Справа №: 148/1482/22
Провадження № 1-в/148/79/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2022 року Тульчинський районний суд Вінницької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретареві ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тульчин клопотання захисника адвоката ОСОБА_4 , який діє на підставі ордеру серії АВ № 1046806 від 16.09.2022 в інтересах ОСОБА_5 про визнання вироку Районного суду Тульчинського районну Вінницької області від 01.09.1997 року таким, що не підлягає виконанню у частині конфіскації майна.

В С Т А Н О В И В :

Захисник адвокат ОСОБА_4 звернувся до Тульчинського районного суду Вінницької області в інтересах ОСОБА_5 з клопотанням про визнання вироку Районного суду Тульчинського районну Вінницької області від 01.09.1997 року таким, що не підлягає виконанню у частині конфіскації майна. Посилаючись на те, що вироком Районного суду Тульчинського районну Вінницької області від 01.09.1997 ОСОБА_5 було засуджено за ч.2 ст. 81 КК України (в редакції 1960 року) з призначенням покарання у вигляді двох років виправних робіт без позбавлення волі за місцем основної роботи з утриманням 20% заробітку в прибуток держави з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві особистої власності. ОСОБА_5 на праві приватної власності належить житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 на який накладено арешт. Вважає що вирок Районного суду Тульчинського районну Вінницької області від 01.09.1997 в частині конфіскації майна, що належить йому на праві особистої власності не підлягає до виконання у зв`язку із закінченням терміну виконання вироку. Просить визнати таким, що не підлягає до виконання вирок Районного суду Тульчинського районну Вінницької області від 01.09.1997 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) у частині конфіскації майна, що належить йому на праві особистої власності, а саме: у частині конфіскації житлового будинку за адресою : АДРЕСА_1 на який накладено обтяження у вигляді арешту.

Прокурор у судовому засіданні пояснив, що не заперечує проти визнання вироку Районного суду Тульчинського районну Вінницької області від 01.09.1997 року таким, що не підлягає виконанню у частині конфіскації майна, оскільки з дня набрання вироком чинності минуло більше 20 років, а вирок в частині конфіскації майна не виконаний, у зв`язку з чим минули строки передбачені ст. 49 КК України в ред. 1960 року.

Від захисника ОСОБА_4 до канцелярії суду надійшло клопотання про розгляд справи без його участі та участі ОСОБА_5 .

Вислухавши учасників процесу, дослідивши докази, суд вважає, що клопотання підлягає частковому задоволенню, виходячи зі слідуючого.

Відповідно дублікату свідоцтва № НОМЕР_2 на право особистої власності на житловий будинок, виданого виконавчим комітетом Кинашівської сільської ради 18.02.1988 року, ОСОБА_5 на праві власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 . (а.с. 14)

Вироком Районного суду Тульчинського районну Вінницької області від 01.09.1997 ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 81 КК України (в редакції 1960 року) з призначенням покарання у вигляді двох років виправних робіт без позбавлення волі за місцем основної роботи з утриманням 20% заробітку в прибуток держави з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві особистої власності. (а.с. 4-5)

Згідно Витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 станом на 24.09.2022 року до кримінальної відповідальності не притягувався, не знятої чи не погашеної судимості не має та в розшуку не перебуває. (а.с. 23)

Згідно з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 02.08.2022 року № інформаційної довідки 306387242 вбачається: тип обтяжень арешт (архівний запис) Реєстраційний номер обтяження: 5304192; Зареєстровано: 16.07.2007 10:22:22 за № 5304192 реєстратором: Тульчинська державна нотаріальна контора, 23600, Вінницька область, Тульчинський район, м. Тульчин. (а.с. 6-7)

Відповідно листа Тульчинського районного суду Вінницької області від 06.09.2022 року за вих. № 01-08/40/2022 встановлено, що вироком Тульчинського районного суду № 1-276 від 01.09.1997 ОСОБА_5 був засуджений за ст. 81 ч. 2 КК України до 2 років виправних робіт без позбавлення волі за місцем основної роботи з утриманням 20% заробітку в прибуток держави з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві особистої власності.

Відповідно до акту № 5 про виділення до знищення документів, що не підлягають зберіганню, який погоджений протоколом № 5 ЕПК Державного архіву Вінницької області від 19.06.2008, кримінальна справа № 1-276 за 1997 рік була виділена до знищення з 01.01.2012, як така, термін зберігання якої закінчився.

Враховуючи викладені вище обставини, надати інформацію про те чи накладався у рамках проведення досудового слідства з метою виконання вироку чи іншої підстави арешт на будинок ОСОБА_5 в АДРЕСА_1 та повідомити в який державний орган і коли надсилався вирок для виконання додаткового покарання у вигляді конфіскації всього майна ОСОБА_5 , в даний час неможливо, у зв`язку зі знищенням матеріалів кримінальної справи.(а.с. 15)

Відповідно листа Тульчинського ВДВС У Тульчинському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) від 09.09.2022 року за вих. № 17751 встановлено, що відповідно до реєстру АСВП у відділі на виконанні не має та не перебувало виконавчого провадження відносно гр. ОСОБА_5 у вигляді конфіскації майна, що належить йому на праві особистої власності. (а.с. 22)

Відповідно листа Державного нотаріального архіву Вінницької області від 17.11.2022 року за вих. № 1813/01-18 встановлено, що згідно відомостей, які містяться в справі «Реєстр для реєстрації заборон відчуження нерухомого майна, а також арештів, накладених на нерухоме майно судовими та слідчими органами» по фонду Тульчинської державної нотаріальної контори, який розпочатий 09 квітня 1996 року та закінчений 17 листопада 2000 року, значиться запис від 06 жовтня 1997 року за номером 27 про накладення заборони на майно ОСОБА_5 в с. Кинашів.

Уточнюючу інформацію щодо заборони та ідентифікації особи надати неможливо, оскільки наряд «Розпорядження по накладенню заборон» по фонду Тульчинської державної нотаріальної контори за 1997 рік до Державного нотаріального архіву Вінницької області не передавався. Документи не збереглись.

Відмітки про зняття заборони по фонду вищезазначеної нотаріальної контори - не виявлено.

Одночасно повідомляємо, що відомості про перереєстрацію заборони на майно вищезазначеної особи надати неможливо, оскільки Державний нотаріальний архів Вінницької області не має доступу до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, а лише зберігає документи, на підставі яких накладались заборони.(а.с. 46)

Відповідно до п.11 розділу XI Перехідних положень до КПК України, кримінальні справи, які до дня набрання чинності цим Кодексом надійшли до суду від прокурорів з обвинувальним висновком, постановою про застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, постановою про направлення справи до суду для вирішення питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності, розглядаються судами першої, апеляційної та касаційної інстанцій в порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом, з урахуванням положень, передбачених 5 3 розділу 4 Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів".

Таким чином, розгляд вказаного клопотання має бути розглянутий за правилами встановленими Кримінально-процесуальним кодексом України 1960 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 409 КПК України (в ред. 1960 року) питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку, включаючи застосування кримінального закону, що має зворотну силу, відповідно до частини другої та третьої статті 5 Кримінального кодексу України, вирішуються судом, який постановив вирок.

Порядок вирішення питань, пов`язаних з виконанням вироку врегульовано ст.411 КПК України 1960 року та Постановою Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.1990 року «Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, пов`язаних з виконанням вироків».

Зокрема, відповідно до п. 6 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України, суди у порядку ст.411 КПК України можуть також вирішувати питання, що виникли після винесення вироку в процесі його виконання, зокрема про невиконання вироку в частині конфіскації майна, якщо актом амністії або помилування засуджений повністю звільнений від покарання і якщо до дня видання акта амністії або помилування вирок у частині конфіскації не був виконаний.

Вироком Районного суду Тульчинського районну Вінницької області від 01.09.1997 ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 81 КК України (в редакції 1960 року) з призначенням покарання у вигляді двох років виправних робіт без позбавлення волі за місцем основної роботи з утриманням 20% заробітку в прибуток держави з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві особистої власності.

Вирок суду набрав законної сили 09 вересня 1997 року.

