Провадження № 274/6266/16-к
ВИРОК Провадження № 1-кп/0274/63/23

І м е н е м У к р а ї н и

26.04.2023 року. м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_1

за участі секретарів судового засідання . . . . ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 274/6266/16-к про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомира, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, має на утриманні малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працював, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше судимого: 20.12.12 Вінницьким міським судом Вінницької області за ст.ст. 186 ч. 2, 187 ч. 4, 69 ч. 1, 289 ч. 3, 69 ч. 1, 187 ч. 2, 69 ч. 1, 70 КК України на 5 років позбавлення волі,

за ч. 1 ст. 263 КК України,

за участі прокурорів . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_6 , ОСОБА_7

захисника . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_8

обвинуваченого . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в :

Органами обвинувачення ОСОБА_5 обвинувачується у тому, що він у невстановлений слідством час, у невстановленому слідством місці та невстановленим слідством способом придбав ручну наступальну гранату РГД-5, яку поклав у салон автомобіля "NISSAN Primastar", державний номер НОМЕР_1 , що належить його матері ОСОБА_9 , де зберігав та перевозив її до 07 листопада 2016 року.

Цього ж дня в період часу з 12 години до 13 години працівниками поліції під час огляду вищевказаного автомобіля, який був ними зупинений на автодорозі Житомир - Могилів-Подільський, а саме на перехресті заїзду до складів «Лісок», що поряд з с. Хажин Бердичівського району, було виявлено та вилучено ручну наступальну гранату РГД-5, яка відноситься до боєприпасів та яку ОСОБА_5 придбав, зберігав та перевозив без передбаченого дозволу.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч. 1 ст. 263 КК України, як придбання, носіння та зберігання боєприпасів без передбаченого законом дозволу.

В ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину заперечив, вказав, що ніякої гранати він не зберігав, цю гранату йому підкинули працівники поліції, його попередні судимості не можуть слугувати тому, щоб йому підкидували боєприпаси і за це притягували до відповідальності. Під час дослідження доказів обвинувачений показав, що затримували їх з ОСОБА_10 близько 11 ранку на вінницькій трасі в с. Хажин, перед Бердичевом, на заправці. Його зупинив працівник ДАІ, підбігли правоохоронці в масках, побили вікна машини. Він вийшов, його поклали на землю, одягнули кайданки, завели у свій службовий автомобіль «Газель». Тоді ж він востаннє бачив свій автомобіль, той залишався на проїзній частині, він його не переганяв і дозволу переганяти не давав. Деякий час він лежав у поліцейському бусі. У цей час до нього підходили працівники поліції, прикладали йому щось до рук. Що саме, не, не бачив, бо руки були ззаду. Саме у цей момент працівники поліції, а саме, здається, ОСОБА_11 , приклали йому до рук гранату, щоб на ній виявилися його відбитки. Участі у огляді місця події він не брав, дозволу на огляд свого автомобіля не давав. Потім їх завезли у райвідділ у КПЗ. Через декілька годин побачив слідчу, просив адвоката, але адвоката йому дали лише ввечері. Також вже у відділку, близько 16 години йому сказали написати заяву про дозвіл на догляд його автомобіля. Він у цьому не розуміється, знав, що у машині нічого забороненого немає, тому таку заяву написав. Причини затримання йому не пояснювали, про ніяке вбивство не запитували.

В ході судового розгляду судом досліджено всі заявлені сторонами докази: як ті, що були зібрані на досудовому слідстві, так і надані в судових засіданнях. При ухваленні вироку суд, ґрунтуючись на власному переконанні, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їхній сукупності, надав оцінку всім дослідженим доказам з точки зору їхньої належності, допустимості, достовірності і достатності та дійшов висновку, що пред`явлене ОСОБА_5 обвинувачення не знайшло свого підтвердження.

Так, на думку обвинувачення винуватість ОСОБА_5 у вчиненні злочинних дій була підтверджена показаннями свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 .

