02 лютого 2023 року м. Запоріжжя
Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Запоріжжя клопотання старшого слідчого СВ Відділу поліції №1 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Вознесенівської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, громадянина України, не одруженого, освіта неповна - середня, дітей на утриманні не має, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 361 КК України,
за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_6 , законного представника ОСОБА_7 , підозрюваного ОСОБА_5 , -
Старший слідчий СВ Відділу поліції №1 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором Вознесенівської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_4 , звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_5 .
В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що у провадженні СВ ВП № 1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області перебуває кримінальне провадження, відомості про яке 23.09.2014 внесені до ЄРДР за ознаками злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 361 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 23.09.2014 о 16 годині 54 хвилини ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, за попередньою змовою з невстановленою особою, знаходячись біля банкомату АКБ «Індустріал Банк» по пр. Леніна 171 у м. Запоріжжі, підручним способом приклеїв за допомогою прозорої липкої стрічки на отвір для видачі готівки пластину з металу сріблястого кольору, після чого до даного банкомату підійшла ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та намагалась зняти грошові кошти у сумі 2 200 гривень, але не змогла їх отримати через те, що на отворі для видачі готівки знаходилась металева пластина сріблястого кольору, яку приклеїв на неї ОСОБА_5 . Далі, ОСОБА_8 , отримавши чек про зняття грошових коштів направилась у невідомому напрямку, а ОСОБА_5 , у свою чергу, підійшов до даного банкомату та за допомогою манікюрних ножиць, зняв металеву пластину з отвору для видачі готівки та намагався заволодіти грошовими коштами ОСОБА_9 , у сумі 2 200 гривень, однак свій злочинний намір не довів до кінця з причин, що не залежали від його волі. Діючи вказаним способом, з метою скоєння крадіжки ОСОБА_5 , таким чином, навмисно несанкціоновано, тобто самочинно, без дозволу власника або уповноваженої особи втручався у роботу банкоматів, тобто електронно-обчислювальних машин (комп`ютерів), що призводило до спотворення процесу обробки інформації під час видачі готівки, її блокування для користувача та порушення встановленого порядку маршрутизації, оскільки встановлення у шатр банкомату вказаного саморобного пристрою, у разі видачі готівки, приводило до фіксування програмним забезпеченням банкомату ряду помилок та збоїв у роботі диспенсера (грошового модуля банкомату) при спробі видачі готівки, внаслідок зминання купюр о вказаний саморобний пристрій та не можливість виконати операцію по відкриттю/закриттю шатра банкомату, що також призводило до спотворення процесу обробки інформації, оскільки готівка клієнту не видавалась, а продовжувала знаходитись у касовому модулі у той час, як програмним забезпеченням банкомату фіксувався факт її видачі за зaпитом клієнта та зняття з рахунку відповідної суми.
Посилаючись на обґрунтованість підозри, яка пред`явлена ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 361 КК України у вказаному кримінальному провадженні, за обставин, викладених у повідомленні про підозру від 24.09.2014, а також на тяжкість злочинів, у яких підозрюється останній, на наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КК України, з посиланням, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти цьому ризику, слідчий за погодженням прокурора, просить застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши ОСОБА_5 залишати місце проживання АДРЕСА_1 , цілодобово, у межах строку досудового розслідування, з покладенням на підозрюваного ОСОБА_5 , обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожною вимогою.
У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав на підставах зазначених у ньому, просить його задовольнити, посилаючись на обґрунтовану підозру та наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КК України.
У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_5 заперечував проти клопотання слідчого.
У судовому засіданні законний представник підозрюваного ОСОБА_7 (мати підозрюваного ОСОБА_5 ) заперечувала проти цілодобового домашнього арешту, зазначила, що вони мешкають у трьох, чоловік прикутий до ліжка, вона є інвалідом 2 групи. На її сина ОСОБА_5 , у зв`язку з даними обставинами, покладені обов`язки щодо домашнього господарства. Також зазначила, що її син ОСОБА_5 має відповідні захворювання психіатричного характеру, у нього бувають приступи, він постійно приймає призначені ліки та час від часу перебуває на лікуванні, перебуває на обліку у лікарні, з тяжкою хворобою центральної нервової системи з дитинства.
У судовому засіданні представник ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 проти клопотання заперечувала. Зазначила, що підстав для застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не має. ОСОБА_5 має тяжке захворювання нервової системи, не веде активний спосіб життя, мешкає разом із батьками та потребує стороннього догляду. Також, звертає увагу, що інкриміновані кримінальні правопорушення вчинені у 2014 році.
Вивчивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.
24 вересня 2014 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 361 КК України.
Як вбачається з матеріалів, долучених до клопотання, досудове розслідування вказаного кримінального провадження зупинялось, у зв`язку з хворобою підозрюваного ОСОБА_5 (діагноз: розумова відсталість), та у зв`язку з оголошенням останнього у розшук (постанова слідчого від 04.03.2020).
При вирішенні даного клопотання, слідчий суддя бере до уваги обставини, визначені ч. 1 ст. 178, ч. 1 ст. 194 КПК України, для обрання запобіжного заходу, та підстави застосування запобіжного заходу, визначені ст. 177 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам перешкоджати кримінальному провадженню будь-яким чином.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Виходячи з фактичних даних, що містяться у долучених до клопотання матеріалах кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри про ймовірну причетність ОСОБА_5 до вчинення злочинів за викладених у клопотанні обставин. Перевіряючи достатність доказів для такого висновку, слідчий суддя, наряду з положеннями КПК України, враховує практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення «Чеботарь проти Молдови»), у відповідності до якої слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів чи інформації, котрі могли би переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що конкретна особа, можливо вчинила злочин. Натомість, не будучи наділеним повноваженнями щодо оцінки доказів на даній стадії кримінального судочинства, слідчий суддя позбавлений можливості надати перевагу одним доказам перед іншими шляхом їх оцінки та аналізу в сукупності. Питання щодо доведеності вини особи та правильності кваліфікації її дій у відповідності до закону про кримінальну відповідальність підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду кримінального провадження по суті.
При цьому, слідчий суддя враховує, що на цій стадії провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу.
З цього приводу, слідчий суддя приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, викладену у рішенні по справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», відповідно до якого факти, які викликають підозру не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає у забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 , слідчий суддя враховує тяжкість покарання, передбаченого КК України, за вчинення інкримінованих йому злочинів, його вік, стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків. У ході розгляду клопотання, встановлено, що ОСОБА_5 має постійне місце проживання у м. Харків, не одружений, не працевлаштований, раніше не судимий, має тяжку хворобу центральної нервової системи з дитинства, у зв`язку із чим перебуває на обліку. Також, встановлено, що ОСОБА_5 мешкає разом із батьками (мати інвалід 2 групи, батько прикутий до ліжка). У зв`язку із наявністю тяжкої хвороби з дитинства, потребує стороннього догляду, який здійснює його мати. Стан здоров`я ОСОБА_5 підтверджується медичними документами (копії), долученими до матеріалів клопотання.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_5 , слідчий суддя також враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України», наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.
Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Ніколова проти Болгарії» зазначає, що суд повинен врахувати наведені особою конкретні факти, здатні поставити під сумнів існування умов, які мають суттєве значення для «законності» позбавлення свободи у світлі цілей Конвенції.
Так, у ході розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 встановлено достатньо даних про те, що застосування більш м`якого запобіжного заходу відносно останнього буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, оскільки прокурором не доведено наявність ризику та недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу.
Разом з тим, слідчий суддя враховує обставини, встановлені у ході розгляду клопотання, які характеризують підозрюваного, та приходить до висновку, про можливість виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків в інший спосіб ніж шляхом застосування домашнього арешту.
Враховуючи, що у судовому засіданні доведено наявність обґрунтованої підозри, та не доведено наявність ризику, передбаченого ч. 1 ст. 177 КПК України, та недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 особистого зобов`язання, виходячи із вимог ч. 3 ст. 194 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 179 КПК України, особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.
З урахуванням вищезазначених обставин, слідчий суддя вважає за необхідне клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_5 залишити без задоволення та застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, і покласти на нього передбачені ст. 194 КПК України обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.
Такий запобіжний захід, на переконання слідчого судді, є достатнім та забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків під час досудового слідства та у суді.
Враховуючи вимоги ст. 219 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, у межах строку досудового розслідування, строком до 06.03.2023 включно.
Виходячи з викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 179, 181, 193, 194, 196, 205 КПК України, слідчий суддя, -
Клопотання старшого слідчого СВ Відділу поліції №1 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Вознесенівської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 361 КК України.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:
- прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;
Визначити строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_5 , у межах строку досудового розслідування, а саме до 06.03.2023 включно.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , положення ч. 2 ст. 179 КПК України, у відповідності до якої, у разі невиконання покладених обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення у розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1