Провадження № 1-кс/344/4828/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2022 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000006 18.03.2021, -

В С Т А Н О В И В:

Прокурор Івано-Франківської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону ОСОБА_3 звернувся з вказаним клопотанням, в обґрунтування якого зазначив, що у провадженні Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, перебуває кримінальне провадження №0000006 від 18.03.2021 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 197-1 та ч. 2 ст. 365 КК України.

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що у 2018 році співробітник 3 відділу (з дислокацією у м. Івано-Франківську) 6 Управління (з дислокацією у м. Львів) ГУ військової контррозвідки ДКР СБ України ОСОБА_4 , самовільно захопив у с. Микуличин Яремчанської міської ради Івано-Франківської області земельну ділянку, яка розміщена на території природно-заповідного фонду Карпатського національного природного парку. На даній ділянці ОСОБА_4 , без жодних дозвільних документів розпочав зведення житлового будинку загальною площею близько 200 квадратних метрів.

В ході проведення досудового розслідування даного кримінального провадження Головним управлінням Держгеокадастру в Івано-Франківській області проведено перевірку, в ході якої встановлено, що вищевказана земельна ділянка, на якій проведено самовільне будівництво, розташована на території 4 кварталу 9 виділу Підліснівського ПНДВ Карпатського національного природного парку, суміжна до земельної ділянки із кадастровим номером :10:019:0008 та є самовільно зайнятою шляхом будівництва будинку та складування будівельних матеріалів.

Крім цього, 23.08.2022 проведено огляд вищевказаної земельної ділянки, яка знаходиться у с. Микуличин Івано-Франківської області, в ході проведення якого встановлено земельну ділянку, на якій зведено капітальну споруду (будинок) із дерева на бетонному фундаменті. Також встановлено, що на момент огляду на земельній ділянці проводяться будівельні роботи, пов`язані із здійсненням благоустрою території навколо будинку.

Згідно висновку судової земельно-технічної експертизи від 27.10.2022 №1422/22-28/337-3378/22-28 фактичне місце розташування самовільно зайнятої земельної ділянки накладається на земельну ділянку, яка перебуває у постійному користуванні Карпатського національного природного парку площею 0,1292 га.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_5 повідомив, що фактично будівництво вищевказаного будинку здійснювалось ним та будь-які документи, які б посвідчували права на дану земельну ділянку у нього відсутні.

Постановою слідчого самовільно зайняту земельну ділянку у с. Микуличин Яремчанської міської ради Надвірнянського районуІвано-Франківської області, розташовану на території Карпатського національного природного парку та розташований на ній будинок визнано речовими доказами, оскільки вони відповідають вимогам ст. 98 КПК України, а саме є матеріальними об`єктами, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предметами, що були об`єктом кримінально протиправних дій та майном, набутим протиправним шляхом.

Прокурором зазначається, що зазначене вище нерухоме вилучене майно, саме по собі та в сукупності з іншими зібраними в ході досудового розслідування доказами, має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, а саме для з`ясування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, а тому, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, як арешт майна. Накладення арешту на вказане майно викликано необхідністю запобігання можливості його псування, знищення, перетворення, відчуження, у тому числі як речових доказів. Незастосування такого виду забезпечення кримінального провадження як арешт на вказане вище майно негативно вплине на кримінальне провадження, унеможливить встановлення всіх важливих обставин подій вчиненого кримінального правопорушення, розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також може призвести до їх втрати, що сприятиме уникненню осіб, винних у вчиненні кримінального правопорушення, від передбаченої законом кримінальної відповідальності.

У зв`язку з наведеним виникла необхідність у накладенні арешту на самовільно зайняту земельну ділянку у с.Микуличин, Яремчанської міської ради, Надвірнянського району Івано-Франківської області, розташовану на території Карпатського національного природного парку площею 0,1292 га та розташований на ній будинок із забороною розпорядження та користування ними, в тому числі із забороною проведення ОСОБА_5 чи третім особам будь-яких будівельних, земляних та інших робіт.

Прокурором зазначається, що з метою забезпечення виконання завдань кримінального провадження, щодо швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду просить клопотання задовольнити.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, посилаючись на викладені в ньому обставини, просив клопотання задовольнити.

Відповідно до вимог ст. 172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Володілець майна в судове засідання не викликався.

Заслухавши прокурора, дослідивши матеріали клопотання, вважаю наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

У провадженні Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, перебуває кримінальне провадження №0000006 18.03.2021 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 197-1 та ч. 2 ст. 365 КК України.

Прокурор у клопотанні зазначив, що в ході проведення досудового розслідування даного кримінального провадження Головним управлінням Держгеокадастру в Івано-Франківській області проведено перевірку, в ході якої встановлено, що на земельній ділянці, яка розміщена на території природно-заповідного фонду Карпатського національного природного парку проведено самовільне будівництво, вона є суміжна до земельної ділянки із кадастровим номером :10:019:0008 та самовільно зайнята шляхом будівництва будинку та складування будівельних матеріалів.

