Справа №443/346/23
Провадження №1-кп/443/67/23
ВИРОК

іменем України

14 березня 2023 року місто Жидачів

Жидачівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження (внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за реєстраційним №0000010 від 23.02.2023) стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Бертишів Жидачівського району Львівської області, місце проживання: АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого, з базовою середньою освітою, одруженого, раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 125 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

встановив:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

ОСОБА_3 22.02.2023 близько 21 год 00 хв перебуваючи за місцем проживання у АДРЕСА_1 , маючи умисел на заподіяння тілесних ушкоджень своїй дружині ОСОБА_5 , умисно наніс їй численні удари руками по ділянці голови та по різних ділянках тіла. Продовжуючи свої протиправні дії ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно штовхнув ОСОБА_5 , від чого остання втратила рівновагу та вдарилася об тверде покриття. Своїми діями ОСОБА_3 спричинив ОСОБА_5 тілесні ушкодження, які за ступенем тяжкості відносяться до легкого тілесного ушкодження.

Стаття (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений частина 1 статті 125 КК України.

Позиція сторін щодо обсягу та порядку дослідження доказів.

У судовому засіданні прокурор, зважаючи на повне визнання вини обвинуваченим, вважає за доцільне допитати потерпілу, обвинуваченого, дослідити його характеризуючи дані та не здійснювати дослідження інших доказів щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, які сторонами не оспорюються, здійснивши розгляд кримінального провадження відповідно до приписів частини 3 статті 349 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 вину по пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 125 КК України, визнав повністю, ствердив суду, що він не оспорює обставини кримінального правопорушення, правильно розуміючи їх зміст і наслідки такої позиції, яка є добровільною, не заперечує проти встановленого прокурором порядку дослідження доказів.

Потерпіла ствердила суду, що не оспорює обставини кримінального провадження і не заперечує проти встановленого прокурором порядку дослідження доказів та не здійснення дослідження інших доказів щодо зазначених обставин.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 125 КК України, за викладених вище обставин, повністю підтверджується безпосередньо дослідженим у судовому засіданні доказом, якому судом надана ретельна оцінка з точки зору належності, допустимості та достовірності для прийняття відповідного процесуального рішення, а саме:

показаннями потерпілої ОСОБА_5 , за змістом яких 22.02.2023 ввечері вона повернулася додому. Близько 21 год до дому повернувся її чоловік ОСОБА_3 , який був сильно знервований та почав на неї кричати. Вона на його крики не реагувала, тоді він почав їй наносити удари руками по голові, руках і ногах. У подальшому він її штовхнув, від чого вона упала і ударилася до столу. Конфлікт тривав близько однієї години та відбувався у присутності їхніх дітей, матері та сестри чоловіка. Після конфлікту вона з дітьми поїхала до своєї матері. Згодом, чоловік попросив у неї вибачення за вчинене.

Застереження щодо обсягу та порядку дослідження інших доказів.

Зважаючи на думку учасників судового провадження, з`ясувавши, що ними не оспорюються обставини кримінального провадження та правильно розуміється зміст цих обставин, переконавшись у добровільності такої позиції та роз`яснивши їм процесуальні наслідки зазначених дій, передбачені частиною 2 статті 394 КПК України, визнає недоцільним дослідження інших доказів щодо зазначених обставин, що відповідає вимогам частини 3 статті 349 КПК України.

Відповідність безпосередньо досліджених судом доказів критеріям належності та допустимості.

Оцінюючи здобутий у кримінальному провадженні та безпосередньо досліджений в судовому засіданні доказ (показання потерпілої), суд визнає такий належним і допустимим для використання в процесі доказування, оскільки цей доказ містить у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, передбачений як джерело доказування у КПК України, отриманий у відповідності з чинним кримінальним процесуальним законодавством.

Показання обвинуваченого ОСОБА_3 , дані ним у судовому засіданні.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 надав суду показання, за змістом яких він того вечора повернувся до дому дуже сильно знервованим. Між ним та дружиною виник конфлікт, під час якого він завдав їй удари руками по голові, руках і ногах, а також штовхнув її, від чого дружина впала. Повністю підтверджує показання, дані потерпілою. За свої дії попросив у дружини пробачення. Щиро розкаюється у вчиненому.

