Справа № 343/1195/22
Провадження № 11-кп/4808/150/23
Категорія ст. 286-1 ч.2 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2023 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судово ї палати з розгляду кримінальних справ Івано - Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Долинського районного суду від 09 листопада 2022 року, відносно ОСОБА_8 за ст. 286-1 ч.2 КК України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

в с т а н о в и л а :

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 вважає, що вирок суду першої інстанції слід скасувати, з підстав однобічності та неповноти судового слідства, що призвело до невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження.

Зазначає, що під час судового розгляду не досліджено обставини, з`ясування яких може мати значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого рішення. Вказує, що по даному кримінальному провадженні були призначені експертизи, однак з даними висновками експертів його не ознайомлено, а тому він не мав змоги поставити перед експертами важливі питання.

Звертає увагу суду на те, що в досудовій доповіді органу пробації від 12.09.2022 року чітко зазначено, що можливе виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства. Однак, суд першої інстанції з такими висновками органу пробації не погодився.

Просить вирок Долинського районного суду від 09 листопада 2022 року скасувати та ухвалити щодо нього новий виправдувальний вирок, яким кримінальне провадження закрити.

За вироком суду ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286-1 ч.2 КК України та призначено йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 5 років.

Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_8 , вказано обчислювати з моменту його фактичного затримання після набрання вироком законної сили та приведення вироку до виконання.

Стягнуто з ОСОБА_8 , на користь держави 6693 гривні 18 копійок витрат на проведення експертиз.

Питання речових доказів вирішено у відповідності до положень ст. 100 КПК України.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_8 керуючи транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому ОСОБА_9 тяжке тілесне ушкодження, а потерпілим ОСОБА_10 та ОСОБА_11 середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Кримінальне правопорушення вчинено за таких обставин:

31.10.2021 близько 14 год 15 хв водій ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керував автомобілем ВАЗ 2105 реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по другорядній дорозі С090510 із с. Новошин Вигодської ТГ Калуського району, перевозив пасажирів ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 та двох малолітніх дітей останньої ОСОБА_11 і ОСОБА_13 .

На перехресті із головною дорогою Р-21 Долина - Хуст, не дав дорогу сідловому тягачу DAF FT XF 105.510, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 зі спеціалізованим напівпричіпом КАSSBOYHRER, реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_14 та здійснюючи поворот ліворуч, виїхав на смугу руху цього тягача, де допустив зіткнення вказаних транспортних засобів.

Таким чином, водій ОСОБА_8 порушив ряд вимог Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, а саме:

- 1.4, згідно якого кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила;

- п.п. «б» п. 2.3, який для забезпечення безпеки дорожнього руху зобов`язує водія бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, не відволікатися від керування транспортним засобом у дорозі;

- п. 10.5, відповідно до якого поворот необхідно виконувати так, щоб при виїзді з перехрещення проїзних частин транспортний засіб не опинився на смузі зустрічного руху, а у разі повороту праворуч слід рухатися ближче до правого краю проїзної частини;

- п. 16.11, згідно якого на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

У результаті порушення ОСОБА_8 вказаних норм Правил дорожнього руху України відбулась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої пасажири автомобіля ВАЗ 2105 реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 від ударів до виступаючих елементів салону та деформованих частин кузова отримали тілесні ушкодження:

- ОСОБА_9 - у вигляді закритої черепно-мозково-лицьової травми з переломами кісток основи черепа, забоєм головного мозку легкого ступеню; переломами передніх стінок правої лобної та гайморових пазух, кісток носа зі зміщенням, саднами та синцями з травматичним набряком м`яких тканин в ділянці обличчя, які відносяться до ушкоджень тяжких, що небезпечні для життя у момент спричинення.

- ОСОБА_10 - у вигляді закритої травми грудної клітки з переломом 6-го ребра справа без зміщення, синцями та саднами на передній поверхні грудної клітки, яка ускладнилася правобічним гемопневматораксом; травми таза з переломами верхньої гілки лівої лобкової та гілок сідничних кісток без зміщення, багатовідламковим переломом кульшової западини справа без значного зміщення, які відносяться до ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що викликали тривалий розлад здоров`я, і не є небезпечними для життя в момент спричинення, та забійних ран у ділянці обличчя, які відносяться до легких тілесних ушкоджень;

- ОСОБА_11 - у вигляді закритого перелому правої променевої кістки у нижній третині без зміщення, які відносяться до ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що викликали тривалий розлад здоров`я, і не є небезпечними для життя в момент спричинення, закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, забійної рани та синців в ділянці обличчя, які відноситься до ушкоджень легких, що викликали короткочасний розлад здоров`я, забою з травматичним набряком м`яких тканин в ділянці правого стегна, які відноситься до легких тілесних ушкоджень.

Обвинувачений ОСОБА_8 в судове засідання не з`явився з невідомих для суду причин, хоча про дату та час розгляду поданої ним апеляційної скарги повідомлявся завчасно.

Під час апеляційного розгляду :

- прокурор заперечив з приводу поданої апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 , вважає її безпідставною та необгрунтованою.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників апеляційного провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вирок суду слід залишити без змін, з наступних підстав.

Ухвалений вирок судом першої інстанції в силу ст. 370 КПК України є законним, обґрунтованим і вмотивованим, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду, і відповідає вимогам ст. 374 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 404 ч.1КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з вироку, висновки суду першої інстанції щодо доведеності винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286-1 ч.2 КК України, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і підтверджуються дослідженими в судовому засіданні та детально викладеними у вироку доказами, яким суд дав всебічну, повну й об`єктивну оцінку.

Порушень норм кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченого, на кваліфікацію його дій, та які б могли бути підставою для скасування вироку суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.

Доводи наведенні в апеляційні скарзі обвинуваченого ОСОБА_8 з приводу того, що суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність та надав невідповідні висновки, викладені у судовому рішенні фактичним обставинам кримінального провадження, на думку колегії суддів є безпідставними.

У відповідності до положень ст.94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно вимог ст.84 ч.1 КПК України доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Зокрема, на підтвердження встановлених фактичних обставин кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286-1 ч.2 КК України, суд першої інстанції обґрунтовано послався на показання потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , представника малолітньої потерпілої ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - ОСОБА_12 , свідків ОСОБА_14 , витяг з ЄРДР від 01.11.2021 року, згідно якого внесені відомості про заяву, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286-1 ч.2 КК України ( Т.2 а.п. 112-113), протокол огляду місця події від 31.10.2021 року зі схемами та фототаблицями до нього ( Т.2 а.п. 1-45), висновок експерта № СЕ-19/109-21/12063 -ІТ від 30.11.2021 року ( Т.2 а.п.56-61), висновок експерта № СЕ -19/109-21/12062-ІТ від 15.11.2021 року (Т.2 а.п. 63-70), висновок експерта № СЕ -19/109-21/12049-ІТ від 21.12.2021 року (Т.2 а.п. 72-78), висновок експерта №35 від 129.07.2022 року ( Т.2 а.п. 87-92), висновок експерта №37 від 22.07.2022 року ( Т.2 а.п.93-98), висновок експерта №26 від 17.06.2022 року (Т.2 а.п 99-102), тест на факт вживання алкоголю, проведеного за допомогою алкотестера газоаналізатора «Драгер -6810» тест № 9774, згідно якого в результаті освідування ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 31 жовтня 2021 року в 17 год. 12 хв. встановлено - алкогольне сп`яніння. Результат аналізу - 2,26 % ( Т.2 а.п. 106).

Крім цього, колегія суддів звертає увагу на те, що обвинувачений ОСОБА_8 в судовому засіданні визнав свою вину повністю, добровільно відшкодував потерпілим завдані збитки, тому підстав для закриття кримінального провадження немає.

Отже, суд першої інстанції, дослідивши, перевіривши та проаналізувавши в судовому засіданні всі вищевказані докази в їх сукупності, як такі, що узгоджуються між собою та не викликають сумніву, правильно дійшов висновку про необхідність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ст. 286-1 ч.2 КК України, з чим погоджується і колегія суддів.

У відповідності до вимог ст.8 ч.2 та ст.9 ч.5 КПК України, принцип Верховенства права у кримінальному провадженні, застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Як зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Олександр Смирнов проти України» від 15 липня 2010 року та у справі «Бочаров проти України» від 17 березня 2011 року, суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності „поза розумним сумнівом". Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних не спростованих презумпцій щодо фактів.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що досліджені, судом першої інстанції докази, з точки зору належності, допустимості та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, свідчать про те, що стороною обвинувачення доведено, як подію кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_8 так і те, що зазначений злочин вчинено саме обвинуваченим.

Крім цього, призначаючи покарання обвинуваченому суд першої інстанції, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання в силу ст. 66, 67 КК України, тобто дотримався вимог ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання.

При цьому, як вбачається з вироку, судом враховано характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, на обліку в лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, вперше притягується до кримінальної відповідальності.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого судом визнано: визнання вини, щире каяття, добровільне відшкодування завданої шкоди потерпілим та думка потерпілих, які просили суворо не карати.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого судом визнано вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Стаття 65 КК України передбачає, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а згідно ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

У ст. 17 Закону від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі - Суд) передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Виходячи з наведеного колегія суддів вважає, що призначене покарання обвинуваченому ОСОБА_8 є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, а також справедливим щодо досягнення мети покарання виходячи з вимог ст. 50 КК України.

Таким чином, під час апеляційного розгляду не встановлено апеляційних підстав, передбачених ст. 409 КПК України для скасування вироку суду та закриття кримінального провадження, а тому подана апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_8 є необґрунтованою.

З врахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 слід залишити без задоволення, а вирок Долинського районного суду від 09 листопада 2022 року без змін.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405,407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Вирок Долинського районного суду від 09 листопада 2022 року щодо ОСОБА_8 за ст.286-1 ч.2 КК України - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_5

ОСОБА_4