Справа № 567/1536/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.04.2023 м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі :

головуючий суддя ОСОБА_1

секретар ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження №0000172 від 07.10.2022 р. по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Розваж Острозького району Рівненської області, зареєстроване та фактичне місце проживання : АДРЕСА_1 , громадянина України, з повною загальною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, згідно ст.89 КК України вважається таким, що не має судимості,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, -

встановив:

ОСОБА_4 , умисно, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи настання таких наслідків, систематично у період часу з 18 травня 2022 року до 27 жовтня 2022 року, вчиняв фізичне та психологічне насильство щодо свого батька ОСОБА_5 , з яким спільно проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з яким перебуває у сімейних відносинах, що призводить до фізичних та психологічних страждань, емоційної залежності та погіршення якості життя потерпілого.

Зокрема, 18 травня 2022 року приблизно о 14 год. 30 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи на території господарства за місцем спільного проживання у АДРЕСА_1 , вчинив стосовно свого батька ОСОБА_5 дії психологічного насильства, які проявились в тому, що ОСОБА_4 висловлювався відносно потерпілого нецензурними та образливими словами, погрожував фізичною розправою.

Окрім того, 15 серпня 2022 року приблизно об 11 год. 30 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи на території господарства за місцем спільного проживання у АДРЕСА_1 , знову вчинив стосовно свого батька ОСОБА_5 дії психологічного насильства, які проявились в тому, що ОСОБА_4 висловлювався відносно потерпілого нецензурними та образливими словами, погрожував фізичною розправою.

Також, 11 вересня 2022 року приблизно о 14 год. ОСОБА_4 , перебуваючи на території господарства за місцем спільного проживання у АДРЕСА_1 , знову вчинив стосовно свого батька ОСОБА_5 дії психологічного насильства, які проявились в тому, що ОСОБА_4 висловлювався відносно потерпілого нецензурними та образливими словами, погрожував фізичною розправою.

За вищевказаними фактами ОСОБА_4 постановами Острозького районного суду Рівненської області від 29.06.2022 у справі № 567/672/22 та від 13.09.2022 у справі №567/1013/22 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1, 2 ст.173-2 КУпАП.

Продовжуючи свої злочинні дії, 06 жовтня 2022 року приблизно о 19 год. ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, в будинку за місцем спільного проживання у АДРЕСА_1 , вчинив стосовно свого батька ОСОБА_5 дії психологічного насильства, які проявились в тому, що ОСОБА_4 висловлювався відносно потерпілого нецензурними та образливими словами.

Окрім цього, 10 жовтня 2022 року приблизно о 19 год. ОСОБА_4 , перебуваючи в будинку за місцем спільного проживання у АДРЕСА_1 , вчинив стосовно свого батька ОСОБА_5 дії фізичного та психологічного насильства, які проявились в тому, що ОСОБА_4. висловлювався відносно потерпілого нецензурними та образливими словами, погрожував фізичною розправою, шарпав його за одяг.

Також, 27 жовтня 2022 року приблизно о 18 год. ОСОБА_4 , перебуваючи в будинку за місцем спільного проживання у АДРЕСА_1 , вчинив стосовно свого батька ОСОБА_5 дії психологічного насильства, які проявились в тому, що ОСОБА_4 висловлювався відносно потерпілого нецензурними та образливими словами.

Вказаними насильницькими діями ОСОБА_4 завдав потерпілому ОСОБА_5 фізичних і психологічних страждань та призвів до погіршення якості життя потерпілого.

Вказані дії органом досудового розслідування кваліфіковано за ст.126-1 КК України, так як ОСОБА_4 вчинив домашнє насильство, а саме умисне систематичне вчинення фізичного, психологічного насильства відносно особи, з якою перебуває у сімейних відносинах, що призвело до фізичних, психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи.

29 листопада 2022 р., під час досудового розслідування, між ОСОБА_4 у статусі підозрюваного та потерпілим ОСОБА_5 укладено угоду про примирення підозрюваного з потерпілим, у відповідності до вимог ст.ст.468, 469, 471 КПК України.

