КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження 11-кп/824/4196/2022 Категорія - ч. 4 ст. 185 КК України
Єдиний унікальний номер 760/9501/22 Головуючий у суді 1 інстанції - ОСОБА_1
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2022 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3

ОСОБА_4

за участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження № 0000108, внесеного до ЄРДР 21 червня 2022 року, по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 6 жовтня 2022 року, яким

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Саратов, російської федерації, громадянин України, з вищою освітою, не одружений, офіційно не працевлаштований, без реєстрації на території України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 липня 1997 року за ч. 2 ст. 140 КК України (в ред. 1960 року) до покарання у виді 4 років позбавлення волі;

- вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 10 червня 2002 року за ч. 2 ст. 140 (в редакції 1960 року), ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України до покарання у виді 6 років позбавлення волі;

- вироком Оболонського районного суду м. Києва від 24 червня 2015 року за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;

- вироком Богуславського районного суду Київської області від 15 січня 2020 року за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді арешту строком на 6 місяців;

- вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 листопада 2021 року за ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ст. 70 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 1700 грн.,

визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. ст. 71, 72 КК України до призначеного покарання приєднано невідбуте покарання у виді штрафу у розмірі 1700 грн., за вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 листопада 2021 року і призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років та штрафу у розмірі 1700 грн.

Вирок Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 листопада 2021 року, відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України, - виконувати самостійно,

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком суду ОСОБА_7 визнаний винуватим у тому, що, будучи раніше неодноразово судимим за вчинення умисних, корисливих злочинів, на шлях виправлення та перевиховання не став та повторно вчинив нове кримінальне правопорушення проти власності під час запровадження воєнного стану за таких обставин.

З 24 лютого 202 року згідно Указів Президента України у зв`язку з широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України на території України було запроваджено дію воєнного стану.

У ніч з 20 червня 2022 року на 21 червня 2022 року ОСОБА_7 перебував у приміщенні кімнати відпочинку № 23 Центрального залізничного вокзалу станції «Київ-Пасажирський» за адресою: м. Київ, пл. Вокзальна, 1, разом з потерпілим ОСОБА_8 , яку вони орендували. Приблизно о 06.00 год. 21 червня 2022 року ОСОБА_7 , прокинувшись у приміщенні кімнати відпочинку № 23 Центрального залізничного вокзалу станції «Київ-Пасажирський», вирішив повторно, в умовах воєнного стану, таємно викрасти чуже майно потерпілого ОСОБА_8 , який у цей час спав.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, вчинене в умовах воєнного стану, ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, з корисливих мотивів та з метою особистого матеріального збагачення, впевнившись, що за його злочинними діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, а потерпілий ОСОБА_8 спить та залишив власні речі без нагляду, викрав належне потерпілому ОСОБА_8 майно, яке зберігалося в дорожній шкіряній сумці «Рrada» вартістю 3500 гривень, а саме: нові військові берці «LOWA» чорного кольору, вартістю 4333,33 гривень; новий рюкзак «mil-tec» оливкового кольору, вартістю 70 євро (2590 гривень за курсом НБУ станом на 21 червня 2022 року); новий каремат сріблястого кольору вартістю 8 євро (296 гривень за курсом НБУ станом на 21 червня 2022 року); мобільний телефон «Samsumg А-71» чорного кольору в чохлі сірого кольору з сімкартою «lifesell» та номером: НОМЕР_2 , вартістю 3458,33 гривень; повербанк чорного кольору вартістю 500 гривень; зарядний пристрій для телефону «Lenovo» чорного кольору вартістю 300 гривень; зарядний блок чорного кольору вартістю 300 гривень; два шнури для зарядки білого кольору (один micro USB, другий tуре С) загальною вартістю 300 гривень; нові кросівки «ASICS» синього кольору, вартістю 50 євро (1850 гривень за курсом НБУ станом на 21 червня 2022 року); грошові кошти готівкою в сумі 2000 гривень; посвідчення учасника бойових дій на ім`я ОСОБА_8 ; банківські картки Приватбанк, Ощадбанк та Монобанк; магнітну перепустку білого кольору; військовий квиток на ім`я ОСОБА_8 ; службове посвідчення на ім`я ОСОБА_8 ; відпускний лист на ім`я ОСОБА_8 , які матеріальної цінності для потерпілого не становлять.

Після цього ОСОБА_7 , утримуючи при собі викрадене майно, з місця вчинення злочину зник, розпорядившись ним на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_8 матеріальної шкоди на загальну суму 19 427,66 грн.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід, обраний ОСОБА_7 у виді тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор», - залишено без змін.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 обчислюється з моменту затримання, тобто, з 7 липня 2022 року.