Разом з тим, свідок ОСОБА_12 показав суду, що у 2016 році його друг ОСОБА_20 запропонував йому з`їздити у м. Умань, бо його про це попросив його знайомий. Близько 02 ночі виїхали з Житомира , забрали цього хлопця і поїхали на Умань . Приїхали близько 06-07 ранку, цей хлопець з кимось зустрівся. Потім поверталися на Житомир. Проїхали кілометрів 10, зупинилися і цей знайомий ОСОБА_23 повернувся. Вони ж з обвинуваченим поїхали далі на Житомир. Їхали у бусі ОСОБА_24 , за кермом був обвинувачений. Їхали через затор під Бердичевом . І тут з`явилися працівники поліції у масках, почали бити їхній автомобіль ногами, прикладами автоматів, шарпати за ручки. Вони зупинили автомобіль, їх витягнули та поклали на землю. Їм одягнули кайданки, обшукали, завели у сірий бус. Під час затримання понятих не було. Автомобіль ОСОБА_23 залишався на проїзній частині. У бусі вони з обвинуваченим провели хвилин 40. Причини затримання їм не пояснювали, ніякі документи не складали. За цей час до буса заходили-виходили працівники поліції, які були як у масках, так і без. Працівники поліції вешталися біля ОСОБА_23 , сам він не бачив, але вважає, що саме тоді вони підкинули обвинуваченому гранату, щоб отримати на неї його відбитки пальців. Далі їх завезли у Бердичівський ВП, потім ОСОБА_23 він вже не бачив. Його ж затримали до вечора, допитували, потім відпустили. Тоді ж ввечері від працівників поліції і дізнався, що знайшли якусь гранату під кермом, хоча це безглуздо возити там гранату.

Як пояснив суду свідок ОСОБА_13 , події відбувалися у осінню пору, було пасмурно, прохолодно, жовте листя, він тоді працював водієм, тому це могло бути 07.11.16. Його зупинили на трасі під Бердичевом працівники правоохоронних органів, запросили бути понятим. Працівники поліції обшукували мікроавтобус, марки не пам`ятає, ніби сірого кольору. Протокол писала жінка-поліцейський, також бус обшукував чоловік-поліцейський. Крім того, там були присутні працівники ДАІ і правоохоронці у масках. Також був ще один понятий, який вже був на місці, коли він підійшов. Нікого у наручниках поруч не було. Бус стояв на узбіччі траси, задом до дороги, перпендикулярно трасі. У бусі були відчинені водійські і пасажирські двері, бус був пустий. Розпочався обшук з водійської сторони. Потім знімали сидіння, знімали обшивку, шукали. У подальшому чоловік з ліхтариком посвітив під панель, покликав їх і витягнув з-під панелі предмет, схожий на ручну гранату. Цю гранату вилучили до прозорого пакету і цей пакет кудись понесли, нічого з гранатою не робили, її не розкручували. Його запитали, чи він все бачив, він відповів ствердно, і йому дали підписати документ, він так зрозумів протокол, що він і зробив.

Допитаний як свідок ОСОБА_14 , начальник відділу управління «КОРД» показав, що тоді вони виїжджали на затримання. Було інсценовано ДТП, під`їхав автомобіль, який був потрібен - мікроавтобус, якого зупинили. Вони провели затримання. Під час затримання силових методів він не застосовував. Деталей , обставин події він вже не пам`ятає - чи чинився опір, чи були виявлені якісь заборонені предмети, що пояснював затриманий, що було із затриманим після того, як він його витягнув - цього всього він вже не пам`ятає. Пам`ятає, що обвинувачений був з товаришем, якого вони також затримали. Обвинуваченого забрали у їхній службовий автомобіль і до нього ніхто фізично не міг підійти, опера могли тільки поговорити. Ніхто з його підрозділу обвинуваченому гранату у руки не клав. На місці події працювала СОГ.

