КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/186/2023 Головуючий в 1 інст.: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 16 грудня 2022 року, -

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_9 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 16 грудня 2022 року задоволено клопотання слідчого СВ Голосіївського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_10 , погоджене прокурором Голосіївської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_8 , внесене в рамках кримінального провадження № 0002491 від 21.10.2022, про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 та продовжено строк тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, українця, громадянина України, непрацюючого, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України, без визначення застави, на 38 днів, тобто до 22.01.2023 включно.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, захисникОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та ухвалити нову ухвалу, якою застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_3 у період доби з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв., або альтернативний запобіжний захід у вигляді застави на розсуд суду.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала є такою, що не відповідає повноті судового розгляду, висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального правопорушення. В ній присутнє істотне порушення КПК України та норм європейського права у зв`язку з необґрунтованим обранням стосовно підозрюваного найбільш суворого запобіжного заходу.

Також апелянт зазначає про невірну кваліфікацію дій підозрюваного ОСОБА_7 , за ч. 4 ст. 296 КК України, яка спростовується відеозаписом з камер зовнішнього спостереження де зафіксовано усі події кримінального правопорушення за якими підозрюється останній та правильною є кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 296 КК України.

Крім того апелянт вказує на те, що стороною обвинувачення до клопотання про продовження строку тримання під вартою надавалися лише докази щодо обґрунтованості підозри та не надавалось жодних доказів існування ризиків, обмежившись лише стандартними фразами, перерахуванням та тим що ризики є.

Апелянт звертає увагу на те, що ОСОБА_7 раніше не судимий, в силу ст.89 КК України, не переховувався і не був у розшуку, покази надав, має стійкі соціальні зв`язки, а саме дружину та двох неповнолітніх дітей.

Жодним чином не обґрунтовано та не доведено, що застосування більш м`яких запобіжних заходів буде недостатніми для запобігання ризикам, тим більш в доданих до клопотання матеріалах, дані про такі обставини відсутні.

Апелянт вважає, що до підозрюваного цілком можливим було б застосувати домашній арешт не порушуючи норми КПК України або з урахуванням тих сумнівних доказів якими обґрунтовується підозра право на внесення застави. Обрання тримання під вартою без застави є занадто суворим запобіжним заходом, розходиться з практикою ЄСПЛ та практикою України.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити з наведених в ній підстав, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягаю задоволенню, з наступних підстав.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 199 КПК України.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів судового провадження, що Слідчим відділом Голосіївського УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні №0002491, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.10.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115 КК України, ч. 4 ст. 296 КК України.

Досудовим розслідування встановлено, що 21.10.2022, приблизно о 15:00 год., ОСОБА_11 , разом з ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебували у подвір`ї біля під`їзду № 1, будинку АДРЕСА_4 , поблизу автомобіля марки «Лексус», р.н. НОМЕР_1 , який був припаркований на проїжджій частині дороги.

Приблизно о 15:10 год., по зазначеній проїжджій частині дороги, на автомобілі марки «Хюндай», р.н. НОМЕР_2 , проїжджав ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Оскільки, ОСОБА_13 не мав змоги проїхати по проїжджій частині дороги через перешкоду у вигляді автомобіля марки «Лексус», р.н. НОМЕР_1 , він зробив зауваження ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_7 . На дане зауваження зазначені особи відреагували в агресивній формі та розпочали нецензурно висловлюватися в бік ОСОБА_13 .

В цей момент у ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_7 , виник злочинний умисел спрямований на грубе порушення громадського порядку та заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_13 .

Діючи умисно, протиправно, з метою грубого порушення громадського порядку та з метою заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_7 , грубо порушуючи громадський порядок, перебуваючи в громадському місці, а саме в подвір`ї біля під`їзду № 1, будинку АДРЕСА_4 , з мотивів явної неповаги до суспільства, що виразилось в зневажливому ставленні до громадського порядку та існуючих у суспільстві загальновизнаних правил поведінки, моральності та добропристойності, байдужим ставленням до суспільних відносин, які забезпечують спокійний відпочинок громадян і дотримання правил поведінки в побуті, розпочали наносити удари кулаками рук по голові та тулубу ОСОБА_13 , який в свою чергу розпочав оборонятися.

Під час вчинення хуліганських дій, розуміючи щодо фізичної переваги ОСОБА_13 , який почав оборонятися, у ОСОБА_11 виник злочинний умисел на заподіяння смерті останнього.

Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на заподіяння смерті ОСОБА_13 , ОСОБА_11 дістав з автомобіля марки «Лексус», р.н. НОМЕР_1 , марки «Цвіркун C», калібру 9х21 мм, № НОМЕР_3 , який був споряджений бойовими патронами та тримаючи його в руках, здійснив постріл в область тулуба ОСОБА_13 чим заподіяв останньому наскрізне вогнепальне поранення живота з ушкодженнями внутрішніх органів. В результаті отриманого вогнепального поранення, ОСОБА_13 помер.

В свою чергу, ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , та ОСОБА_7 , розуміючи наслідок та протиправність своїх дій, покинули місце вчинення злочину.

22.10.2022 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого, ч. 4 ст. 296 КК України.

22.10.2022 року ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва відносно підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 19.12.2022 включно.

15.12.2022 року слідчий СВ Голосіївського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_10 , за погодженням прокурора Голосіївської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_8 , звернувся до слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва з клопотанням в рамках кримінального провадження № 0002491 від 21.10.2022, про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 296 ч. 4 КК України, з огляду на те, що ризики, встановлені попереднім судовим рішенням не зменшились і продовжують існувати.

Також на обґрунтування вимог даного клопотання сторона обвинувачення послалась на те, що встановлено достатність доказів для підозри ОСОБА_7 , в заподіянні хуліганства, тобто грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчиненого із застосуванням предмета спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_7 повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 21.10.2022, протоколом огляду компакт диску від 22.10.2022, протоколом обшуку від 21.10.2022, протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 26.11.2022, протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 22.10.2022, протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_7 від 28.11.2022, протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_11 від 17.11.2022, протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_12 від 01.12.2022, протоколом затримання ОСОБА_7 від 21.10.2022, іншими доказами у своїй сукупності.

16.12.2022 року ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва задоволено вказане клопотання слідчого та продовжено строк тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без визначення застави, на 38 днів, тобто до 22.01.2023 включно.

Приймаючи таке рішення слідчий суддя виходив з того, що постановою керівника Голосіївської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_16 від 14.12.2022 року у кримінальному провадженні № 0002491 від 21.10.2022 продовжено строк досудового розслідування до трьох місяців, тобто до 22.01.2023 року.

Строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 закінчується 19.12.2022 року, однак, завершити досудове розслідування до вказаного строку не представляється можливим, оскільки у кримінальному провадженні необхідно виконати наступне: отримати висновок судово-медичної експертизи, висновок комплексної трасологічної, судової молекулярно-генетичної та судово-балістичної експертизи, висновки судово-балістичних експертиз, висновок судової експертизи матеріалів, речовин та виробів, висновки амбулаторних комісійних судових психолого-психіатричних експерти, провести інші слідчі (розшукові) дії, в яких виникне необхідність; виконати вимоги передбачені ст.ст. 290, 291, 293 КПК України, тому слідчий суддя, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, в якому підозрюється останній, а також те, що заявлені під час досудового розслідування ризики, передбачені ст.177 КПК України, що стали підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зменшилися і виправдовують обраний запобіжний захід, для запобігання ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, вважав необхідним продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено, та не підтверджено.

Також слідчий суддя вважав, що подальше тримання підозрюваного під вартою з достатньою повнотою обґрунтовано необхідністю проведення обов`язкових слідчих дій та прийняття процесуальних рішень, а також забезпечення прав сторін кримінального провадження на ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

З такими висновками слідчого судді колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За змістом ч. 3 ст.197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування, в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених ст.184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе.

Згідно з вимогами ст. ст. 197, 199 КПК України за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на такий, що не пов`язаний з ізоляцією від суспільства, строк тримання підозрюваного під вартою може бути продовжений у разі неможливості закінчення досудового розслідування в частині доведеного обвинувачення в строки, встановлені статтею 219 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідальність за дотримання розумних строків тримання підозрюваного під вартою покладається в першу чергу на національні судові органи (рішення у справі "Геращенко проти України" п. 100).

Колегією суддів апеляційної інстанції встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею належно дотримані.

Задовольняючи клопотання органу досудового розслідування, всупереч твердженням апелянта, слідчий суддя встановив, що ОСОБА_7 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, що підтверджується долученими до клопотання матеріалами, сукупність яких є достатньою для продовження дії запобіжного заходу, оскільки ризики, заявлені під час досудового розслідування, передбачені ст.177 КПК України, що стали підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, прокурором доведено та вони не зменшились, що виправдовують подальше утримання підозрюваного під вартою.

