Справа № 742/1609/22 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/419/23
Категорія - продовження строків тримання під вартою. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

18 квітня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

сторін кримінального провадження

обвинуваченого ОСОБА_6

його захисника - адвоката ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

Розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові, одночасно в режимі відеоконференції з Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 10 квітня 2023 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 121, КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Лубни Полтавської області, громадянину України, зареєстрованому у АДРЕСА_1 , фактично проживаючому у АДРЕСА_2 , з вищою освітою, неодруженому, не працюючому, раніше судимому, продовжений строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 08 червня 2023 року, включно.

Задовольняючи клопотання прокурора, суд першої інстанції вказав на те, що розгляд кримінального провадження не завершений з об`єктивних причин, ризики, які виправдовують тримання обвинуваченого під вартою на даний час не зменшилися та продовжують існувати, а підстав для скасування запобіжного заходу або заміни його на більш м`який, як про це просила сторона захисту, не було встановлено.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить змінити йому запобіжний захід на більш м"який, не пов`язаний з позбавленням волі. Зазначає, що він має постійне місця проживання як на території Полтавської, так і на території Чернігівської областей. Доводи прокурора про те, що він може впливати на учасників провадження, на його думку, також не заслуговують на увагу, оскільки вони перебувають в лавах ЗСУ, а саме в зоні бойових дій. Ризик вчиняти нові злочини, також вважає необгрунтованим, оскільки його вину не доведено та не має остаточного рішення про визнання обвинувачення доведеним.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги, прокурора, яка не погодилася з доводами сторони захисту, вказуючи, що за місцем реєстрації обвинувачений не проживає з 2019 року, а за адресою в АДРЕСА_2 проживав потерпілий ОСОБА_9 , якому були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження від яких він помер, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення.

Обрання, скасування або зміна запобіжного заходу в суді під час судового розгляду регламентується положеннями статті 331 КПК України, у порядку передбаченому главою 18 цього Кодексу, з урахуванням особливостей судового розгляду кримінального провадження, а тому законність затримання, питання забезпечення права на захист під час затримання, обґрунтованість підозри, коли складений обвинувальний акт, перевірка доведеності чи недоведеності обвинувачення, апеляційним судом перевірятися не може, оскільки це буде прямим втручанням апеляційної інстанції в розгляд обвинувачення судом першої інстанції.

Як убачається з копій матеріалів судового провадження, місцевий суд вірно врахував характер висунутого ОСОБА_6 обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 121 КК України, які у відповідності до ст. 12 КК України відносяться до тяжких злочинів, які мають підвищений ступінь суспільної небезпеки, наявність якої потребує забезпечення не лише прав обвинуваченого, але й високих стандартів охорони загальносуспільних інтересів, а також тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому ОСОБА_6 у разі визнання винуватим в інкримінованих кримінальних правопорушеннях, та всі наявні в матеріалах провадження дані про особу обвинуваченого, який ніде не працевлаштований, зареєстрований за однією адресою, але фактично проживає на території іншої області, та після вчинення кримінального правопорушення покинув місце події, тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність прокурором того, що ОСОБА_6 може переховуватися від суду, та вчинити інше кримінальне правопорушення, тобто, наявність достатніх підстав про існування ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1ст. 177 КПК України, які не відпали і продовжують існувати.

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Ризик - це ймовірність того, що обвинувачений може ухилитися від кримінальної відповідальності та незаконно впливати на свідків.

Особливість запобіжних заходів полягає в тому, що вони застосовуються не за конкретну недобросовісну поведінку обвинуваченого, а превентивно, як гарантія настання правосуддя в майбутньому. При цьому слід враховувати, що якась ймовірність того, що обвинувачений зможе спробувати ухилитись від відповідальності, існує завжди.

Продовжуючи ОСОБА_6 строк тримання під вартою, суд вірно зазначив в ухвалі, що вказані прокурором ризики не зменшились та визнав їх такими, що виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою, і на даний час вони виключають можливість зміни запобіжного заходу щодо обвинуваченого на більш м`який, як про це просили обвинувачений та його захисник.

Вказуючи на те, що він безпідставно тримається під вартою, прокурором не доведена обґрунтованість пред`явленої підозри у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, обвинувачений залишив поза увагою ту обставину, що обґрунтованість підозри так само, як і наявність вказаних прокурором ризиків були підтверджені під час обрання міри запобіжного заходу під час досудового слідства.

Поняття «обґрунтованість підозри» включає існування фактів чи інформації, які надають підстави суду вважати, що підозрювана особа ймовірно вчинила правопорушення, та оголошення підозри у вчиненні кримінального правопорушення.

Наразі, питання доведення винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень «поза розумним сумнівом» не є предметом ні судового, ні апеляційного розглядів, оскільки вирішується питання виключно щодо доведеності обставин, які виправдовують тримання ОСОБА_6 під вартою.

Судовий розгляд на даний час триває та не завершений з об`єктивних причин, отже питання доведеності винуватості ОСОБА_6 за пред`явленим обвинуваченням перебуває на стадії судового розгляду.

Відповідно до пункту 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовується відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, якщо цього вимагає суспільний інтерес.

Зокрема, у даному випадку ОСОБА_6 обвинувачується у скоєнні двох тяжких кримінальних правопорушень, одне з яких пов`язане із застосуванням фізичного насильства, внаслідок якого потерпілий помер, до того ж кримінальні правопорушення були вчинені в умовах оголошеного в країні військового стану, отже, саме в цьому полягає суспільний інтерес, що виправдовує відповідний відступ.

Таким чином, належне обґрунтування доцільності продовження ОСОБА_6 застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає ризикам та обставинам, що передбачені статтями 177 - 178 КПК, у їх зіставленні з конкретними фактами, встановленими під час вирішення клопотання прокурора.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 422-1, 424 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 10 квітня 2023 року про продовження обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 121 КК України, ОСОБА_6 строків тримання під вартою, без змін.

Ухвала набуває законної сили після її проголошення й касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4