Справа № 519/1273/22
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.12.2022 року м. Южне

Южний міський суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южне кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.11.2022 за № 0000350, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Нова Одеса Миколаївської області, українець, громадянин України, розлучений, з середньою спеціальною освітою, офіційно не працевлаштований, зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

обвинувачений у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України

Встановив:

ОСОБА_4 13.11.2022 в денний час доби, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, знаходився на пішохідній доріжці біля багатоквартирного житлового будинку №14 по проспекту Григорівського десанту в м. Южне Одеського району Одеської області, де на узбіччі помітив пластикову банківську картку банку ПАТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 (рахунок НОМЕР_2 ), котра належить ОСОБА_5 . Розуміючи, що на рахунку вказаної банківської картки можуть перебувати грошові кошти, з метою їх подальшого незаконного викрадення, ОСОБА_6 вирішив забрати її собі, а тим самим привласнити офіційний документ з корисливих мотивів.

Надалі, з метою реалізації свого протиправного умислу, направленого на незаконне присвоєння офіційного документа, ОСОБА_4 з корисливих мотивів підібрав з землі пластикову банківську картку банку ПАТ КБ ПриватБанк» № НОМЕР_1 (рахунок

НОМЕР_2 ), котра належить ОСОБА_5 та залишив при собі, а тим самим привласнив офіційний документ.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України за кваліфікуючими ознаками: привласнення офіційних документів, вчинене з корисливих мотивів.

Крім того встановлено, що на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилини 24.02.2022 року строком на 30 діб.

На підставі Указу Президента України від 14.03.2022 № 133/2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилини 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

На підставі Указу Президента України від 14.03.2022 № 259/2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилини 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

На підставі Указу Президента України від 17.05.2022 №341/2022 «Про продовження воєнного стану» строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 15 години 30 хвилини 25 травня 2022 року строком до 25.08.2022.

На підставі Указу Президента України від 12.08.2022 № 573/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

Вказані Укази Президента затверджені законами України, які набрали законної сили. ОСОБА_4 , постійно мешкаючи на території України, достовірно знав про введення в дію воєнного стану.

13.11.2022 в денний час доби, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_4 знаходився на пішохідній доріжці біля багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_2 , де на узбіччі помітив пластикову банківську картку банку ПАТ КБ ПриватБанк» № НОМЕР_1 (рахунок НОМЕР_3 ), котра належить ОСОБА_5 та на якій знаходилась наліпка із зазначенням пін-коду картки.

Розуміючи, що на рахунку вказаної банківської картки можуть перебувати грошові кошти, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на незаконне викрадення чужого майна, а саме грошових коштів з банківського рахунку вказаної банківської картки.

Надалі, з метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 підібрав з землі пластикову банківську картку банку ПАТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 (рахунок НОМЕР_2 ), котра належить ОСОБА_5 та з метою таємного викрадення грошових коштів з її банківського рахунку, направився до банкоматів, що знаходяться на території міста Южне Одеського району Одеської області.

В подальшому, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на таємне викрадення грошових коштів ОСОБА_5 , ОСОБА_4 діючи умисно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, переслідуючи мету незаконного збагачення, усвідомлюючи, що посягає на чужу власність, передбачаючи спричинення матеріальної шкоди та бажаючи завдати таку шкоду, в період часу з 14:52 год. 13.11.2022 по 11:38 год. 14.11.2022 здійснив у м. Южне Одеського району Одеської області 13 банківських операцій зі зняття готівкових грошових коштів з банківської картки ПАТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 (рахунок НОМЕР_4 .9717), котра належить ОСОБА_5 на загальну суму 10575 (десять тисяч п`ятсот сімдесят п`ять) гривень 00 (нуль) копійок, після чого розпорядився викраденим майном (грошима) на власний розсуд, спричинивши таким чином потерпілій ОСОБА_5 матеріальний збиток на вказану суму.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України за кваліфікуючими ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень за вищевикладених обставин визнав повністю. Підтвердив, що 13.11.2022 в денний час доби на пішохідній дорожці біля будинку №14 по проспекту Григорівського десанту в м. Южне побачив банківську картку ПАТ КБ «ПриватБанк» із пін-кодом та розуміючи, що на ній можуть бути кошти, привласнив її собі, після чого направився до банкоматів м. Южне, де в період з 13.11.2022 по 14.11.2022 здійснив декілька операцій із зняття готівки на загальну суму 10575,00 грн., які витратив на придбання харчів та послуги таксі.Причину вчиненого пояснити не може, у вчиненому щиро розкаюється та запевняє, що більше такого ніколи не повториться.

Показання ОСОБА_4 є послідовними та логічними, не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, а тому суд вважає ці показання достовірними.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за вищевикладених обставин, прокурор також не оспорює фактичні обставини провадження, суд за згодою учасників судового провадження визнає недоцільним дослідження інших доказів щодо фактичних обставин справи. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції. Судом роз`яснено учасникам судового провадження положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом» (п.43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року), доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Суд визнає доведеним наведене формулювання обвинувачення та кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 357 КК України за кваліфікуючими ознаками: привласнення офіційних документів, вчинене з корисливих мотивів та за ч. 4 ст. 185 КК України за кваліфікуючими ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Згідно ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 є щире каяття та визнання вини.

Обставин, які передбачені ст. 67 КК України та обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Відповідно до положень ст. 50 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та запобігання вчиненню нею нових кримінальних правопорушень, а покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" з послідуючими змінами та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, думку потерпілої, обставини, що пом`якшують покарання, а також відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Судом також враховується, що обвинувачений не одружений, офіційно не працює, раніше не судимий, повністю відшкодував розмір завданої шкоди, по місцю проживання характеризується загалом посередньо, на профілактичному обліку у лікаря-психіатра не перебуває.

На підставі викладеного, суд у відповідності до вимог закону України про кримінальну відповідальність вважає, що ОСОБА_4 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі, із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України, що відповідатиме меті покарання, буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Приходячи до такого висновку, суд враховує свої дискреційні повноваження (судового розсуду) у кримінальному судочинстві, які охоплюють повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо. Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся, витрати на залучення експерта відсутні.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Відомості про майно, на яке накладено арешт, інші процесуальні витрати у суду відсутні, тому дані питання судом не вирішувалися.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

Ухвалив:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 та ч. 1 ст. 357 КК України та призначити покарання:

- за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі;

- за ч. 1 ст. 357 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Нагляд за особою, звільненою від відбування покарання з випробуванням, здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого.

Початок іспитового строку засудженому ОСОБА_4 рахувати з моменту проголошення вироку, тобто з 26.12.2022.

Речові докази, а саме: банківську картку ПАТ КБ «Приват Банк» з номером НОМЕР_1 та гроші загальною сумою 5500 гривеньзалишити в розпорядженні потерпілої ОСОБА_5 .

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Южний міський суд Одеської області, з підстав, передбачених ст. 394 КПК України. Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 2 ст. 473 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили через тридцять днів з дня його проголошення, якщо на нього не буде подана апеляційна скарга учасниками судового провадження. У разі подання апеляційної скарги, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Южного міського суду ОСОБА_7