З показань свідка ОСОБА_15 , співробітника спецпідрозділу «КОРД», вбачається, що у листопаді 2016 року за вказівкою керівництва виїхали вони тоді у Бердичів . Потім їм сказали, що буде затримуватися автомобіль на під`їзді до Бердичева, назви села не пам`ятає, будуть затримуватися небезпечні злочинці, які можуть бути озброєні. На місці були працівники ДАІ, які зімітували ДТП - зупинили вантажівку, скинули пару лопат, щоб сповільнити рух транспорту. Опера показали машину. Працівник ДАІ зупинив автомобіль на проїзній частині. Вони вискочили зі своєї «Газелі» на затримання. Його роль у операції була «стрілок», він крикнув: «Поліція, затримання!» і контролював водія - обвинуваченого ОСОБА_5 , той поклав руки на кермо, він продовжував слідкувати за обстановкою. У цей момент ОСОБА_27 витягнув обвинуваченого з автомобіля, одягнув кайданки, ОСОБА_23 не опирався. Було проведено поверхневий обшук, хто саме проводив, не пам`ятає, він був лише присутнім, нічого забороненого виявлено не було. У салон автомобіля він не заглядав, його увага була зосереджена зовсім на іншому, з машини при ньому нічого не виймали. На місце події приїхала СОГ, яка і працювала, до цього вони вже не мали ніякого відношення, як і до автомобіля ОСОБА_5 , хто його перемістив - не знає. Обвинувачений і його товариш нічого не пояснювали. ОСОБА_5 возили у райвідділ, де його опитували працівники поліції. Возили їхнім автомобілем, як саме обвинувачений потрапив у їхній автомобіль, також не пам`ятає.

Свідок ОСОБА_16 , співробітник підрозділу «КОРД», пояснив суду, що за вказівкою керівництва вони виїжджали затримувати обвинуваченого. У групі було чотири людини. Чи були під час затримання оперуповноважені, не пам`ятає. Деталі самого затримання також не пам`ятає, можливо і розбивалося скло самого автомобіля. Чи чинив обвинувачений ОСОБА_5 опір, чи переміщували його і хто переміщував, не пам`ятає, їхня робота це лише саме затримання. Чому обвинуваченого перемістили до їхнього службового автомобіля, хоча по інструкції затриманий мав лежати біля свого автомобіля і очікувати СОГ, також не пам`ятає.

Як показав свідок ОСОБА_17 , ст. о/у Бердичівського ВП, у листопаді 2016 року у ранковий час він отримав вказівку від керівництва, що потрібно буде допомогти співробітникам обласного управління у затриманні осіб, які скоюють тяжкі злочини і які можуть бути озброєні, рухаючись зі сторони Вінницької області і їдучи через Бердичівський район. Вони з ОСОБА_28 виїхали на заправку між с. Хажин і м. Бердичевом. Сиділи у машині, чекали подальших вказівок. Близько 11-11.30 автомобіль зі співробітниками «КОРДу» поїхав вперед, провели затримання обвинуваченого ОСОБА_5 і товариша того. Самого затримання він не бачив, був в цей час на заправці. Попова з товаришем помістили у бус «Корда», з бусу обвинувачений не виходив, бус простояв хвилин 30-60. Потім поїхали до Бердичівського ВП: ОСОБА_23 з товаришем на автомобілі «Корда», він - у окремому автомобілі. Коли приїхали, співробітники «Корду» завели обвинуваченого до нього у кабінет, де він у присутності співробітників «Корду» провів допит ОСОБА_23 . Про гранату під час допиту обвинувачений казав, що його затримали, завели у машину і там клали у руку гранату, співробітники «Корду» ніяк не реагували на такі показання. Коли ж і як приїхала на місце затримання СОГ, не бачив, як і не бачив, як виявляли гранату, чи були поняті, саму гранату. Потім бачив рапорт ОСОБА_28 про виявлення гранати, спілкувався з ОСОБА_28 , той казав, що писав такий рапорт, але гранату виявив не він, а експерт.

