Провадження №: 1-кс/755/755/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" квітня 2023 р. слідча суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 ,за участю:

слідчої ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши клопотання слідчої СВ Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором Дніпровської окружної прокуратури ОСОБА_6 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0003971 від 13.12.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 190, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 190, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України,

в с т а н о в и л а :

слідча СВ Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 , за погодженням прокурора Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_6 , звернулась до слідчої судді з клопотанням про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000) із забороною відчуження та розпорядження.

Мотивуючи клопотання, слідча посилається на те, що у провадженні СВ Дніпровського УП ГУНП у м. Києві перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003971 від 13.12.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 190, ч. 5 ст. 27. ч. 4 ст. 190, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлений досудовим слідством час, але не раніше липня 2022 року група осіб вирішила заволодіти чужим майном, а саме квартирою, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , яка на праві приватної власності належала покійному нині ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у власній квартирі, та яка є спадковим майном, а в подальшому реалізувати вказану квартиру добросовісним набувачам з метою заволодіння грошовими коштами в особливо великому розмірі, що належать останнім.

В подальшому, невстановлені особи, у невстановлений точний час та місці запропонували ОСОБА_8 прийняти участь у незаконному заволодінні нерухомим майном шляхом обману, за грошову винагороду, виконавши при цьому роль власника нерухомого майна, та використати завідомо підроблені документи, що посвідчують особу.

В цей же час у ОСОБА_8 , виник злочинний умисел, направлений на незаконне особисте збагачення, та остання надала свою згоду на пропозицію невстановлених досудовим слідством осіб, після чого останні повідомили ОСОБА_8 план з незаконного заволодіння чужим майном, а саме повідомили що остання виконуватиме відведену їй роль власника нерухомого майна, та буде проводити реалізацію вказаної квартири, використовуючи при цьому підроблені документи на право власності на житло, а саме договір купівлі-продажу квартири, згідно якого вона нібито в 2010 році придбала вказану в покійного нині власника ОСОБА_7 , а також, з метою конспірації, підроблений паспорт громадянина України на іншу особу з фотокарткою ОСОБА_8 . В цей же час виготовлення підроблених правовстановлюючих документів на нерухоме майно, та паспорта громадянина України взяли не себе інші співучасники.

Реалізуючи свій злочинний умисел, на заволодіння чужим майно, шляхом обману, продовжуючи підготовку до вчинення злочину, ОСОБА_8 надала невстановленій досудовим слідством особі власну фотокартку для виготовлення паспорту громадянина України.

В подальшому, невстановлена досудовим слідством особа, маючи на руках фотокартку ОСОБА_8 , а також отриманий у невстановлений спосіб паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 виданий на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , виданий 29 вересня 2005 року Київським РВ ДМУ УМВС України в Донецькій області, у невстановленому місці здійснила підробку вказаного документу, шляхом вклейки фотокартки ОСОБА_10 на першій сторінці паспорта, та дописки літери «с» у прізвищі. В подальшому, маючи на руках зазначені підроблені документи, що посвідчують особу невстановлені особи, у невстановлений час та місці виготовили завідомо підроблений договір купівлі-продажу квартири за адресою АДРЕСА_2 нібито посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_11 від 05.02.2010 року, та зареєстрований в реєстрі за №118, на якому містився відтиск печатки нотаріуса, на бланку з номером ВММ 650631, згідно якого ОСОБА_7 нібито реалізувала квартиру ОСОБА_9 , що мав виконати роль правовстановлюючого документу під час здійснення реєстрації права власності за неіснуючою особою, тобто ОСОБА_9 (роль якої, використовуючи підроблені документи мала виконати ОСОБА_8 ).

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на набуття майнових прав на зазначений об`єкт нерухомого майна, з метою подальшого відчуження добросовісним набувачам та заволодіння грошовими коштами останніх, 25.07.2022 року ОСОБА_8 , звернулась до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_12 офіс якого знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 з метою проведення реєстрації права власності на нерухоме майно, якою на підставі наданих документів а також заявки від імені ОСОБА_9 було проведено державну реєстрацію права власності на квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер нерухомого майна 000), внаслідок чого право власності на вказану квартиру перейшло до ОСОБА_9 , роль якої з використанням підробленого паспорту громадянина України виконувала ОСОБА_8 .

