Номер провадження: 11-сс/813/221/23
Справа № 494/1334/22 1-кс/494/670/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.03.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Березівського районного суду Одеської області від 28 грудня 2022 року про продовження підозрюваному ОСОБА_7 строку цілодобового домашнього арешту у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000157 від 27 вересня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення

Ухвалою слідчого судді Березівського районного суду Одеської області від 28 грудня 2022 року задоволено клопотання слідчого СВ Березівського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, продовжений строк цілодобового домашнього арешту, строком до 31 січня 2023 року, в межах строку досудового розслідування.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді захисник ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що відсутні докази існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Захисник ОСОБА_6 , підозрюваний ОСОБА_7 та прокурор ОСОБА_9 до апеляційного суду не з`явилися, були належним чином повідомлені про час та місце апеляційного розгляду, з заявами про відкладення розгляду не зверталися.

Положеннями статті 421 КПК України встановлено, що отримавши апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді, суддя-доповідач невідкладно витребовує з суду першої інстанції відповідні матеріали та не пізніш як за день повідомляє особу, яка її подала, прокурора та інших заінтересованих осіб про час, дату і місце апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді розглядається не пізніш як через три дні після її надходження до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч.4 ст.405 КПК України, неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття. Якщо для участі в розгляді в судове засідання не прибули учасники кримінального провадження, участь яких згідно з вимогами цього Кодексу або рішенням суду апеляційної інстанції є обов`язковою, апеляційний розгляд відкладається.

За таких обставин, з огляду на положення ст.422, ч.4 ст.405 КПК України, апеляційний суд розглядає апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 без сторін кримінального провадження.

Дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Мотиви апеляційного суду

Згідно з вимогами ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суддя-доповідач апеляційного суду вважає за необхідне застосувати Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до ст.5 Конвенції, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури встановленої законом: п.с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчинені нею правопорушення, або обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Відповідно до ч.1,2 ст.181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно з положеннями ч.6 ст.181 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про те, що підозра ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України є обґрунтованою.

Так, відповідно до клопотання слідчого, 26.09.2022 року, приблизно о 02:00 годині, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлений, у ОСОБА_7 під час перебування поряд домоволодінням по АДРЕСА_1 виникла сварка з ОСОБА_10 . У ході конфлікту, з мотивів раптово виниклих неприязних відносин в ОСОБА_7 виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 . З метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_7 умисно, протиправно, з мотивів раптово виниклої особистої неприязні, завдав ОСОБА_10 множинні удари руками та ногами по тулубу, голові, верхніх і нижніх кінцівках. В продовження своїх злочинних дій ОСОБА_7 перемістив шляхом волочіння потерпілого поряд з домоволодінням по АДРЕСА_1 , де продовжив завдавати множинні удари руками та ногами по тулубу, голові, верхніх і нижніх кінцівках потерпілого. Своїми неправомірними діями ОСОБА_7 спричинив потерпілому ОСОБА_10 наступні тілесні ушкодження: закрита черепно-лицьова травма у вигляді забою головного мозку, крововиливу під тверду мозкову оболонку близько 35-40 мл, крововиливу під м`які оболонки великих півкуль та мозочку, внутрішньо мозкового крововиливу в праву велику півкулю мозку з проривом в боковий шлуночок; перелому тіла нижньої щелепи між 4-ми та 5-ми зубами зправа та зліва та перелому правої дуги щелепи; множинних синців та саден голови, крововиливів в м`які тканини голови; закрита травма грудної клітки у вигляді закритих переломів VI, VII, VIII, та IX правих ребер по задній пахвовій лінії, X, XI та XII правих ребер - по лопаточній лінії; XI ребра зліва - по задній пахвовій лінії, XII ребра зліва - по лопаточній лінії, розриву пристінної плеври та крововиливу в праву плевральну порожнину 750 мл, крововиливів в праву легеню, крововиливів в м`які тканини грудної клітки в місцях переломів ребер; закрита травми живота та позаочеревного простору у вигляді крововиливів в м`які тканини живота, в діафрагму, в великий сальник, в товсту кишку, в правий позаочеревний простір, розриву правої нирки; множинних саден та синців тулубу, верхніх та нижніх кінцівок. Спричинені тілесні ушкодження складають єдиний морфологічний комплекс поєднаної травми голови, грудей, живота та позаочеревного простору, який був небезпечним для життя, в тому числі і в момент заподіяння та відносяться до тяжких тілесних ушкоджень. Під час перебування в приміщенні КНП «Березівська ЦМЛ» розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , 02.10.2022 о 18:20 годині, настала смерть ОСОБА_10 внаслідок поєднаної травми голови, грудей, живота та позаочеревного простору з забоєм головного мозку, крововиливом під тверду та м`які оболонки мозку, внутрішньомозкового крововиливу, двобічних переломів ребер з розривом пристінної плеври з права та правобічним крововиливом в плевральну порожнину, крововиливами в праву легеню, діафрагму, товсту кишку, в правий позаочеревний простір та розриву правом нирки. Безпосередньою причиною смерті став набряк-набухання головного мозку. Спричинені ОСОБА_7 небезпечних для життя в момент їх заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, знаходяться в прямому причинному зв`язку із спричиненими смерті ОСОБА_10 .

Апеляційний суд вважає, що обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, підтверджується долученими до клопотання слідчого доказами, а саме: протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 26.09.2022, згідно якого ОСОБА_10 вказав, що громадянин ОСОБА_11 , мешканець с. Софіївка, Березівського району, Одеської області спричинив йому тілесні ушкодження; протоколом огляду місця події від 03.10.2022 в ході якого в приміщенні моргу Північного міжрайонного відділення №2 КУ «ООБСМЕ», що за адресою: вул. Лікарняна, 6, м. Березівка, Одеська область, виявлено та оглянуто труп ОСОБА_10 на тілі якого виявлено тілесні ушкодження; протоколом огляду місця події від 03.10.2022 в ході якого біля приміщення моргу Північного міжрайонного відділення №2 КУ «ООБСМЕ», за адресою: вул. Лікарняна, 6, м. Березівка, Одеська область, вилучено одяг померлого в якому останній був під час спричинення йому тілесних ушкоджень: светр (тільник), штани джинсові, куртку чорного кольору, поясний ремень сірого кольору, зі слідами речовини бурого кольору; протоколом огляду місця події від 03.10.2022 в ході якого оглянута ділянка автодороги що навпроти будинку АДРЕСА_2 , де виявлено та вилучено змиви речовини бурого кольору ззовні схожі на кров; протоколом огляду місця події від 03.10.2022 за участю свідка ОСОБА_12 в ході якого оглянута ділянка місцевості, де ОСОБА_10 наносились удари. Зі слів свідка удари наносив громадянин ОСОБА_7 ; протоколом огляду місця події від 03.10.2022 в ході якого ОСОБА_7 добровільно видав працівникам поліції в якості речового доказу одяг в якому був одягнутий 25.09.2022; показами потерпілої ОСОБА_13 , яка вказала, що 26.09.2022 бачила сина ОСОБА_10 з тілесними ушкодженнями та від мешканців села стало відомо, що вказані тілесні ушкодження сину спричинив ОСОБА_14 , на прізвисько « ОСОБА_15 »; показами свідка ОСОБА_12 , яка повідомила, що 26.09.2022 о 02:15 год., відчинивши вікно в провулку що між вул. Лесі Українки та АДРЕСА_1 почула нецензурну лайку та побачила силует чоловіка, якого впевнено впізнала як ОСОБА_16 , на прізвисько « ОСОБА_15 », мешканця с. Софіївка, Березівського району, Одеської област. Вказаний чоловік наносив удари Вітюку ОСОБА_17 . Окрім того, сам ОСОБА_10 26.09.2022, приблизно о 16:00 год., повідомив свідку, що ОСОБА_14 його побив; протоколом слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_12 , яка на місцевості повідомила, показала та уточнила деталі ОСОБА_18 спричиняв тілесні ушкодження ОСОБА_10 ; показами свідка ОСОБА_19 , який повідомив, що 26.09.2022 приблизно о 16:45 год. надавав допомогу ОСОБА_10 , який перебував з тілесними ушкодженнями на обличчі та який повідомив, що йому тілесні ушкодження спричинив «малий» ОСОБА_14 на прізвисько « ОСОБА_15 », після чого він здійснив телефонні виклики на лінію «102» і «103»; показами свідка ОСОБА_20 , яка повідомила, що їй 26.09.2022 стало відомо зі слів мешканців села про те, що саме ОСОБА_18 спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_10 ; показами свідка ОСОБА_21 , який повідомив в якому саме одягу був одягнений ОСОБА_7 25.09.2022, оскільки в той день разом з ним вживав алкогольні напої; показами свідків ОСОБА_22 та ОСОБА_23 вказали, що разом 26.09.2022 приблизно о 02:20 год., здійснювали рух на автомобілі, де на перехресті вул. Л. Українки та пров. Перемоги, с. Златоустове, Березівського району, Одеської області, та бачили на узбіччі чоловіка в положенні лежачи, де не зупиняючи автомобіль продовжили свій рух; показами свідка ОСОБА_24 , дружина ОСОБА_7 , яка проживає окремо в с. Златоустове, Березівського району, Одеської області, повідомила, що 25.09.2022, приблизно о 18:00 год., ОСОБА_7 приїздив до неї, при цьому перебував у стані алкогольного сп`яніння та чинив сварку свідку.