Допитаний як свідок ОСОБА_18 пояснив, що на час подій він працював у карному розшуку Бердичівського ВП. У той день вранці він прийшов на роботу. Начальник його підрозділу ОСОБА_29 повідомив, що буде затримання особливо небезпечних злочинців. Поїхали на заправку на автодорозі Житомир - Могилів-Подільський, поблизу с. Хажин - він, ОСОБА_29 і хтось зі співробітників карного розшуку. Там був заступник начальника управління - начальник кримінальної поліції, який і керував операцією. Був спецпідрозділ, який і мав проводити фактичне затримання. Керівництво розставило людей, засоби. Було організовано інсценування ДТП, працівники ДАІ зупинили автомобіль обвинуваченого ОСОБА_5 з товаришем. Спецпідрозділ провів затримання, обвинуваченого з товаришем провели до автомобіля спецпідрозділу. Він особисто участі у затриманні не брав, у цей час був за метрів 100, біля заправки. Коли йому і колезі дозволили підійти на місце, автомобіль ОСОБА_5 вже стояв на другорядній дорозі, у іншому місці, ніж те, де було затримання. Хто і як переганяв автомобіль, не бачив. Коли він підійшов, побачив, що у автомобілі пошкоджене одне з дзеркал заднього виду. Було викликано СОГ, яка приїхала хвилин за 15, максимум 30, у складі слідчої Стремецької і експерта Міщука. Слідчий і експерт проводили огляд автомобіля. За вказівкою керівника кримінальної поліції області працівники ДАІ зупинили автомобілі, щоб залучити понятих. Сам він участі у огляді автомобіля не брав, салон не бачив. Експерт у передній частині автомобіля щось знайшов, підізвав понятих, показав гранату. ОСОБА_5 у цей час був у автомобілі спецпідрозділу. Після цього їм була надана вказівка забирати людей. Спецпідрозділ забрав обвинуваченого. Поїхали у ВП, ОСОБА_5 завели у кабінет ОСОБА_17 . До нього ж підійшов його безпосередній керівник, запитав, чи був він на затриманні, він відповів ствердно. Тоді керівник запитав, чи бачив він, що знайшли гранату, він також сказав, що так, і тоді керівник сказав йому про це написати рапорт, що він і зробив. Особисто він гранату не виявляв, її виявив експерт, він це бачив, тому і написав. Скарг від обвинуваченого він не чув, чув, коли заходив у кабінет до ОСОБА_30 , що ОСОБА_5 казав: «Ви самі розумієте, що це не моє».

Суд протягом років (у різних складах) за наполяганням обвинувачення здійснював виклик свідка ОСОБА_19 (другий понятий під час огляду місця події 07.11.16), постановлялися численні ухвали про привід свідка, явку такого свідка до суду забезпечено не було, тому суд виключив свідка з переліку осіб, обов`язкових для допиту, та завершив судовий розгляд без допиту такого свідка. Фактичні обставини, показання щодо яких міг надати свідок, судом встановлено шляхом допиту як свідка іншого понятого, дослідження самого протоколу огляду місця події, показання свідка ОСОБА_19 на оцінку такого доказу судом не вплинуть.

Допитаний за клопотанням сторони захисту свідок ОСОБА_29 показав, що на час подій він був заступником начальника карного розшуку Бердичівського відділу поліції. Самих подій не пам`ятає, пам`ятає лише, що по вказівці керівництва його підрозділ брав участь у затриманні злочинця співробітниками «Корду» біля заправки у с. Хажин. Їхня задача була не допустити сторонніх осіб. Про рапорт щодо виявлення гранати нічого не знає, цього рапорту він не бачив.