Згідно умов вказаної угоди ОСОБА_4 у статусі підозрюваного та потерпілий ОСОБА_5 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_4 за ст.126-1 КК України щодо обставин, викладених у повідомленні про підозру від 29.11.2022 р., які за своїм змістом є аналогічними до обставин, викладених в обвинувальному акті від 29.11.2022р., ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, вчинення якого ставиться йому у провину та зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні. Сторони угоди за взаємною згодою визначили вид та міру покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 у разі затвердження такої угоди, а саме за ст.126-1 КК України у виді 200 годин громадських робіт.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені ст.473 КПК України, та наслідки її невиконання.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 підтримавши угоду, повністю та беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України в обсязі обвинувачення, та пояснив, що він розуміє права, надані йому законом, наслідки укладення та затвердження угоди, характер обвинувачення щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, який буде застосовано до нього у разі затвердження угоди судом, відтак просить затвердити угоду.

Потерпілий ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні 18.01.2023 року підтримав угоду про примирення із обвинуваченим, просив її затвердити та пояснив, що укладення угоди є добровільним, на нього не чинився будь-який тиск чи примус при її укладенні. Зазначив, що будь-яких претензій майнового чи немайнового характеру до обвинуваченого не має. В поданій до суду заяві від 31.01.2023 року просив розгляд кримінального провадження здійснювати у його відсутності, підтримав угоду про примирення та просив її затвердити, повторно вказуючи на добровільне її укладення та на відсутність будь-яких претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого.

Прокурор не заперечила щодо затвердження угоди від 29.11.2022 р. про примирення між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 . Вважає, що при укладенні угоди про примирення дотримані вимоги КК України та КПК України, просить угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для затвердження угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим суд виходить з наступного.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно із ч.3 ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Кримінальне правопорушення, передбачене ст.126-1 КК України, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим, відповідно до ст.12 КК України відноситься до нетяжких злочинів.

Покарання, узгоджене сторонами угоди, відповідає санкції, яка передбачена ст.126-1 КК України та загальним засадам призначення покарання.

Судом встановлено в судовому засіданні, що обвинувачений ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні нетяжкого злочину, сторони добровільно уклали угоду про примирення, зміст угоди відповідає вимогам ст.471 КПК України та закону, обвинувачений цілком розуміє положення ч.5 ст.474 КПК України.

Також судом встановлено, що обвинувачений та потерпілий повністю усвідомлюють зміст укладеної угоди про примирення, а також розуміють наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені ст.473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди, передбачені ст.476 КПК України.

Підстав, передбачених ч.7 ст.474 КПК України, для відмови у затвердженні угоди про примирення судом не встановлено.

При цьому судом з`ясовано, що укладення угоди сторонами є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Судом також встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам КПК України, КК України та інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Обвинувачений ОСОБА_4 погоджується на призначення узгодженого покарання та в судовому засіданні не повідомив про наявність перешкод для його виконання.

Беручи до уваги викладене, суд вважає доведеним у підготовчому судовому засіданні те, що ОСОБА_4 вчинив домашнє насильство та приходить до висновку про наявність фактичних та правових підстав для затвердження угоди про примирення у кримінальному проваджені по обвинуваченню ОСОБА_4 за ст.126-1 КК України з призначенням узгодженої між потерпілим та обвинуваченим міри покарання.

Відповідно до ст.65 КК України при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Виходячи з засади співмірності, призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, яке кваліфікується як нетяжкий злочин.

Беручи до уваги особу обвинуваченого ОСОБА_4 , суд враховує, що він тимчасово не працює, по місцю проживання характеризується негативно.

Згідно довідки КНП «Острозька багатопрофільна лікарня» № 139 від 13.10.2022 року ОСОБА_4 під спостереженням лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 згідно обвинувального акту та угоди про примирення є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, водночас обставинами, які обтяжують покарання ОСОБА_4 є вчинення кримінального правопорушення особою, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння та вчинення правопорушення щодо особи похилого віку.

ОСОБА_4 втретє притягується до кримінальної відповідальності та згідно ст.89 КК України вважається таким, що немає судимості.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.314, 373, 374, 475 КПК України, -

ухвалив :

Затвердити угоду про примирення, укладену 29.11.2022 р. між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України та призначити узгоджене сторонами угоди про примирення від 29.11.2022 р. покарання у виді громадських робіт строком 200 (двісті) годин.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд Рівненської області шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Суддя Острозького районного судуОСОБА_1