів на підтвердження позовних вимог, а саме довідки про вартість Телевізора 75 «Samsung» у розмірі 75 600 грн., видаткової накладної №РН-0000801 від 19.11.2018 року Телевізора 75 «Samsung» у розмірі 75 600 грн. (а.с.215-220) та визнання обвинуваченим ОСОБА_8 позовних вимог, суд вважає що пред`явлений до обвинуваченого цивільний позов є законним, а відтак підлягає задоволенню у повному розмірі 74 970 грн.

Арешт у кримінальному провадженні - не накладався.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_8 не обирався.

Речові докази відсутні.

Керуючись ч. 2 ст. 124 КПК України суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи від 18.09.2019 року №13-1/1618 у розмірі 628,04 та експертизи від 26.04.2019 року №13-1/742 у розмірі 2 669,17 грн, а всього у розмірі 3297,21 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 100, 124, 349, 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд,

у х в а л и в:

Визнати ОСОБА_8 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік 6 місяців.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_8 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації ; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації (п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України).

Іспитовий строк ОСОБА_8 обчислювати з моменту постановлення вироку 17 березня 2023 року.

Цивільний позов потерпілого Комунального некомерційного підприємства «Васильківська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування» Васильківської міської ради до ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної шкоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь Комунального некомерційного підприємства «Васильківська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування» Васильківської міської ради 74 970 гривень завданої матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави судові витрати за проведення експертиз у розмірі 3 297,21 грн.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію судового рішення негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору, іншим учасникам судового провадження та не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_12