Таким чином, ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою з невстановленими досудовим слідством особами, не являючись власником нерухомого майна, використовуючи підроблені офіційні документи заволоділа майновими правами на квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , та яка на праві приватної власності належала покійному нині ОСОБА_7 , та є спадковим майном, чим завдано матеріального збитку в особливо великих розмірах.

Під час проведення досудового розслідування допитано потерпілу ОСОБА_4 , яка повідомила, що 24.09.2022 року, вона побачила оголошення на сайті ОЛХ стосовно продажу квартири, за адресою: АДРЕСА_2 за ціною на той час 40 000 доларів США. Після чого зв?язалася з ріелтором на ім?я з агенції « ІНФОРМАЦІЯ_4 », який представляв вищеописану квартиру та домовилась про зустріч та попередній огляд квартири на 11 год. 00 хв. 25.09.2022. Вказану квартиру показував чоловік на ім?я ОСОБА_13 ?ячеслав, який повідомив, що він є представником господарки квартири ОСОБА_14 . Коли ОСОБА_4 , побачила квартиру, то повідомила, що це занадто висока ціна для неї, бо об`єкт нерухомого майна знаходився в занедбаному стані та відмовилась від покупки. Так, 06.10.2022 потерпіла знову переглядала сайт ОЛХ та виявила цю ж квартиру, за адресою: АДРЕСА_2 , та вже за значно меншою ціною - 34 000 доларів США.

Зідзвонившись з ОСОБА_15 (рієлтор) знову, вона повідомила, що готова придбати її по такій ціні та він зазначив, що на цю кватиру вже є покупці та запропонував підняти ціну на 500 доларів США, на що вона погодилась.

В подальшому, ОСОБА_4 декілька разів намагалися зустрітися з нібито власницею, для того щоб внести завдаток в розмірі 1 000 доларів США, та через військову агресію з боку рф, а саме обстріли 10.10.2022 року не змогли зустрітися, а далі ОСОБА_14 , декілька раз переносила зустріч.

Зустріч відбулася 12.10.2022 року, в приміщенні оф. 215, приватного нотаріусу КМНО ОСОБА_16 , за адресою: АДРЕСА_4 ., де склали попередній договір за № 304. Після складання попереднього договору та внесення завдатку, сторони домовилися зустрітися для складання складання основного договору на 14.10.2022 року.

14.10.2022 в приміщенні оф. 215, приватного нотаріусу КМНО ОСОБА_16 , за адресою: АДРЕСА_4 , ОСОБА_17 уклала договір купівлі продажу квартири за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстрований за №305 з ОСОБА_9 ( ОСОБА_8 ).

В подальшому, потерпіла почала робити ремонт вже в купленій квартирі за адресою: АДРЕСА_2 та дізналася від працівників правоохоронних органів, про те, що під час оформлення договору купівлі продажу вищеописаної квартири, зі сторони ОСОБА_9 ( ОСОБА_8 ) були вчинені шахрайські дії.

13.12.2022 року ОСОБА_8 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

14.12.2022 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України.

24.03.2023 року 24.03.2023 року ОСОБА_8 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України

Відтак, під час проведення досудового розслідування наявні законні підстави вважати, що квартира АДРЕСА_1 - є безпосереднім предметом злочинного посягання.

На даний час, з метою запобігання незаконного відчуження або перереєстрації на третіх осіб на території України, квартира АДРЕСА_1 , має бути арештованою. При цьому, незастосування заходів забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна, може призвести до його зникнення або втрати та настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Також, наявні достатні підстави вважати, що квартира АДРЕСА_1 відповідає критеріям ст. 98 КПК України, оскільки може бути використано як доказ обставин незаконної перереєстрації та подальшого її заволодіння.

Відтак, 24 березня 2023 року слідчим Дніпровського УП ГУНП у м. Києві було винесено постанову про визнання квартири АДРЕСА_1 речовим доказом у кримінальному провадженні №0003971.

Разом з тим, перевіривши інформацію через Єдиний державний реєстр судових рішень, було встановлено, що про накладення арешту на вказану квартиру раніше ніхто не звертався.

Окрім цього, відповідно до Державного реєстру обтяжень рухомого майна, будь-яка інформація, щодо обтяження на квартиру АДРЕСА_1 або на власника відсутня.

Слідча у судовому засіданні підтримала клопотання з підстав у ньому наведених та просила задовольнити.

Представник потерпілої ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, оскільки потерпіла не має наміру продавати квартиру, а продовжує там робити ремонт.

Потерпіла ОСОБА_4 підтримала свого представника.

Слідча суддя, ознайомившись з клопотанням, вислухавши думку слідчої, потерпілої та її представника, дослідивши матеріали, яким обґрунтовується клопотання, дійшла такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно частини другої вказаної статті КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Речовими доказами, згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Отже, майно, яке за обґрунтованої підозри органу досудового розслідування, має одну або декілька ознак, наведених у ст. 98 КПК України, може набути статусу речового доказу за рішенням слідчого, яке відповідно до вимог ч. 3 ст. 110 КПК України приймається у формі постанови і з наведенням мотивів такого рішення.

Постановою слідчої Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 від 24.03.2023 квартиру АДРЕСА_1 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0003971 від 13.12.2022.

У судовому засіданні слідчою суддею не встановлено, що клопотання суперечить вищезазначеним вимогам КПК України, тобто не містить правових підстав для арешту майна, достатності доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, вказівки на розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження або не є пропорційним, тобто не відповідає тяжкості правопорушення і становитиме особистий і надмірний тягар для володільця майна, а також враховуючи необхідність збереження речових доказів у вказаному кримінальному провадженні, тому підлягає задоволенню.

Слідча суддя враховує ту обставину, що органом досудового розслідування обґрунтовано підозрюються група осіб, яка вирішила заволодіти чужим майном, а саме квартирою, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , яка на праві приватної власності належала ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у власній квартирі, та яка є спадковим майном, а в подальшому реалізувати вказану квартиру добросовісним набувачам з метою заволодіння грошовими коштами в особливо великому розмірі, що належать останнім, а тому є обґрунтованою вимога прокурора в частині позбавлення права розпорядженнявказаною квартирою.

Стаття 41 Конституції України гарантує, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності і право приватної власності є непорушним.

Аналогічні гарантії захисту права власності містяться у статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав та основоположних свобод 1950 року, згідно якого ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Так, згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (див., серед інших джерел, рішення у справах «Іммобіліаре Саффі проти Італії» (Immobiliare Saffi v. Italy), заява № 22774/93, п. 44, ECHR 1999-V, та «Вістіньш і Препьолкінс проти Латвії», заява № 71243/01, п. 93, від 25 жовтня 2012 року).

У своєму рішенні від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України» заява № 19336/04 п. 168, Європейський суд з прав людини також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льон рот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden), пп. 69 і 73, Series A № 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» (James and Others v. The United Kingdom), п. 50, Series A № 98).

Згідно ч. 4 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Взявши до уваги вищевикладене, кваліфікацію кримінального правопорушення за фактами вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, слідча суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 170-173, 175, 309, 372, 392, 532 КПК України, слідча суддя

п о с т а н о в и л а :

клопотання слідчої СВ Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором Дніпровської окружної прокуратури ОСОБА_6 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0003971 від 13.12.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 190, ч. 5 ст. 27. ч. 4 ст. 190, ч. 5 ст.27, ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України задовольнити.

Накласти арешт наквартиру № 136, яка розташована за адресою: вул. Північна, 34, м. Київ (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000) шляхом заборони розпорядження.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчу СВ Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_18 та прокурора Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_6 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту її оголошення.

Роз`яснити сторонам кримінального провадження, що підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні пр и розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за їх клопотанням, якщо вони доведуть, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали 09 год 00 хв 07 квітня 2023 року.

Слідча суддя: ОСОБА_1