Номер провадження: 11-кп/813/611/23
Справа № 509/1100/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.01.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі виділені матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №000117 від 12 січня 2020 року за апеляційною скаргою ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, на ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 22.11.2022 року.

в с т а н о в и в:

Цією ухвалою стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, продовжено строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк до 21.01.2023 року.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, вказує про незаконність його утримання під вартою та фабрикування прокурором кримінальної справи. В обґрунтування доводів зазначає про обставини погіршення його стану здоров`я та неможливість проведення лікування в умовах СІЗО. Також указує про тяганину у справі впродовж року. Стверджує про те, що був працевлаштований, не має на меті ухилення від суду, у сторони обвинувачення відсутні докази доведення його вини.

Просить постановити правильне рішення у справі.

Обвинуваченого ОСОБА_7 було належним чином повідомлено про дату, час і місце апеляційного розгляду справи, будь-яких клопотань про його обов`язкову участь в апеляційному розгляді, від нього не надходило.

Сторона захисту не заперечує проти здійснення апеляційного розгляду у відсутності прокурора у зв`язку з неможливістю проведення відеоконференції з Овідіопольським районним судом Одеської області, де перебуває прокурор, через відключення електроенергії в умовах воєнного стану.

Відповідно до вимог ст.422-1 КПК України участь прокурора при розгляді апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, не є обов`язковою, що не перешкоджає проведенню апеляційного розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, позицію захисника ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу обвинуваченого, та просив її задовольнити, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до такого висновку.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

Обґрунтованість пред`явленої обвинуваченому ОСОБА_7 підозри визначено на стадії досудового розслідування.

Судом першої інстанції в порядку ст.331 КПК України за клопотанням прокурора вирішено питання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки попередній строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 спливає 04.12.2022. Закінчити судовий розгляд кримінального провадження до цього часу неможливо, у зв`язку з перебуванням головуючого у відпустці з 24.11.2022 по 25.12.2022.

Установлено, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, раніше притягувався до кримінальної відповідальності за аналогічний злочин, не працює, не має міцних соціальних зв`язків, тобто наявні ризики того, що він буде переховуватися від суду, продовжувати злочинну діяльність.

Приймаючи до уваги зазначені вище обставини, наслідки вчиненого кримінального правопорушення, що виражені у загибелі людини, суд дійшов висновку про необхідність продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки цього вимагає суспільний інтерес, який полягає в тому, щоб запобігти вчинення обвинуваченим нових злочинів.

Колегія суддів вважає, що судом зроблено обґрунтований висновок про доцільність продовження строку запобіжного заходу, який застосовано щодо ОСОБА_7 ..

Виходячи з даних матеріалів кримінального провадження, є правильним висновок суду першої інстанції стосовно доведеності ризиків, передбачених п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які на час судового розгляду не зменшилися.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

З огляду на тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_7 в разі визнання його винуватим у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, у якому він обвинувачується, негативні відомості про його особу, що він раніше притягувався до кримінальної відповідальності за аналогічний злочин, не працює, не має міцних соціальних зв`язків, продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого є необхідним для запобігання ризиків ухилення ОСОБА_7 від суду, а також продовження злочинної діяльності, що в разі застосування більш м`якого запобіжного заходу є неможливим для запобігання настання зазначених ризиків.

Висновок суду про необхідність продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 є правильним, оскільки забезпечує не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, і доводи, викладені в апеляційній скарзі обвинуваченого, висновків суду першої інстанції не спростовують.

На даній стадії судового розгляду не надається оцінка доказам, фактичним обставинам справи, доведеності чи недоведеності вини, достатності чи недостатності доказів, а тому до уваги не приймаються доводи апелянта про те, що справу щодо нього сфабриковано прокурором, а також про недоведеність його вини через відсутність доказів.

Ці питання є предметом судового розгляду в суді першої інстанції і мають бути вирішенні по суті обвинувачення, яке висунуто ОСОБА_7 , при ухваленні вироку.

Жодними доказами не підтверджені обставини того, що за станом здоров`я ОСОБА_7 не може утримуватись під вартою і йому в умовах утримання в слідчому ізоляторі не може бути забезпечене належне лікування.

Обставини того, що судовий розгляд по суті справи не розпочато не впливають на законність та правильність вирішення питання про продовження строку запобіжного заходу.

Істотних порушень кримінального процесуального закону при розгляді питання про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , під час апеляційного розгляду не встановлено.

Зважаючи на викладене, підстав для скасування судового рішення та задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , колегія суддів не знаходить.

Керуючись ч.2 ст.376, ст. 405, 407, 409, 419, 422-1 КПК України, апеляційний суд.

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 22.11.2022, якою стосовно ОСОБА_7 продовжено строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 21.01.2023 року, - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4