Висновки.

Таким чином, об`єктивно з`ясувавши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, суд вважає доведеним факт спричинення ОСОБА_3 потерпілій ОСОБА_5 умисного легкого тілесного ушкодження, тобто вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 125 КК України.

Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд зазначає, що основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого злочину. Якщо особа приховує суттєві обставини вчиненого злочину, що значно ускладнює його розкриття, визнає свою вину лише частково для того, щоб уникнути справедливого покарання, її каяття не можна визнати щирим, справжнім. Отже, щире каяття повинно ґрунтуватися на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки, її осуді, бажанні виправити ситуацію, яка склалась, та нести кримінальну відповідальність за вчинене, а також зазначена обставина має знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження (правовий висновки Верховного Суду, викладений у постанові від 30 жовтня 2018 року у справі № 559/1037/16-к).

Щире каяття є відвертою негативною оцінкою винуватою особою своєї злочинної поведінки, має характеризувати її поведінку після вчинення злочину суто з позицій психологічної внутрішньої переорієнтації суб`єкта, справжнє засудження свого діяння, визнання його антисуспільного характеру, про що мають свідчити і об`єктивні дані про зміни в ціннісних пріоритетах та способі життя (правовий висновки Верховного Суду, викладений у постанові від 14 листопада 2022 року у справі №640/3693/15-к).

Суд зауважує, що обвинувачений ОСОБА_3 повністю та беззаперечно визнав свою вину у вчиненні інкримінованого діяння, дав суду показання, які, на переконання суду, є правдивими та справжніми, не приховував суттєвих обставин вчинення кримінального правопорушення, усвідомлює вчинення ним кримінально караного діяння, яке у подальшому вчиняти не бажає і не буде. Також, суд звертає увагу на те, що матеріали кримінального провадження не містять фактичних даних, які б свідчили про неналежну процесуальну поведінку ОСОБА_3 під час досудового розслідування чи вжиття стосовно нього органом досудового розслідування розшукових дій.

З огляду на викладене у своїй сукупності, суд визнає обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , щире каяття (пункт 1 частини 1 статті 66 КК України).

Обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд визнає вчинення кримінального правопорушення у присутності дітей (пункт 6 частини 1 статті 67 КК України) та вчинення кримінального правопорушення щодо подружжя (пункт 6-1 частини 1 статті 67 КК України).

Мотиви призначення покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на вимоги статті 65 КК України та роз`яснення, викладені в пункті 1 постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2013 №7, враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Так, обвинувачений ОСОБА_3 вчинив умисне кримінальне правопорушення, яке відповідно до статті 12 КК України, є кримінальним проступком.

Обвинувачений посередньо характеризується за місцем проживання, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, раніше не судимий, одружений, має на утриманні трьох малолітніх дітей.

Таким чином, об`єктивно з`ясувавши всі обставини в їх сукупності, вирішивши питання, передбачені статтею 368 КПК України та врахувавши обставини, передбачені статтею 65 КК України, зокрема, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, який офіційно не працює, посередньо характеризується за місцем проживання, має стійкі і міцні соціальні зв`язки, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, а також взявши до уваги фактичні обставини справи, спосіб вчинення кримінального правопорушення і його мотиви, тяжкість заподіяних кримінальним правопорушенням наслідків, форму вини, обстановку вчинення кримінального правопорушення, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання в межах санкції частини 1 статті 125 КК України у виді громадських робіт.

Інші передбачені санкцією частини 1 статті 125 КК України види покарання, а саме: штраф, за встановлених судом фактичних обставин кримінального провадження, є недостатній для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а виправні роботи не можуть бути призначені обвинуваченому через відсутність у нього офіційного працевлаштування.

Мотиви ухвалення інших рішень.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Процесуальних витрат не понесено.

Підстав для обрання, зміни чи скасування запобіжного заходу обвинуваченому суд не вбачає.

Керуючись статтями 368, 371, 374, 381 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватим по пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 125 КК України, і призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 100 (сто) годин.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Жидачівський районний суд Львівської області.

Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1