Апеляційний суд зазначає, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182), (Erdagoz v. Turkey (Ердагоз проти Туреччини).

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі "Мюррей проти Сполученого Королівства", зазначив що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.

Апеляційний суд вважає, що долучені до клопотання слідчого докази, на даному етапі досудового розслідування зазначені докази є вагомими та достатніми для обґрунтування підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України. При цьому, відповідно до статей 89, 94 КПК України та Глави 28 КПК України питання про встановлення вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, оцінка зібраних доказів на предмет їх достовірності і допустимості відноситься до компетенції суду за наслідками судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення, а підстав для визнання доказів недопустимими, відповідно до ст.87 КПК України, в ході апеляційного розгляду не встановлено та стороною захисту в апеляційній скарзі не наведено.

У справі «Ферарі-Браво проти Італії», ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою».

Ураховуючи наведене, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину за який передбачена відповідальність у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

Таким чином, ураховуючи тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі доведеності його вини, існує ризик того, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнути кримінальної відповідальності.

Також, в рішенні у справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Аналізуючи характер та обставини злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 , апеляційний суд вважає, що у випадку незастосування до підозрюваного запобіжного заходу, останній може незаконно впливати на потерпілу та свідків у кримінальному провадженні, з метою схилити їх до зміни своїх первинних показань, що в свою чергу буде перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Вищенаведене в сукупності з встановленими ризиками свідчить про необхідність продовження строку цілодобового домашнього арешту ОСОБА_7 , який на даному етапі досудового розслідування зможе запобігти заявленим слідчим ризикам та дозволить контролювати місце перебування ОСОБА_7 , який у випадку застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу цілком ймовірно може вдатись до спроб зникнути з поля зору правоохоронного органу.

На підставі викладеного апеляційний суд дійшов висновку про те, що на даному етапі досудового розслідування лише запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту буде необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 та зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, на які слідчий посилається у своєму клопотанні.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, та на підставі повного та всебічного дослідження всіх обставин провадження дійшов обґрунтованого висновку про неможливість застосування до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, ніж цілодобовий домашній арешт.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 про недоведеність існування ризиків, які передбачають необхідність продовження підозрюваному ОСОБА_7 строку тримання під вартою є непереконливими, адже при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу дається оцінка сукупності обставин, які можуть свідчити про існування чи відсутність саме ризиків (можливості) вчинення дій, а не факту конкретного їх вчинення.

Враховуючи викладене, доводи захисника ОСОБА_6 про наявність підстав для відмови у задоволенні клопотання слідчого є необґрунтованими, а слідчий суддя правильно встановив обставини, які свідчать про наявність правових підстав для продовження строку цілодобового домашнього арешту підозрюваному ОСОБА_7 .

Апеляційний суд звертає увагу на те, що матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Березівського районного суду Одеської області від 28 грудня 2022 року були розподілені на головуючого суддю ОСОБА_2 01 березня 2023 року. Між тим, строк цілодобового домашнього арешту підозрюваному ОСОБА_7 був продовжений до 31 січня 2023 року, а тому на час апеляційного розгляду оскаржена ухвала слідчого судді втратила чинність.

Частиною 3 ст.407 КПК України встановлено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити ухвалу без змін;

2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 , у зв`язку з чим вважає за необхідне залишити її без задоволення, а оскаржену ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись статтями 177, 178, 183, 197, 199, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Березівського районного суду Одеської області від 28 грудня 2022 року, якою ОСОБА_7 , підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, продовжений строк цілодобового домашнього арешту, строком до 31 січня 2023 року, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4