ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1498/23 Справа № 184/330/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2023 року м.Кривий Ріг

28 березня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та Дніпровського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю

секретаря: ОСОБА_5 ,

прокурора: ОСОБА_6 (в режимі відео конференції

з приміщенням Орджонікідзевського

міського суду Дніпропетровської області)

засудженої: ОСОБА_7 (в режимі відео конференції з

приміщенням ДУ «ПВЦ (№79)»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені Дніпровського апеляційного суду міста Кривого Рогу в режимі відео конференції, апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 на ухвалу Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 21 лютого 2023 року про умовно-дострокове звільнення засудженої ОСОБА_7 , -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 21 лютого 2023 року звільнено ОСОБА_7 умовно-достроково від подальшого відбування покарання у виді обмеження волі на невідбутий строк 1 рік 6 місяців 29 днів.

Вказану ухвалу суд першої інстанції мотивував тим, що наявність заохочення та відсутність стягнення за час відбування покарання у засудженої ОСОБА_7 , позитив на характеристика останньої, яка надана начальником установи, свідчить про зразкову поведінку. Отже, ОСОБА_7 своєю зразковою поведінкою та ставленням до праці довела своє виправлення та перевиховання.

З вказаним рішенням суду першої інстанції не погодився прокурор та оскаржив в апеляційному порядку, в апеляційній скарзі просить ухвалу суду скасувати, постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 .

На обґрунтування своїх вимог вказує, що засуджена відбуває покарання у виді 4 років позбавлення волі за вчинення тяжкого злочину, не зважаючи на те, що злочин вчинено з необережності, однак ним спричинені тяжкі наслідки у виді смерті людини. При призначені покарання судом, застосовано покарання наближене до мінімального передбаченого санкцією ч. 2 ст. 286 КК України, з якого засуджена відбула 2 роки 5 місяців, тобто менше двох третин, тобто строк відбутого покарання є значним, а тому мета передбачена ч. 2 ст. 50 КК України пов`язана з виправленням засудженої, не досягнута.

Крім того, суд першої інстанції не врахував, що злочин ОСОБА_7 вчинено внаслідок керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, в результаті злочинної недбалості, що є обставиною, яка обтяжує вину. Крім того, судом не враховано інтереси потерпілих, які простили призначити найсуворіший вид покарання.

Судом залишено поза увагою, що заохочення надане ОСОБА_7 незадовго до направлення до суду клопотання про умовно-дострокове звільнення останньої і надане воно за виконання покладених на неї обов`язків та додержання правил поведінки, а не за сумлінне ставлення до праці. Сумлінного ставлення до праці ОСОБА_7 , що є обов`язковою складовою для умовно-дострокового звільнення, не підтверджено.

Також, судом зазначено про 80% виробітку, однак вказане не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки в середньому норма виробітку засудженої ОСОБА_7 за час відбування покарання в ДУ ПВЦ № 79, складає лише 61,3 % щомісячно.

Звертає увагу, що не можна вважати сумлінню поведінкою, лише відсутність у засудженої стягнень, оскільки дотримання вимог режиму відбування покарання є обов`язком засуджених.

Заслухавши доповідь судді, думку учасників судового розгляду, вивчивши та дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 404 КПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до п. 2 ч. 1ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другоюстатті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Згідно зі ст.50,65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно з положеннями ст.81 КК України, особу може бути умовно-достроково звільнено від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та відбув визначений законом строк покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Апеляційний суд вважає, що оскаржуване судове рішення не відповідає вказаним вимогам процесуального закону.

З матеріалів справи встановлено, що засуджена ОСОБА_7 відбула передбачені 1/2 строку призначеного їй покарання.

Згідно наявної в матеріалах справи характеристики, засуджена ОСОБА_7 відбуває покарання з 19.09.2020 року. До Державної установи «ПВЦ (№79)» прибула 15.09.2021 року з державної установи «Закарпатська установа виконання покарань» де характеризувалась посередньо, заохочень та стягнень не мала.

За час відбування покарання в установі ПВЦ-79 характеризується позитивно, має одне заохочення 27.12.2022 року - за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених КВК України та ПВР УВП, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці та з нагоди святкування «Нового року», стягнень не мала; у взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктна; дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом; спальне місце та при ліжкову тумбочку намагається утримувати в чистоті та порядку, має охайний зовнішній вигляд; дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням; виконує передбачені законом вимоги персоналу установи; виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок; до виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою; не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці.

Слід зазначити, що виконання призначеного покарання є доцільним тільки за тієї умови, що ним досягається поставлена в законі мета: крім кари, ще і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів. Якщо ця мета може бути досягнута ще до закінчення призначеного судом строку покарання, то в подальшому у його виконанні відпадає необхідність. З огляду на це, закон передбачає можливість застосування судом умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Висновок щодо виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку в цілому та ставлення до праці за весь період знаходження у виправній установі, а не час, що безпосередньо передує розгляду клопотання.

При цьому висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися також й на аналізі даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому.

Підстави умовно-дострокового звільнення від відбування покарання поділяються на формально юридичні та оціночні.

Формально-юридичні підстави передбачені ч.3 ст.81 КК України пов`язуються з фактичним відбуттям особою певної частини строку призначеного їй покарання.

Оціночні підстави умовно-дострокового звільнення від відбування покарання передбачені ч.2 ст. 81 КК України і виражаються тим, що засуджений сумлінною поведінкою i ставленням до працi i своє виправлення.

Саме досягнення такої цілі покарання як виправлення засудженого обгрунтовує можливість його дострокового звільнення від відбування покарання.

Судом першої інстанції належним чином не перевірено вищевказані підстави, не прийнято до уваги, що ОСОБА_7 відбуває покарання за ч. 2 ст. 286 КК України, злочин, який скоїла в стані алкогольного сп`яніння, що спричинило тяжкі наслідки у виді смерті людини, за весь період відбування покарання 2 роки 5 місяців має лише одне заохочення, яке отримала напередодні звернення із поданням до суду, відбула трози більше половини призначеного основного покарання, отже, вказане свідчить, що на даний момент, неможливо зробити обєктивний висновок щодо виправлення засудженої ОСОБА_7 , що б підтверджувалось її сумлінною поведінкою.

Головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково від відбування покарання є не формальний сплив певного строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення особи засудженого та умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.

Верховний Суд України та Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ неодноразово звертали увагу судів на те, що під час вирішення питання про сумлінну поведінку та ставлення до праці в разі вирішення питання про можливість застосування до засудженого ст. 81 КК України, слід відрізняти пристосовування засуджених до вимог адміністрації колонії з метою отримання пільг або уникнення покарання від виправлення засуджених.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що засуджена ОСОБА_7 , на даний час, не проявила себе як така, що довіла своє виправлення та перевиховання, а отже підстав для її умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання немає.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є правом суду, а не обов`язком.

Колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що, відповідно до ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених та запобігання вчиненню ними та іншими особами нових злочинів, а тому, враховуючи характер скоєного ОСОБА_7 злочину, наслідки, які настали, колегія суддів вважає передчасним вирішення питання про умовно-дострокове звільнення засудженої від відбування покарання.

Враховуючи доводи апеляційної скарги прокурора, обставини провадження, суд апеляційної інстанції, на даний час, не вбачає підстав для задоволення подання начальника установи виконання покарань про застосування до засудженої ОСОБА_7 положень ст. 81 КК України.

Керуючись ст. ст.404,405,407,419 КПК України, суд апеляційної інстанції,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 21 лютого 2023 року про умовно-дострокове звільнення засудженої ОСОБА_7 , скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні подання начальника Державної установи «Покровський виправний центр (№79)» щодо застосування до засудженої ОСОБА_7 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України.

Ухвала набирає законної сили з дня проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді