ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3910/22 Справа № 236/2749/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

06 грудня 2022 року м.Кривий Ріг

06 грудня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривий Ріг матеріали контрольного провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого на ухвалу Слов`янського міськрайнного суду Донецької області від 25 жовтня 2022 року, якою продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , обвинувачених за ч.4 ст.187 КК України, ОСОБА_9 , обвинуваченому за ст.198 КК України,-
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Слов`янського міськрайнного суду Донецької області від 25 жовтня 2022 року продовжений ОСОБА_8 строк тримання під вартою до 23 грудня 2022 року за обвинуваченням останнього у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України. Мотивуючи вказане рішення, суд зазначив, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, за який законом України про кримінальну відповідальність передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років, а також, що ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу, не зникли та не змінились під час розгляду клопотання. Вік та стан здоров`я дозволяють застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
На зазначену ухвалу обвинувачений подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нову, якою змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт. Зазначає, що суд першої інстанції безпідставно продовжив йому запобіжний захід у виді тримання під вартою. Вказує, що прокурор не довів належним чином неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу. Зазначає, що у нього є хронічні захворювання які йому тяжко переносяться в СІЗО.
Заслухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали контрольного провадження, колегія суддів доходить наступного.
Відповідно до ч. 5 ст. 394 КПК України ухвала суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку обвинуваченим, його захисником, законним представником, прокурором.
Згідно вимог ст. 12 КПК України кожен, кого затримано через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення або інакше позбавлено свободи, повинен бути в найкоротший строк доставлений до слідчого судді для вирішення питання про законність та обґрунтованість його затримання, іншого позбавлення свободи та подальшого тримання. Таким чином, законність та обґрунтованість обмеження права на свободу та особисту недоторканність має бути перевірена судом у найкоротший строк.
Згідно з практикою Європейського Суду, зокрема рішенням у складі Великої палати у справі «Labita v.Italy» від 06.04.2000 р., тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи.
Як встановлено з наданих судом першої інстанції матеріалів, запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 продовжений під час судового провадження в суді першої інстанції на 60 днів до 23.12.2022 року включно.
Вирішуючи питання щодо обґрунтованості та законності застосованого до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, колегія суддів враховує, що він обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, який відповідно до вимог ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжкого злочину із застосуванням насильства, з санкцією від 8 років до п`ятнадцяти років позбавлення волі. Судовий розгляд кримінального провадження не закінчено, у зв`язку з чим, враховуючи принцип безпосереднього дослідження доказів судом, обвинувачений може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків по даному кримінальному провадженні з метою уникнення кримінальної відповідальності, обвинувачується у вчиненні корисливого злочину, раніше був засуджений за скоєння корисливих злочинів і має не зняту та не погашену в законному порядку судимість, що може свідчити про схильність обвинуваченого до порушення Закону, не працевлаштований, не одружений, на отриманні нікого не має.
З урахуванням цього, колегія суддів зазначає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не буде гарантувати виконання ОСОБА_8 своїх процесуальних обов`язків.
Можливість застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою передбачають вимоги 183 КПК України. Вік та стан здоров`я обвинуваченого дозволяє застосувати до нього запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Тяжкість, характер та обставини інкримінованого злочину свідчить про вагомість заявлених ризиків, які дійсно на теперішній час не зменшились, і яким не здатні запобігти більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою.
Наявність та міцність соціальних зв`язків і дані, що характеризують обвинуваченого, не спростовують і не зменшують ризики, передбачені ст. 177 КПК України. Ці обставини існували і на час вчинення інкримінованого обвинуваченим злочину, та жодним чином не виступили стримуючим фактором в його поведінці.
При цьому, відсутність, на даний час, фактів втечі обвинуваченого чи впливу на свідків, жодним чином не свідчить про неможливість вчинення ним цих дій в подальшому. Фактично, його належна процесуальна поведінка та не вчинення дій, визначених у ст. 177 КПК України, зумовлено не його високими моральними якостями, а дієвістю обраного запобіжного заходу.
Розглядаючи можливість застосування до обвинуваченого будь-якого альтернативного запобіжного заходу, колегія суддів зазначає, що наразі «достатніми» та «належними» підставами тримання обвинуваченого під вартою є не лише очікування суду, а дотримання балансу між можливими наслідками його звільнення та безпекою суспільства, яке вимагає ізоляції осіб, які з встановленою вірогідністю здатні завдати істотної шкоди правам та свободам інших осіб, що в даному випадку, повністю виправдовує подальше утримання обвинуваченого під вартою.
Не заслуговують на увагу доводи обвинуваченого щодо погіршення стану здоров`я у слідчому ізоляторі, оскільки жодних даних, які б свідчили про неможливість його подальшого утримання під вартою матеріали провадження не містять та суду не надані.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд дійшов законного та обґрунтованого висновку про продовження застосування стосовно ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки обмеження його права на свободу в даному випадку є виправданим та необхідним, через неможливість в жодний інший спосіб запобігти його втечі та забезпечити належне виконання ним своїх процесуальних обов`язків.
Таким чином, перевіривши ухвалу суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що підстави для її скасування відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404 407, 422-1 КПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення.
Ухвалу Слов`янського міськрайнного суду Донецької області від 25 жовтня 2022 року, якою продовжено запобіжний заходу у виді тримання під вартою стсовно ОСОБА_8 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді