н/п 1-кс/953/20/23
УХВАЛА
"06" лютого 2023 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2 ,
23 лютого 2022р. власник майна ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням про передачу йому на зберігання арештованого автомобілю «БМВ» р.н. НОМЕР_1 належного йому на праві власності. В обґрунтування клопотання власник майна посилався на те, що перебування автомобілю під відкритим небом на майданчику тимчасового тримання транспортного засобу може призвести до його псування.
Представник власника майна ОСОБА_4 до судового засідання не з`явився, подав заяву, в якій просив скасувати арешт майна, клопотання розглянути за своєї відсутності.
Прокурор ОСОБА_5 до судового засідання не з`явився, подав заяву, в якій проти клопотання ОСОБА_3 про повернення автомобіля в користування власнику не заперечував, проти скасування арешту майна заперечував, посилаючись на те, що досудове розслідування триває, автомобіль є речовим доказом. Просив клопотання розглянути за своєї відсутності.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали справи, доходить наступного:
22 грудня 2021р. ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова у якості речового доказу арештований автомобіль «БМВ» р.н. НОМЕР_1 , належний ОСОБА_3 .
10.02.2022 у вищевказаному кримінальному провадженні проведена судова авто технічна експертиза, а також слідчий експеримент.
Таким чином, мета з якою на вказаний транспортний засіб накладався арешт, тобто його дослідження в якості речового доказу, - досягнута.
Як передбачено ч.1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Згідно ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням власника майна, якщо він доведе, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.
Окрім того, в силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.
Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.
Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі Агосі проти Об`єднаного Королівства). Тобто заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.
Оскільки арешт майна може бути накладений як з позбавленням права користування, так і без такого, слідчий суддя, відповідно положень п.5 ч.3 ст.173, ч.4 ст. 173 КПК України, зважаючи на розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження вбачаються підстави для зміни способу виконання застосованого заходу забезпечення кримінального провадження в частині позбавлення права власника на користування арештованим автомобілем.
З урахуванням проведення необхідних слідчих дій, а саме: експертного дослідження та слідчого експерименту з автомобілем, слідчий суддя вважає за можливе задовольнити клопотання власника та повернути арештований автомобіль в користування власнику ОСОБА_3 .
Однак, беручи до уваги, що досудове розслідування триває, що не виключає подальших слідчих дій, для проведення яких може знадобитися зазначений автомобіль, як і огляду цього автомобілю в якості речового доказу під час судового розгляду, підстав скасування арешту автомобіля, про що зазначив представник ОСОБА_4 в заяві від 06.02.23р., - не вбачається.
У відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК України, за неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду клопотання не здійснюється.
Керуючись ст.ст. 107, 174, 372 КПК України, слідчий суддя, -
Клопотання власника майна ОСОБА_3 про зміну місця зберігання майна, - задовольнити.
Автомобіль «БМВ» р.н. НОМЕР_1 передати у користування власнику ОСОБА_3 .
В задоволенні клопотання представника власника майна ОСОБА_4 про скасування арешту автомобіля «БМВ» р.н. НОМЕР_1 , належного ОСОБА_3 , - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження у суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1