Допитана за клопотанням сторони захисту як свідок ОСОБА_31 , ст. слідчий СВ Бердичівського ВП, пояснила, що вона зі слідчо-оперативною групою тоді прибула на місце події. Оглядали з експертом автомобіль. Обвинуваченого не було. Хто переміщав автомобіль, не знає. Двері автомобіля були закриті, вікна пошкоджені, про що вона зазначила у протоколі. Працівниками ДАІ було зупинено два автомобілі, водії яких були запрошені як поняті, у присутності яких вона і провела огляд. Під час огляду експерт виявив гранату - у глибині під кермом, як називається те місце, не скаже. Граната була у зібраному стані, зафіксована, поміщена у спецпакет і далі направлена до НДЕКЦ для проведення експертизи для визначення, чи є вибуховою. У той день вона ОСОБА_5 не допитувала, виписувала протокол про затримання по 208-й.

Крім показань вказаних вище свідків винуватість ОСОБА_5 , на думку обвинувачення, була підтверджена наступними джерелами доказування: протоколом огляду місця події від 07.11.16 (т. 1, а.п. 18-26), протоколом огляду речей від 07.11.16 (т. 1, а.п. 33-34), висновком судової дактилоскопічної експертизи № 1/3679 від 07.11.16 (т. 1, а.п. 40-54), висновком судової вибухотехнічної експертизи № 4/36 від 07.11.16 (т. 1, а.п. 58-69), висновком судової вибухотехнічної експертизи № 4/39 від 24.11.16 (т. 1, а.п. 130-141), а також протоколом огляду предметів від 14.12.16 (т. 1, а.п. 160 - цей доказ є неналежним, оскільки жодних даних про обставини, що підлягають доказуванню у цьому кримінальному провадженні, цей протокол не містить - досліджувалися мобільні телефони без будь-якої інформації про будь-що).

Згідно з вимогами статей 86, 87 КПК України доказ є недопустимим, якщо він отриманий не у порядку, встановленому цим Кодексом, в тому числі якщо він здобутий завдяки здійсненню процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу.

Водночас огляд місця події 07 листопада 2016 року, який є першоджерелом всіх інших доказів у справі, проведено з істотним порушенням порядку проведення слідчої дії.

Так, відповідно до протоколу огляду місця події від 07.11.16 з фототаблицею до нього при проведенні огляду ст. слідчим СВ Бердичівського ВП ОСОБА_32 в присутності понятих ОСОБА_19 та ОСОБА_13 , без участі будь-якого іншого учасника, у період часу з 12 год. 00 хв. до 13 год. 00 хв. на ділянці дороги Житомир-Могилів-Подільський, а саме на перехресті заїзду на склади «Лісок» оглянуто автомобіль "NISSAN Primastar", д.н. НОМЕР_1 , з пошкодженнями скла вікон. Під час огляду салону автомобіля оглянуто вміст водійської дверки, курток на водійському та передньому пасажирському сидінні, площини під сидінням, бардачку, площини під торпедою, окремо оглянуто багажник. Під торпедою зі сторони керма виявлено металевий предмет, схожий на гранату, на запалі якої знаходиться напис УЗРГМ-2 583 170-89, який упаковано в спецпакет та вилучено до Бердичівського ВП (т. 1, а.п. 18-26).

У главі 20 КПК України «Слідчі (розшукові) дії» законодавець передбачив види таких дій. Зокрема ст. 234 КПК регламентовано проведення такої слідчої дії як обшук, а ст. 237 КПК - огляд. Різниця між цими слідчими діями є очевидною і критерії розмежування таких слідчих дій визначені тривалою судовою практикою, зокрема і значною кількість правових висновків Верховного Суду. Так, відповідно до ч. 1 ст. 234 КПК України обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, здобутого у результаті його вчинення, а також установлення місцезнаходження розшукуваних осіб. Отже обшук є слідчою дією примусового характеру, яка полягає у цілеспрямованому обстеженні приміщень, будівель, ділянок місцевості тощо. Згідно з ч. 6 ст. 236 КПК України слідчий, прокурор під час проведення обшуку має право відкривати закриті приміщення, сховища, речі. Відповідно ж до вимог ч. 1 ст. 237 КПК України з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів. Тобто огляд як слідча дія полягає у безпосередньому спостереженні, виявленні, фіксуванні й дослідженні його учасниками матеріальних об`єктів, пов`язаних з обставинами вчинення кримінального правопорушення. Отже для розмежування проведеної слідчої дії, її оцінки, а також оцінки доказів, отриманих у результаті проведення слідчої (розшукової) дії, потрібно враховувати не назву документа, використану для оформлення процедури її проведення, а зміст та спосіб фактично вчинюваних уповноваженою особою дій, мети проведення слідчої дії (постанови Верховного Суду від 14.06.18 у справі № 539/2553/16-к, від 07 червня 2018 року у справі № 740/5066/15-к, від 26 лютого 2019 року у справі № 266/4000/14, від 22 травня 2018 року у справі № 662/1113/15, від 26 березня 2019 року у справі № 752/3929/15-к, від 26 листопада 2019 року у справі № 310/4839/17, від 19 січня 2021 року у справі № 584/27/18).