Відповідно до Кримінального кодексу України покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Якщо конфіскується частина майна, суд повинен зазначити, яка саме частина майна конфіскується, або перелічити предмети, що конфіскуються. Конфіскація майна є додатковим покаранням. Питання про конфіскацію майна вирішується у порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України (далі - КПК України) та Кримінально-виконавчим кодексом України (далі - КВК України). Відповідно до вимог статті 404 КПК України 1960 року вирок, що набрав законної сили, звертається до виконання судом, який постановив вирок, не пізніше як через три доби з дня набрання ним законної сили або повернення справи з апеляційної чи касаційної інстанції. У разі якщо вирок або його частина підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, суд видає виконавчий лист, який надсилається на виконання органам державної виконавчої служби відповідно до Закону України «Про виконавче провадження». Органи, що виконують вирок, постанову або ухвалу, повідомляють суд, який їх постановив про їх виконання. Статтею 48 КВК України передбачено, суд, який постановив вирок, що передбачає як додаткове покарання конфіскацію майна, після набрання ним законної сили надсилає виконавчий лист, копію опису майна і копію вироку для виконання Державній виконавчій службі, про що сповіщає відповідну фінансову установу. У разі відсутності у справі опису майна засудженого надсилається довідка про те, що опису майна не проводилося. Виконання покарання у виді конфіскації майна здійснюється Державною виконавчою службою за місцезнаходженням майна відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

Вирок у частині конфіскації майна заявника не виконаний, будинок у власність держави не вилучений. Відповідно до листа Тульчинського ВДВС У Тульчинському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) від 09.09.2022 року за вих. № 17751 відсутні будь-які дані щодо перебування на примусовому виконанні виконавчих проваджень, відкритих щодо ОСОБА_5 та взагалі у судовом засіданні не встановлено хто саме та на якій підставі накладав арешт на майно ОСОБА_5 ..

Відповідно до ст.7-1 КК України 1960 року вказаний злочин за який засуджений ОСОБА_5 не віднесено до категорії тяжких.

За загальним правилом перебіг строку давності виконання покарання починається з дня набрання обвинувальним вироком законної сили. Правила звільнення від відбування покарання в зв`язку з закінченням строків давності виконання обвинувального вироку, встановлені ст. 49 КК України, стосуються як основного так і додаткового покарань. Строки давності щодо додаткових покарань визначаються основним покаранням, призначеним вироком суду.

Згідно п.1 ч. 1 ст. 49 КК України, в редакції 1960 року, обвинувальний вирок не виконується, якщо його не було виконано в такі строки, рахуючи з дня набрання вироком законної сили, а саме один рік - при засудженні до покарання не більш суворого, ніж виправні роботи або направлення в дисциплінарний батальйон.

За ч.2 цієї ж статті, перебіг давності переривається, якщо засуджений ухилиться від відбуття покарання або вчинить до скінчення строків новий злочин, за який судом призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не менше одного року. Обчислення давності в разі вчинення нового злочину починається з моменту його вчинення, а в разі ухилення від відбуття покарання-з моменту з`явлення для відбуття покарання або з моменту затримання засудженого, що переховувався. При цьому обвинувальний вирок не може бути виконано, якщо від часу його винесення минуло п`ятнадцять років і давність не була перервана вчиненням нового злочину.

Оскільки, вироком Районного суду Тульчинського районну Вінницької області від 01.09.1997 ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 81 КК України (в редакції 1960 року) з призначенням покарання у вигляді двох років виправних робіт без позбавлення волі за місцем основної роботи з утриманням 20% заробітку в прибуток держави з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві особистої власності, який набрав чинності 09.09.1997 року, на час розгляду клопотання, строк давності щодо виконання додаткового покарання за даним вироком у виді конфіскації майна, який складає один рік, закінчився, крім цього з часу винесення вироку минуло 25 років, а ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності після 1997 року не притягувався, у зв`язку з чим вищезазначений вирок є таким, що не підлягає виконанню, у частині додаткового покарання у вигляді конфіскації майна, в силу положень ст.49 КК України в редакції 1960 року.

Керуючись ст .49 КК України, в ред. 1960 року, ст.ст. 409, 411 КПК України в ред.1960 року, ст. 376 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Визнати вирок Районного суду Тульчинського району Вінницької області від 01.09.1997 року, яким ОСОБА_5 було засуджено за ч. 2 ст. 81 КК України (в редакції 1960 року) з призначенням покарання у вигляді двох років виправних робіт без позбавлення волі за місцем основної роботи з утриманням 20% заробітку в прибуток держави з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві особистої власності, таким, що не підлягає виконанню у частині додаткового покарання у вигляді конфіскації майна, що належить ОСОБА_5 на праві особистої власності.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи діб до Вінницького апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_6 ОСОБА_7