Цим же вироком вирішено питання процесуальних витрат та речових доказів.

Не погоджуючись з вироком суду в частині призначення покарання через його суворість, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить застосувати до нього положення ст. ст. 69, 75 КК України, а також ст. 616 КПК України, оскільки має щире бажання спокутувати свою провину, захищаючи територіальну цілісність України та безпеку народу України у лавах ЗСУ.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 зазначає про те, що судом першої інстанції при призначенні покарання не взято до уваги те, що він має звання «Народний герой України», яке отримав за те, що був безпосереднім учасником Революції Гідності, і під час цих подій з грудня 2013 року по квітень 2014 року входив до Ради Сотників Майдану та займав посаду командира комендантського взводу охорони, за що отримав нагороду « Козацький Хрест Героїв Майдану » та інші народні відзнаки героїв Революції Гідності.

Також в апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 вказав, що з квітня 2014 року брав участь у бойових діях на сході України по захисту незалежності та територіальної цілісності України, як командир добровольчої батальйонно-тактичної ДРГ, брав участь у звільненні міст Слов'янськ, Краматорськ, а також брав участь в обороні Іловайська, ДАП ім. Прокофьєва, Луганської ТЕС в м. Щастя, за що був відзначений державними нагородами: орден Богдана Хмельницького ІІІ ст., орден Богдана Хмельницького ІІ ст. , медалями «За мужність» ІІ ст. та ІІ ст., медаллю «Захисник Вітчизни», орденом «Княгині Ольги» та інші.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_7 наголошує на тому, що він брав участь у ТРО м. Києва безпосередньо як командир загону оборони Центрального залізничного вокзалу м. Києва , при цьому, на прохання ОВА та КМДА м. Києва супроводжував біженців під час евакуації з міст Ірпінь, Буча, Гостомель, Макарів та інших, а також отримував накази (прохання) про вивезення біженців з міст Харкова, Запоріжжя, Краматорська, Мелітополя, Бердянська та інших, а також отримував гуманітарну допомогу із закордону (Литва, Німеччина, Польща та інші), так як з 2015 року перебував на посаді голови волонтерського сектору «Спілка учасників АТО України», входив до добровольчої групи КМДА м. Києва по соціальному захисту учасників ветеранів АТО України.

Обвинувачений ОСОБА_7 акцентує увагу в апеляційній скарзі на тому, що суд першої інстанції не взяв до уваги й ті обставини, що він удівець та має на триманні малолітню дитину - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , а також те, що він самостійно прийшов до відділку поліції 2 червня 2022 року, про що свідчать записи у журналі КП відділку та на прохання заступника відділку утримувався до 7 червня 2022 року у райвідділку поліції, що є прямим порушенням усіх норм КПК України та КК України.

Потерпілий та захисник, повідомлені про день та час апеляційного розгляду у встановленому законом порядку, до суду не з`явились (ас. 134, 136, 137, 139, 141).

Обвинувачений вважав можливим проведення апеляційного розгляду за відсутності захисника та потерпілого.

Прокурор, зважаючи на позицію обвинуваченого, вважає можливим проведення апеляційного розгляду за відсутності вказаних осіб.

Вислухавши позицію учасників апеляційного розгляду, з огляду на позицію обвинуваченого, який вважав можливим проведення апеляційного розгляду за відсутності захисника та потерпілого, а також те, що обвинувачений визнаний винуватим у вчиненні тяжкого злочину, в апеляції не ставиться питання про погіршення становища обвинуваченого, враховуючи, що потерпілий та захисник повідомлені належним чином про день та час розгляду справи, будь-яких заяв та клопотань не подавали, колегія суддів, зважаючи на положення ч. 4 ст. 405 КПК України, доходить висновку про проведення апеляційного розгляду за відсутності захисника та потерпілого.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи вирок суду законним та обґрунтованим; перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить такого висновку.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону.

Відповідно до матеріалів судового провадження під час судового розгляду фактичні обставини кримінального правопорушення ніким не оспорювалися, і дослідження доказів щодо цих обставин судом визнано недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України. Зазначені обставини кримінального правопорушення не оспорюються як в апеляційній скарзі, так і під час апеляційного розгляду кримінального провадження, а тому висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального правопорушення, з урахуванням положень ч. 2 ст. 394 КПК України, перевірці апеляційним судом не підлягають.