У цій справі же слідчим о 12 год. 00 хв. 07.11.16 розпочато та о 13 год. 00 хв. закінчено огляд ділянки дороги, але під час цієї слідчої дії фактично обшукується автомобіль, який знаходиться на цій ділянці. Як показав суду понятий ОСОБА_13 , працівниками поліції було проведено саме обшук автомобіля і дії працівників поліції під час слідчої дії також безумовно підпадають під критерії саме обшуку, а не огляду - відкривалися-закривалися двері, ємності, обшукувалися кишені курток, знімалися сидіння, обшивка тощо - всі ці дії мають примусовий характер, полягають у цілеспрямованому обстеженні салону автомобіля зсередини. Лише після проведення цієї слідчої дії і на підставі отриманих результатів 07.11.16 о 14:34:27 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Відповідно до статей 214, 223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні, які проводяться в межах досудового розслідування кримінального провадження. Здійснення досудового розслідування до внесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань або без такого внесення не допускається і тягне за собою відповідальність, встановлену законом. Законодавець передбачив єдине виключення з даного правила щодо розслідування злочинів - у невідкладних випадках огляд місця події може бути проведений до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що здійснюється негайно після огляду.

Враховуючи проведення слідчої дії обшуку до внесення відомостей до ЄРДР, згідно з вимогами ч. 3 ст. 214 КПК України встановлені внаслідок такої слідчої дії докази судом визнаються недопустимими і не можуть бути використані при прийнятті процесуальних рішень

Визнання доказу недопустимим робить недопустимими й всі інші докази та результати, отримані внаслідок слідчої дії від 07.11.16, названої як огляд місця події. Відповідно суд не може покласти в основу вироку і дані протоколу огляду речей від 07.11.16 (т. 1, 33-34), висновку судової дактилоскопічної експертизи № 1/3679 від 07.11.16 (т. 1, а.п. 40-54), висновку судової вибухотехнічної експертизи № 4/36 від 07.11.16 (т. 1, а.п. 58-69), висновку судової вибухотехнічної експертизи № 4/39 від 24.11.16 (т. 1, а.п. 130-141), при проведенні яких досліджувались речові докази, отримані незаконним шляхом під час огляду місця події 07.11.16, на які посилається орган досудового розслідування у обвинуваченні і державний обвинувач на підтвердження винуватості ОСОБА_5 . За відсутності ж речових доказів і висновків експертів відсутні належні та достатні докази щодо предмета злочину (показання такими доказами ніякою мірою не є), а предмет злочину, передбаченого ст. 263 КК України є обов`язковим для доказування і за відсутності предмету злочину особу винуватою у скоєнні цього злочину визнавати неможливо.

Додатково суд оцінює доводи сторони захисту щодо недопустимості доказів, зокрема і протоколу огляду місця події від 07.11.16, і з інших підстав.

