Київський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

26 квітня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження № 0000532 щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця м. Дніпро, громадянина України,

що зареєстрований та проживає за адресою:

АДРЕСА_1 , не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15 ч.4 ст.190, ч.2 ст.353, ч.5 ст.27 ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України,

за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 10 квітня 2023 року,

у с т а н о в и л а :

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15 ч.4 ст.190, ч.2 ст.353, ч.5 ст.27 ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що у жовтні 2022 року він вчинив пособництво в підробленні службового посвідчення працівника Служби безпеки України на ім`я начальника сектору майора ОСОБА_7 , до бланку якого було нанесено його фотознімок у форменому одязі встановленого зразка.

В подальшому 20 жовтня 2022 року близько 15 години ОСОБА_5 , реалізуючи умисел на заволодіння грошовими коштами представників ТОВ "СП "Стан-Комплект" шляхом обману, під час особистої зустрічі з ОСОБА_8 у закладі "Жовте море", що на просп. Героїв Сталінграду, 8 в м. Києві, запевнив останнього, що зможе допомогти уникнути застосування до ТОВ "СП "Стан-Комплект", одним із засновників якого був громадянин Російської Федерації і колишній депутат Верховної Ради Автономної Республіки Крим ОСОБА_9 , персональних санкцій, залучивши для вирішення цього питання т.в.о. голови Служби безпеки України ОСОБА_10 та секретаря Ради національної безпеки і оборони України ОСОБА_11 . При цьому ОСОБА_5 представився працівником Служби безпеки України і пред`явив підроблене службове посвідчення, чим вчинив самовільне присвоєння владних повноважень працівника правоохоронного органу та звання службової особи і використав завідомо підроблений документ.

25 жовтня 2022 року близько 18 години ОСОБА_5 у закладі "Хлібний", що на вул. Оболонська набережна, 3 в м. Києві, з метою створення уяви про свою обізнаність у проблемах ТОВ "СП "Стан-Комплект" повідомив ОСОБА_8 , що йому все відомо про діяльність товариства і що він може вирішити питання стосовно не включення товариства до списку юридичних осіб, до яких будуть застосовані персональні санкції, та не будуть чинитись перешкоди у здійснення господарської діяльності, за що йому необхідно буде надати 300 000 доларів США до 31 грудня 2022 року. Наступного дня близько 10 години 40 хвилин під час телефонної розмови з використанням месенджера "Signal" ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_8 , що за пришвидшеною процедурою вирішення питання коштуватиме 500 000 доларів США, половина яких має бути надана вперед. Під час заздалегідь обумовленої зустрічі, яка відбулась 28 жовтня 2022 року о 12 годині 28 хвилин на шостому поверсі ТЦ "ЦУМ", розташованого на вул. Хрещатик, 38 в м. Києві, ОСОБА_5 , реалізуючи умисел на заволодіння грошовими коштами представників ТОВ "СП "Стан-Комплект" шляхом обману в особливо великих розмірах, отримав від ОСОБА_8 250 000 доларів США, що згідно з курсом НБУ становило 9 142 150 гривень.

Ухвалою підготовчого судового засідання Шевченківського районного суду м. Києва від 10.04.2023 призначено судовий розгляд на підставі обвинувального акта. Цією ж ухвалою за наслідками розгляду клопотання прокурора ОСОБА_5 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по 08.06.2023 включно, визначено розмір застави, достатньої для забезпечення виконання покладених на нього обов`язків, у розмірі 1 500 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 4 026 000 гривень, та зазначено, які обов`язки з передбачених ст.194 КПК України будуть покладені на обвинуваченого у разі внесення застави.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить ухвалу суду першої інстанції в частині визначення, як на його думку, непомірної застави скасувати і постановити нову ухвалу, якою визначити ОСОБА_5 розмір застави у меншому розмірі.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, зазначає, що поза увагою суду залишилася та обставина, що клопотання прокурора не відповідає вимогам п.5 ч.1 ст.184 КПК України, оскільки не містить викладу обставин, на підставі яких прокурор дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків, зазначених у клопотанні, і посилань на матеріали, що підтверджують ці обставини. Так, прокурор надав лише копії ухвали Печерського районного суду м. Києва від 25.01.2022 та постанов про розшук обвинуваченого. Що стосується саме ризиків, про які вказує сторона обвинувачення, то, на переконання захисника, вони нічим не доведені.

Ризик переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду прокурор обґрунтовує тяжкістю кримінальних правопорушень, у той час як сама по собі тяжкість злочину не може бути підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами (рішення ЄСПЛ у справі "Клішин проти України"); посилання на тяжкість обвинувачення як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини, є недостатнім (рішення ЄСПЛ у справі "Мамедова проти Росії"). Також прокурор посилається як на підтвердження існування цього ризику на постанову слідчого ГУ НП в Дніпропетровській області, згідно з якою ОСОБА_5 перебуває у розшуку, що не відповідало дійсності станом на дату розгляду клопотання. Відсутні й інші докази існування ризику переховуватися, як то показання свідків про такий намір особи, придбання квитків, зміна місця проживання, що підтверджено документально.

