Справа № 216/8173/15-к
провадження 1-кп/216/14/23
УХВАЛА

іменем України

про застосування запобіжного заходу

17 лютого 2023 року місто Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду у м. Кривому Розі кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000117 від 19.09.2015 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, громадянина України, який має повну вищу освіту, обіймає посаду заступника командира батальйону ВЧ НОМЕР_1 , у зареєстрованому шлюбі не перебуває, має утриманні неповнолітню дитину доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 426-1 КК України,-

в с т а н о в и в:

В провадженні Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області перебуває кримінальне провадження з обвинувальним актом відносно ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 426-1 КК України.

Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що з березня 2015 року проходить військову службу за контрактом у військовій частині - польова пошта НОМЕР_2 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , де займає посаду начальника оркестру частини. Разом із старшим лейтенантом ОСОБА_4 , в оркестрі військової частини - польова пошта НОМЕР_2 проходять військову службу за контрактом прапорщик ОСОБА_7 та солдат ОСОБА_8 для яких ОСОБА_4 відповідно до вимог ст.ст. 28-32, 58, 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, являється начальником, як за військовим званням так і за посадою.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» від 6 грудня 1991 року №1932-ХІІ зі змінами, визначено, що особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

На підставі Указів Президента України від 17.03.2014 №303, від 06.05.2014 №454, від 14.01.2015 №15/2015 в Україні було оголошено часткову мобілізацію.

Згідно зі ст.ст. 28-32 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України за своїм службовим становищем і військовим званням військовослужбовці можуть були начальниками або підлеглими стосовно інших військовослужбовців. Начальник має право віддавати підлеглому наказу і зобов`язаний перевіряти їх виконання. Підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків віддання явно злочинного наказу, і ставитися до нього з повагою. Начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником.

Будучи військовою службовою особою, відповідно до вимог ст.ст. 6, 11, 16, 49, 50, 58, 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року №548-XlV, та ст.ст. 2,4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року №551-XIV, старший лейтенант ОСОБА_4 був зобов`язаний суворо дотримуватись у своїй службовій діяльності вимог Конституції та законів України, Статутів Збройних Сил України, наказів та розпоряджень, бути зразком виконання службового обов`язку, поєднувати вимогливість і принциповість у відносинах з підлеглими з повагою їх гідності, не допускати застосування насильства щодо підлеглих, піклуватися про збереження їх здоров`я, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

Окрім того, відповідно до ст.ст. 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України (далі - Статут) старший лейтенант ОСОБА_4 був зобов`язаний: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну та військову таємницю; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Однак, діючи всупереч інтересам служби, на порушення наведених вимог законодавства, в вересні 2015 року, старший лейтенант ОСОБА_4 перевищуючи владу та службові повноваження застосував насильство щодо підлеглих, вчинене в умовах особливого періоду за наступних обставин.

04 вересня 2015 року, близько 13 год. 30 хв., старший лейтенант ОСОБА_4 перебував на території КПП військової частини польова пошта НОМЕР_2 , де зустрів прибувшого з відпустки підлеглого йому солдата ОСОБА_8 . Під час розмови ОСОБА_4 помітив, що останній нібито перебуває у стані алкогольного сп`яніння, у зв`язку із чим солдат ОСОБА_8 був направлений у місце тримання військовослужбовців у стані алкогольного сп`яніння (територія військової частини польова пошта НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ). Прибувши на місце та розмістивши в одне з приміщень тримання військовослужбовців у стані алкогольного сп`яніння солдата ОСОБА_8 у старшого лейтенанта ОСОБА_4 , з метою підвищення у військовому колективі власного авторитету військового начальника та шляхом застосування насильства продемонструвати свою владу над підлеглим, виник умисел на застосування фізичного насильства щодо ОСОБА_8 . Реалізуючи свій злочинний умисел, перебуваючи в приміщенні разом з солдатом ОСОБА_8 , діючи умисно, явно перевищуючи владу та службові повноваження, застосував фізичне насильство щодо останнього, що виразилось у завданні чотирьох ударів кулаками обох рук в область тулуба з обох сторін та одного удару ногою в область попереку, спричинивши ОСОБА_8 сильний фізичний біль та страждання. Надалі, того ж дня близько 15 год. 00 хв., старший лейтенант ОСОБА_4 знову прибув на територію тримання військовослужбовців, які перебувають у стані алкогольного сп`яніння (територія військової частини - польова пошта НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ), діючи умисно, з метою демонстрації підлеглому своєї фізичної сили та переваги над ним, явно перевищуючи владу та службові повноваження, застосував фізичне насильство щодо останнього, що виразилось у завданні чотирьох ударів кулаками обох рук в область тулуба з обох сторін та одного удару ногою в область попереку, спричинивши ОСОБА_8 сильний фізичний біль та страждання.

Крім того, 05 вересня 2015 року, близько 10 год. 00 хв., старший лейтенант ОСОБА_4 повторно прибув на територію тримання військовослужбовців, які перебувають у стані алкогольного сп`яніння (територія військової частини - польова пошта НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ), діючи умисно, з метою демонстрації підлеглому переваги над ним, явно перевищуючи владу та службові повноваження, повторно застосував фізичне насильство щодо останнього, що виразилось у завданні чотирьох ударів кулаками обох рук в область тулуба з обох сторін, спричинивши ОСОБА_8 сильний фізичний біль та страждання. Того ж дня, близько 12 год. 00 хв., старший лейтенант ОСОБА_4 повторно прибув на територію тримання військовослужбовців, які перебувають у стані алкогольного сп`яніння (територія військової частини - польова пошта НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ), діючи умисно, з метою демонстрації підлеглому переваги над ним, явно перевищуючи владу та службові повноваження, повторно застосував фізичне насильство щодо останнього, що виразилось у завданні чотирьох ударів кулаками обох рук в область тулуба з обох сторін, спричинивши ОСОБА_8 сильний фізичний біль та страждання.

06 вересня 2015 року, близько 11 год. 00 хв., старший лейтенант ОСОБА_4 повторно прибув на територію тримання військовослужбовців, які перебувають у стані алкогольного сп`яніння (територія військової частини - польова пошта НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ), діючи умисно, з метою демонстрації підлеглому своєї переваги над ним, явно перевищуючи владу та службові повноваження, повторно застосував фізичне насильство щодо останнього, що виразилось у завданні чотирьох ударів кулаками обох рук в область тулуба з обох сторін, спричинивши ОСОБА_8 сильний фізичний біль та страждання. Того ж дня, з метою демонстрації підлеглому своєї фізичної сили та переваги над ним, близько 18 год. 00 хв., старший лейтенант ОСОБА_4 повторно прибув на територію тримання військовослужбовців, які перебувають у стані алкогольного сп`яніння (територія військової частини польова пошта НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ), діючи умисно, явно перевищуючи владу та службові повноваження, повторно застосував фізичне насильство щодо останнього, що виразилось у завданні чотирьох ударів кулаками обох рук в область тулуба з обох сторін, спричинивши ОСОБА_8 сильний фізичний біль та страждання.

Незважаючи на заподіяння солдату ОСОБА_8 фізичного болю та страждань, 07 вересня 2015 року, близько 10 год. 00 хв., старший лейтенант ОСОБА_4 повторно прибув на територію тримання військовослужбовців, які перебувають у стані алкогольного сп`яніння (територія військової частини - польова пошта НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ), діючи умисно, з метою демонстрації підлеглому своєї переваги над ним, явно перевищуючи владу та службові повноваження, повторно застосував фізичне насильство щодо останнього. що виразилось у завданні чотирьох ударів кулаками обох рук в область тулуба з обох сторін, спричинивши ОСОБА_8 сильний фізичний біль та страждання.

З метою підвищити у військовому колективі власний авторитет військового начальника та шляхом застосування насильства продемонструвати свою владу над підлеглим, у старшого лейтенанта ОСОБА_4 виник умисел на застосування насильства щодо підлеглого ОСОБА_7 , який також знаходився у одному з приміщень на території тримання військовослужбовців, які перебувають у стані алкогольного сп`яніння (територія військової частини польова пошта НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ).

Таким чином, 07 вересня 2015 року, близько 14 год. 00 хв., діючи умисно, явно перевищуючи владу та службові повноваження, застосував фізичне насильство щодо ОСОБА_7 , що виразилось у завданні близько п`ятнадцяти ударів кулаками рук в область живота та голови, крім цього, поваливши останнього на ліжко наніс ще близько тридцяти ударів в область живота та голови, спричинивши останньому легкі тілесні ушкодження.

Попри вище викладене, почуваючи свою владу над підлеглим, того ж дня близько 18 год. 00 хв., старший лейтенант ОСОБА_4 повторно прибув до підлеглого ОСОБА_8 діючи умисно, явно перевищуючи владо та службові повноваження, повторно застосував фізичне насильство щодо останнього, що виразилось у завданні чотирьох ударів кулаками обох рук в область тулуба з обох сторін, спричинивши ОСОБА_8 сильний фізичний біль та страждання.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 4 ст. 426-1 КК України за ознаками: застосування насильства щодо підлеглого, вчинене в умовах особливого періоду.

Ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 лютого 2023 року надано дозвіл на затримання з метою приводу обвинуваченого ОСОБА_4 для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Поряд з цим, в провадження суду надійшло клопотання прокурора ОСОБА_3 , який звернувся до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в порядку, визначеному ст. 184 КПК України, із клопотанням про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 прокурор обумовлює наявністю ризиків, передбачених п.п. 1-5 ст. 177 КПК України, а саме тим, що він може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Вказані ризики зумовлені тим, що військовослужбовець ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, та відповідно до ч.3 ст.12 КК України вказаний злочин віднесений до категорії тяжких злочинів, з цих підстав можна вважати, що ОСОБА_4 може незаконно впливати на осіб, які допитані як свідки та осіб, які можуть бути допитані як свідки, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, що підтверджується вищезазначеними матеріалами досудового розслідування, та свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Суд, заслухавши пояснення обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення клопотання прокурора та застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вислухавши прокурора, який підтримав клопотання та просив його задовольнити, дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшов висновку, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимогам п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При цьому за приписами ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Так, дане кримінальне провадження №0000117 знаходиться на стадії судового розгляду, метою якого відповідно до статті 17 КПК є встановлення судом поза розумним сумнівом винуватості або невинуватості особи у зазначеному в обвинувальному акті кримінальному правопорушені за наслідками безпосереднього дослідження і оцінки доказів, що виключає можливість оцінки судом обґрунтованості підозри, однак попри таке, оцінці судом підлягають наявність та/або відсутність існування ризиків, передбачених частиною 1 статті 177 КПК.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини (ст. 178 КПК України).

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого злочину, за вчинення якого законодавством передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років. Згідно даних, що характеризують його особу, обвинувачений офіційно працевлаштований (проходить службу в лавах ЗСУ), зареєстрований та фактично проживає за однією адресою в м. Кривий Ріг, й хоч у зареєстрованому шлюбі не перебуває, але перебуває у фактичних шлюбних відносинах та має на утриманні малолітню дитину, що свідчить про наявність міцних соціальних зв`язків за місцем мешкання.

Також за приписами п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з наданими стороною обвинувачення матеріалами підозра у вчиненні ОСОБА_4 злочину обґрунтована показами потерпілих, свідка та письмовими доказами.

Одночасно з цим ч. 4 ст. 194 КПК України встановлено, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті - недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Звертається увага на те, що в клопотанні прокурором не обґрунтована недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, а посилання в клопотанні на ризики не може вважатись судом переконливим, оскільки більшість з них спростовується обставинами, встановленими в судовому засіданні.

При цьому хоча підозра у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 426-1 КК України, підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, а заявлений в клопотанні ризик знайшов свого підтвердження, проте, згідно наданих стороною захисту відомостей щодо підозрюваного, а саме, що останній є військовослужбовцем, раніше не судимий, має зареєстроване місце проживання де проживає разом із сім`ю, тому застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до останнього є недоцільним та таким, що перешкоджає реалізації права підозрюваного на захист.

Вказані обставини, а також відомості про вік підозрюваного, стан його здоров`я, а також матеріальне положення дають достатні підстави вважати, що такий запобіжний захід як особисте зобов`язання повинен запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а також забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної особи та створити необхідні умови для встановлення істини у вказаній кримінальній справі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 29 Конституції України, ст. ст. 40, 131, 132, 176-178, 182, 183, 194, 196, 395, 532 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в:

Відмовити в задоволенні клопотання заступника керівника Криворізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 426-1 КК України, запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- прибувати до суду за першим викликом;

- не відлучатися з місця проходження військової служби без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання або служби;

-утриматись від спілкування з потерпілими у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР під №0000117, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 .

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що у випадку невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш жорстокий запобіжний захід, а також на нього може бути накладено грошове стягнення у розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання покласти на заступника керівника Криворізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала суду про відмову в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту проголошення.

Суддя ОСОБА_9