Так, суд бере до уваги і вважає підтвердженим проведення слідчої дії 07.11.16, названої слідчим як огляд місця події, без добровільної згоди обвинуваченого ОСОБА_5 . Відповідно до всіх досліджених доказів, не лише показань обвинуваченого, на час проведення цієї слідчої дії дозволу на проведення такої дії з автомобілем ОСОБА_5 не існувало: слідча, яка проводила цю слідчу дію, заяву у ОСОБА_5 не відбирала, ОСОБА_5 , будучи у цей час поруч під контролем працівників поліції, чомусь участі у проведенні слідчої дії не брав, а в подальшому був доставлений до Бердичівського ВП. Показання обвинуваченого про відібрання заяви у нього у відділі поліції жодним доказом не спростовані, а навпаки зі всіх показань свідків вбачається, саме такий хід подій.

Також абсолютно всіма доказами підтверджено і негайне непогодження ОСОБА_5 з тим, що у його автомобілі, нібито, виявили гранату. За таких умов, беручи до уваги правові висновки Верховного Суду (постанови у справах № 159/451/16-к від 12.02.19, 591/6423/15-к від 13.05.20, 753/4091/16-к від 03.06.20, 752/11172/15-к від 03.04.18, 310/4839/17 від 26.11.19), відповідно до вимог статтей 233, 234 КПК України невідкладне звернення слідчого, прокурора до слідчого судді з клопотанням про проведення обшуку було обов`язковим для підтвердження законності слідчої дії. У цій справі таке звернення з клопотанням відсутнє, що має своїм наслідком визнання недопустимими доказами даних, отриманих в результаті огляду місця події 07.11.16.

Знайшли своє підтвердження і доводи захисту про вилучення предмету злочину неуповноваженою особою - у протоколі огляду місця події від 07.11.16 дійсно не вказано учасника, який фактично проводив слідчу дію і який безпосередньо виявив предмет у автомобілі: за показаннями понятого і працівників поліції це точно була не слідча ОСОБА_33 . У протоколі ж не зазначено будь-якого іншого учасника - працівника поліції, тобто у суду відсутні документальні відомості про законність дії вказаної службової особи, наявність у такої особи повноважень на вчинення таких дій.

Також зі всіх наданих суду і досліджених судом доказів вбачається, що огляд місця події 07.11.16, обшук салону автомобіля при такому огляді відбувалися не на місці фактичного зупинення автомобіля, фактичного затримання ОСОБА_5 , а у іншому місці. Відомості про те хто, як, навіщо переміщував автомобіль, хто мав при цьому доступ до автомобіля, суду не надані, тобто неможливо встановити можливість/неможливість появи у салоні автомобіля предмету злочину поза межами волі обвинуваченого та поза межами передбаченого законодавством контролю за збереженням місця події до проведення огляду.

Крім того, підтверджено і доводи захисту про порушення вимог законодавства (ст.ст. 104, 105, 236, 237 КПК України) при безпосередньому вилученні предмету злочину. У тексті протоколу слідчий зазначає, що вилучається один предмет у нерозібраному стані у один спецпакет. Однак вже наступна по хронології слідча дія (огляд речей від 07.11.16 з 17.45 до 18.47) з вилученим предметом містить відомості про те, що предмет у розібраному стані і у двох пакетах, без підписів понятих на упакуванні предметів. Хто і як перепаковував речовий доказ з наданих суду матеріалів справи, досліджених доказів - встановити неможливо. Допитаний в ході судового розгляду понятий вказав, що вилучення і опечатування предмету відбувалося без участі понятих, що є грубим порушенням ч. 5 ст. 237 КПК України.

При визнанні особою невинуватою у скоєнні кримінального правопорушення у кримінальному провадженні її затримання, притягнення до кримінальної відповідальності є звичайно, що незаконними. Оцінка доводів захисника про незаконність затримання тому, що це затримання мало відбутися у рамках іншого кримінального провадження, виходить за межі судового розгляду у цьому кримінальному провадженні.