Ризик незаконно впливати на свідків, потерпілих, експерта, інших учасників судового провадження може бути визнаний на початкових стадіях процесу (рішення ЄСПЛ у справі "Яжинський проти Польщі"), але зі спливом часу інтереси слідства стають недостатніми для тримання чи/або обрання підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою, за нормального перебігу подій ризики зменшуються з часом, завдяки проведенню дізнання, перевірок, дачі показань (рішення ЄСПЛ у справі "Клоот проти Бельгії"). Разом з тим, доказів, що ОСОБА_5 особисто або за його дорученням здійснює тиск на учасників кримінального провадження, процесуальні документи, додані до клопотання, не містять і посилання на відповідні матеріали в клопотанні прокурора відсутні. Формальним, на переконання захисника, є і посилання на ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, адже досудове розслідування закінчено та необхідні слідчі дії проведені. Також всупереч приписам ст.ст.9, 12, ст.184 КПК України клопотання прокурора не містить обґрунтування неможливості запобігання ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Крім того, вважає, що суд визначив ОСОБА_5 непомірний розмір застави, без врахування майнового стану та положень п.3 ч.5 ст.182 КПК України, згідно з яким розмір застави щодо особи, яка обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, визначається у межах від 80 до 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, чим позбавив права скористатись цим інститутом. З огляду на мету застави головним критерієм для визначення її розміру є достатність для забезпечення виконання підозрюваним його процесуальних обов`язків. Саме така позиція міститься в рішенні ЄСПЛ у справі "Мангурас проти Іспанії", що суму застави необхідно оцінювати за ступенем впевненості, що можлива перспектива втрати застави буде діяти як достатній стримувальний фактор, щоб розвіяти будь-яке бажання втекти.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що в її задоволенні належить відмовити, з таких підстав.

Згідно з ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до вимог цієї норми в сукупності з положеннями ст.199 КПК України підставами для продовження строку тримання під вартою є наявність раніше заявлених ризиків, які не зменшилися, або нових ризиків, які виправдовують тримання особи під вартою, та неможливість завершення судового провадження до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Задовольняючи клопотання прокурора, суд першої інстанції погодився з доводами про наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КК України, переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, і дійшов висновку, що зміна запобіжного заходу на інший, не пов'язаний з триманням під вартою, не лише не зможе запобігти цим ризикам, але й може зашкодити правам та охоронюваним законом інтересам суспільства.

Згідно з ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу.

Під час розгляду клопотання прокурора судом першої інстанції вказані вимоги закону дотримано, викладені в ухвалі висновки є обґрунтованими і доводи апеляційної скарги їх не спростовують.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Відповідно до практики ЄСПЛ ризик втечі обвинуваченого не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку і може оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних із характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (справа "Бекчиєв проти Молдови").

Суд першої інстанції врахував зміст та обсяг висунутого ОСОБА_5 обвинувачення, конкретні обставини інкримінованих йому кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим, а саме, позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна, що обвинувачений усвідомлює, відсутність міцних соціальних зв`язків, у тому числі доказів проживання разом зі своєю малолітньою дитиною, офіційного джерела доходу та інших факторів, які б могли свідчити про наявність запобіжників у обвинуваченого вільно залишити своє постійне місце проживання.

Дав суд належну оцінку і тому, що обвинувачений вже ухилявся від органу досудового розслідування, оскільки ОСОБА_5 має статус підозрюваного за ч.2 ст.27 ч.3 ст.27 п.12 ч.2 ст.115, ч.1 ст.263 КК України в іншому кримінальному провадженні, в якому перебував у розшуку, досудове розслідування в якому здійснюється в м. Дніпро, а також стадії судового розгляду у цьому кримінальному провадженні.

Крім того, ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 21.01.2022 було відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 з тих підстав, що не була виконана ухвала слідчого судді цього ж суду від 31.12.2021 про дозвіл на затримання ОСОБА_5 з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки місцезнаходження останнього на той час встановлено не було. Вказані обставини ще раз доводять високий ризик того, що обвинувачений може порушити свої процесуальні обов`язки.

Такі обставини, на думку колегії суддів, переконливо свідчать, що продовжують існувати ризики, що обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, які ще не допитувалися, та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а тому застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить виконання ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків та не запобігатиме спробам вчинити вказані дії.

Також суд визначив ОСОБА_5 розмір застави як альтернативу триманню під вартою з огляду на практику ЄСПЛ і вказав в ухвалі, що розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості), при якому перспектива втрати застави у випадку ухилення від слідства та суду, буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, якесь бажання сховатися.

При цьому суд врахував позицію в рішенні ЄСПЛ у справі "Мангурас проти Іспанії", на яке міститься посилання в апеляційній скарзі, який зазначив, що хоча розмір застави повинен оцінюватися, як правило, з огляду на особу обвинуваченого і його майновий стан, за певних обставин не буде безпідставним врахування також і завданої шкоди.

Враховуючи обставини інкримінованих кримінальних правопорушень, зокрема, самовільне присвоєння обвинуваченим владних повноважень та звання службової особи з використанням підробленого службового посвідчення працівника Служби безпеки України, що було поєднано із замахом на заволодіння чужим майном шляхом обману, отримання обвинуваченим грошових коштів у сумі 250 000 доларів США, що станом на день вчинення відповідного кримінального правопорушення становило 9 142 150 гривень, пов`язаність цих дій з політикою держави, направленої на відсіч збройної агресії Російської Федерації проти України, підстави вважати визначений судом розмір застави непомірним чи несправедливим відсутні.

Невідповідності клопотання прокурора вимогам ч.1 ст.184 КПК України колегія суддів не вбачає, і всупереч доводам апеляційної скарги ризик переховуватися від суду, відповідно, в клопотанні прокурора та ухвалі суду не обґрунтовується виключно тяжкістю кримінального правопорушення. Та обставина, що станом на дату розгляду клопотання обвинувачений не перебував у розшуку, не має значення, оскільки розшук був припинений завдяки його затриманню за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень у цьому кримінальному провадженні. На підтвердження своїх доводів про непомірність для ОСОБА_5 визначеного судом розміру застави захисник не долучив жодних доказів, які б доводили наявність у нього доходу, утриманців, тощо.

Отже, ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою і вмотивованою, тому підстав для задоволення апеляційної скарги захисника колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407, 4221 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 10 квітня 2023 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3