Крім цього, 23.08.2022 проведено огляд вищевказаної земельної ділянки, яка знаходиться у с. Микуличин Івано-Франківської області, в ході проведення якого встановлено земельну ділянку, на якій зведено капітальну споруду (будинок) із дерева на бетонному фундаменті. Також встановлено, що на момент огляду на земельній ділянці проводяться будівельні роботи, пов`язані із здійсненням благоустрою території навколо будинку.

Також прокурором у клопотанні зазначається, що постановою слідчого самовільно зайняту земельну ділянку у с. Микуличин Яремчанської міської ради Надвірнянського районуІвано-Франківської області, розташовану на території Карпатського національного природного парку та розташований на ній будинок визнано речовими доказами, оскільки вони відповідають вимогам ст. 98 КПК України, а саме є матеріальними об`єктами, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предметами, що були об`єктом кримінально протиправних дій та майном, набутим протиправним шляхом. Накладення арешту на вказане майно викликано необхідністю запобігання можливості його псування, знищення, перетворення, відчуження, у тому числі як речових доказів. Незастосування такого виду забезпечення кримінального провадження як арешт на вказане вище майно негативно вплине на кримінальне провадження, унеможливить встановлення всіх важливих обставин подій вчиненого кримінального правопорушення, розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також може призвести до їх втрати, що сприятиме уникненню осіб, винних у вчиненні кримінального правопорушення, від передбаченої законом кримінальної відповідальності.

Окрім того, прокурор у клопотанні посилається на те, що у зв`язку з наведеним виникла необхідність у накладенні арешту на самовільно зайняту земельну ділянку у с. Микуличин Яремчанської міської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області, розташовану на території Карпатського національного природного парку площею 0,1292 га та розташований на ній будинок із забороною розпорядження та користування ними, втому числі із забороною проведення ОСОБА_5 чи третім особам будь-яких будівельних, земляних та інших робіт.

В той же час, слід зазначити, що при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти відповідно до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Слідчий суддя, з дотриманням принципу змагальності та диспозитивності, зобов`язаний розглянути заявлене клопотання лише у межах його доводів та вимог, яким у даному випадку є арешт майна зазначеного у клопотанні.

Згідно з п.7 ч.2 ст.131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч.5 ст.132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з вимогами п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За змістом ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому п.1 ч.2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним уст.98 цього Кодексу.

Згідно з ч.1ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу), а також розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Ч. 10 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно з ч.11 ст.170 КПК України заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першоїстатті 170 цього Кодексу (ч.1ст.173 КПК України).

Слідчий суддя звертає увагу на те, що прокурором зазначається, про те, що постановою слідчого самовільно зайняту земельну ділянку у с. Микуличин Яремчанської міської ради Надвірнянського районуІвано-Франківської області, розташовану на території Карпатського національного природного парку та розташований на ній будинок визнано речовими доказами, однак зазначена постанова слідчого до матеріалів клопотання не додана.

Окрім того, як вбачається з матеріалів клопотання земельна ділянка, на яку прокурор просить накласти арешт, фактично є частиною земельної ділянки, яка перебуває у постійному користуванні Карпатського національного природного парку.

Матеріалами клопотання зазначено, що необхідність у накладенні арешту на самовільно зайняту земельну ділянку у с. Микуличин Яремчанської міської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області, розташовану на території Карпатського національного природного парку площею 0,1292 га та розташований на ній будинок із забороною розпорядження та користування ними, в тому числі із забороною проведення ОСОБА_5 чи третім особам будь-яких будівельних, земляних та інших робіт необхідно для встановлення всіх важливих обставин подій вчиненого кримінального правопорушення, розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також може призвести до їх втрати, що сприятиме уникненню осіб, винних у вчиненні кримінального правопорушення, від передбаченої законом кримінальної відповідальності.

В той же час, чинним КПК України не передбачено накладення арешту на майно із забороною проведення будівельних, земляних та інших робіт.

На підставі ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Тому, на підставі викладеного, слідчий суддя вважає, що у задоволенні клопотання необхідно відмовити, оскільки прокурором не доведено, що без арешту вказаного майна не можливо проведення слідчих дій, а також не доведено необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, про який ідеться в клопотанні, що він виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи особи, якій належить майно, що є правові підстави для такого арешту, а також можливі наслідки здійснення арешту, є розумними і співрозмірними із завданням кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 170-173, 309, 395 КПК України, -

У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання прокурора Івано-Франківської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону ОСОБА_3 про арешт майна відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1