Доводи захисника про визнання недопустимим доказами службової записки (телеграми) (т. 1, а.п. 12-14), доручення № 322 відділу поліції (т. 1, а.п. 15), протоколу затримання та обшуку ОСОБА_5 від 07.11.16 (т. 1, а.п. 71, 72), заяви про надання згоди на проведення огляду автомобіля (т. 1, а.п. 17), протоколу допиту свідка ОСОБА_5 від 07.11.16 (т. 1, а.п. 27-28), постанови про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 08.11.16 (т. 1, а.п. 108), судом не можуть бути задоволеними, оскільки такі документи не є джерелами доказування предмету доказування у розумінні статтей 84, 91 КПК України і не досліджувалися з точки зору доведеності винуватості особи у скоєнні злочину. Відповідно до листа ГУНП в Житомирській області № 1761/14/01-2019 від 08.05.19 (т. 2, а.п. 192-193) службова телеграма та доручення № 322 були розпорядчими документами ГУНП та не були дорученнями в порядку КПК України у кримінальному провадженні. Оцінку заяві ОСОБА_5 про надання дозволу суд дав окремо при оцінці самого протоколу огляду місця події від 07.11.16, як джерела доказування. Відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, тому судом не оголошувалися та не досліджувалися показання ОСОБА_5 на досудовому слідстві.

Беручи до уваги викладене, суд враховує, що відповідно до ст. 374 КПК України висновок суду щодо визнання особи винуватою ґрунтується виключно на доказах, а ст. 62 Конституції України передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, та усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. У зв`язку з наведеним в ході судового розгляду не доведено, що 07 листопада 2016 року ОСОБА_5 вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України, і в такому разі відповідно до п. 1) ч. 1 ст. 373 КПК України суд ухвалює виправдувальний вирок.

Цивільний позов у провадженні не подано.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів при проведенні судових експертиз, стягненню з обвинуваченого не підлягають, оскільки відповідно до ст. 124 КПК України такі витрати стягуються лише при ухваленні обвинувального, а не виправдувального вироку.

Арешт, який був накладений під час досудового слідства, скасовано ухвалою суду ще від 15.06.17.

Враховуючи прийняте у справі рішення, запобіжний захід, застосований щодо обвинуваченого підлягає скасуванню, застава підлягає поверненню заставодавцю.

Керуючись статтями 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_5 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та виправдати у зв`язку з недоведеністю, що вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачувалася особа.

Запобіжний захід у виді застави до набрання вироком законної сили щодо обвинуваченого ОСОБА_5 - скасувати. Внесену заставу в розмірі 29000 (двадцять дев`ять тисяч) грн. 00 коп. - повернути заставодавцю ОСОБА_9 .

Речові докази після набрання вироком законної сили:

автомобіль "NISSAN Primastar", д.н. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на ім`я ОСОБА_9 , які передано на зберігання ОСОБА_9 - повернути власниці ОСОБА_9 ;

кошти у сумі 1400 грн. купюрами номіналом по 200 грн., банківську картку, які відповідно до постанови ст. слідчого від 08.11.16 передано ОСОБА_5 - повернути законному володільцю ОСОБА_5 ;

мобільні телефони: „Iphone 6s" ІМЕІ: НОМЕР_2 , обладнаний сім-картою мобільного оператора ПрАТ «Київстар» № НОМЕР_3 , «Samsung A3» ІМЕІ 1: НОМЕР_4 , ІМЕІ 2: НОМЕР_5 , обладнаний сім-картою мобільного оператора ТОВ «Лайфселл» № НОМЕР_6 , та «Nokia 1280» ІМЕІ: НОМЕР_7 , обладнаний сім-картою мобільного оператора ПрАТ «МТС», які відповідно до ухвали суду від 15.06.17 передані ОСОБА_5 - повернути законному володільцю ОСОБА_5 ;

осколки після підриву гранати, яку було вилучено з автомобіля "NISSAN Primastar", д.н. НОМЕР_1 , які відповідно до постанови ст. слідчого від 06.12.16 залишено на зберіганні у камері схову при Бердичівському ВП ГУНП в Житомирській області - знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок протягом тридцяти днів з дня проголошення може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Бердичівський міськрайонний суд.

Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учаснику, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Головуючий - суддя ОСОБА_1