За визнаних судом першої інстанції встановленими та доведеними фактичні обставини кримінального правопорушення, дії ОСОБА_7 правильно кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України - як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану, і кваліфікація дій обвинуваченого в апеляційній скарзі та під час апеляційного розгляду також жодним з учасників не оспорюється.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги обвинуваченого про неврахуванням судом першої інстанції певних обставин та призначення йому суворого покарання, колегія суддів доходить такого висновку.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що суд першої інстанції, вирішуючи питання про призначення виду та розміру покарання обвинуваченому, врахував тяжкість вчиненого злочину, особу винного, який характеризується посередньо, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, не працює, раніше неодноразово судимий, на шлях виправлення не став та належних висновку не зробив, вчинив тяжке корисливе кримінальне правопорушення,що свідчить про його негативну соціальну спрямованість, матеріальну шкоду потерпілому не відшкодував, обставину, що пом`якшує покарання, - щире каяття, обставину, що обтяжує покарання, - рецидив кримінальних правопорушень.

Враховуючи наведені та конкретні обставини вчиненого правопорушення, позицію прокурора та потерпілого, дані про особу обвинуваченого, його вік, стан здоров`я, суд першої інстанції дійшов висновку про призначення ОСОБА_7 покарання у межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі.

Також місцевий суд дійшов висновку, що щире каяття з боку обвинуваченого істотно не знижує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а тому підстав для застосування ст. ст. 69, 75 КК України суд не встановив.

При цьому, місцевим судом враховано, що обвинувачений ОСОБА_7 раніше судимий вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 листопада 2021 року за ч.1 ст.358, ч.4 ст.358, ст.70 КК України до штрафу в розмірі 1700 грн., новий злочин вчинив, не відбувши покарання, у зв`язку з чим дійшов висновку про призначення остаточного покарання ОСОБА_7 на підставі ст. 71 КК України, врахувавши положення ч. 3 ст. 72 КК України та вказавши про виконання вироку Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 листопада 2021 року самостійно.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Так, у відповідності з вимогами ст. 65 КК України при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди зобов`язані врахувати ступінь тяжкості злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно п.3 визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину й його обставин.

Згідно з положеннями ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаною винною у вчиненні злочину. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції, призначаючи обвинуваченому покарання, дотримався наведених вимог закону.

Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого про неврахування судом першої інстанції даних про його особу, а саме, про взяття ним участі під час Революції Гідності, бойових діях, ТРО у м. Києві, здійснення волонтерської діяльності, його нагородження, те, що він удівець та має на утриманні неповнолітню дитину, то колегія суддів вважає їх непереконливими.

Згідно з ч. 1 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

При перевірці матеріалів кримінального провадження будь-яких даних на підтвердження обставин, на які посилається обвинувачений в апеляційній скарзі та під час апеляційного розгляду, колегією суддів не встановлено, як і не надано стороною захисту на стадії апеляційного розгляду.

Більш того, такі дані не містяться й у копіях вироків щодо ОСОБА_7 , постановлених 15 січня 2020 року, 15 листопада 2021 року.

Окрім того, під час перевірки доводів апеляційної скарги обвинуваченого з довідки ІНФОРМАЦІЯ_6 встановлено, що ОСОБА_7 перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних сержантів і солдатів запасу у ІНФОРМАЦІЯ_7 як засуджений, на військову службу по мобілізації не призивався. Інформація щодо перебування ОСОБА_7 у лавах територіальної оборони міста участі останнього у бойових діях відсутні.

Однак, відсутність даних, про які обвинуваченим зазначено, за місцем перебування на військовому обліку ОСОБА_7 пояснити не зміг.

Зважаючи на викладене, колегія суддів доходить висновку, що обставини, на неврахування яких судом першої інстанції при призначенні покарання посилається обвинувачений, під час апеляційного розгляду не знайшли свого підтвердження.

Таким чином, при перевірці законності вироку суду першої інстанції колегія суддів дійшла висновку, що місцевим судом були встановлені дійсні обставини справи, правильно застосовані норми матеріального права та не допущено порушень норм процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування або зміни вироку суду в частині призначеного обвинуваченому покарання, а тому апеляційна скарга обвинуваченого до задоволення не підлягає.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 , - залишити без задоволення, вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 6 жовтня 2022 року щодо ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 185 КК України, - без зміни.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 3 місяців з дня її оголошення, обвинуваченим ОСОБА_7 , який утримується під вартою, в той же строк, з дня вручення копії ухвали.

Судді:

_______________________ __________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4