Зважаючи на доведеність слідчим, прокурором наявності всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, слідчий суддя вважав необхідним продовжити строк тримання підозрюваного під вартою, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Також слід зазначити, що у відповідності до вимог ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування, а також щодо злочину, який спричинив загибель людини.

На підставі наведеного, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з рішенням слідчого судді місцевого суду щодо необхідності задоволення клопотання слідчого, оскільки він всебічно та у повному обсязі довів обставини, які виправдовують подальше обмеження права підозрюваного перебувати на волі, без визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи а також цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства (рішення у справах "Лабіта проти Італії" п. 153, "Мюллер проти Франції" п. п. 35-45).

Відтак, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_7 , процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Доводи підозрюваного та його захисника, за змістом апеляційної скарги, про відсутність обґрунтованої підозри та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не доведення прокурором, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, є необґрунтованими та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення. Отже, твердження в апеляційній скарзі про невмотивованість висновків суду щодо необхідності застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного є безпідставними, оскільки суперечать наявним у матеріалах кримінального провадження доказам, які містять фактичні дані на підтвердження наведених слідчим суддею в ухвалі обставин.

Таким чином колегією суддів встановлено, що доказів, які надані органом досудового розслідування до клопотання про продовження запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою на момент розгляду вказаного клопотання, було достатньо для продовження такого запобіжного заходу, оскільки вони в сукупності можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення.

Відтак, доводи сторони захисту щодо відсутності обґрунтованої підозри, не заслуговують на увагу, та на даному етапі досудового розслідування не можуть бути підставою для скасування ухвали слідчого судді та застосування щодо ОСОБА_7 , іншого запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, у тому числі правильність кваліфікації його дій за ч. 4 ст. 296 КК України, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні та винуватості особи в його вчиненні, вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження, а тому доводи апеляційних скарг щодо відсутності у кримінальному провадженні доказів на підтвердження наявності ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, колегія суддів вважає передчасними.

Більш того, дослідження та оцінка доказів у кримінальному провадженні відноситься до стадії судового розгляду по суті та не вирішується на стадії досудового розслідування, а тому посилання апелянтів на те, що наявні у матеріалах провадження докази є неналежними та недопустимими, та не підтверджують викладені у клопотанні фактичні обставини інкримінованого кримінальних правопорушень, а також доводи про те, що слідчий суддя під час розгляду клопотання не надав оцінки доказами з точки зору належності та допустимості, не є підставою для скасування ухвали слідчого судді.

З наведеного убачається, що всупереч твердженням апелянта слідчим суддею враховано обставини справи, в сукупності з даними про особу підозрюваного, які вказують на можливість останнього вчиняти дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, у зв`язку з чим підозрюваному ОСОБА_7 , продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою, який на думку колегії суддів, в сукупності з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю кримінального правопорушення та його наслідками, є обґрунтованим та підстав для відмови у задоволенні клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 , колегія суддів не вбачає.

Наявність обставин, які б давали підстави вважати про достатність застосування більш м`якого запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_7 , ніж тримання під вартою, колегією суддів не встановлено, під час перегляду оскаржуваної ухвали. При цьому посилання апелянта на те, що ОСОБА_7 раніше не судимий в силу ст.89 КК України, не переховувався і не був у розшуку, покази надав, має стійкі соціальні зв`язки, а саме дружину та двох неповнолітніх дітей, не спростовують висновків слідчого судді, встановлених під час розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою та не спростовують наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Всі інші обставини, згідно вимог КПК України будуть встановлюватись під час судового розгляду по суті.

Істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді місцевого суду постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції - не виявлено.

Зважаючи на викладене, рішення слідчого судді є законним, обґрунтованим і вмотивованим, оскільки постановлене згідно норм матеріального права з ретельним дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України та ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, в порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження, натомість доводи та твердження про які йдеться в поданій апеляційній скарзі, колегія суддів апеляційної інстанції вважає - безпідставними, в зв`язку з чим приходить до остаточного висновку про залишення поданої апеляційної скарги сторони захисту, без задоволення.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 199, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду, -

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 16 грудня 2022 року, - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4