ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2023 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_1

Суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі

судового засідання ОСОБА_4

за участі сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0003342 від 30.10.2022 р., за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 , на вирок Першотравневого районного суду м. Чернівці від 31 січня 2023 року щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Панівці Борщівського району Тернопільської області, громадянина України, українця, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаває за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Першотравневого районного суду м. Чернівці від 31 січня 2023 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, і за його вчинення призначено йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді 3(трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишено у вигляді тримання під вартою, а строк відбування обраховано з моменту його затримання, а саме з 21 години 20 хвилин 30 жовтня 2022 року.

ЄУНСС:725/680/23

НП:11-кп/822/137/23 Головуючий у суді І ін-ції: ОСОБА_8

Категорія:ч.4 ст.186 КК України Суддя-доповідач: ОСОБА_1 .

Вирішено питання про долю речових доказів та судових витрат у даному кримінальному провадженні.

На вказане рішення районного суду обвинувачений ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу разом з доповненням до неї, в яких, не заперечуючи правильності кваліфікації та доведеності його вини, просить вирок Першотравневого районного суду м. Чернівці від 31 січня 2023 року щодо нього за ч.4 ст.186 КК України змінити та постановити новий вирок, яким призначити йому покарання із застосуванням ст.75 КК України, звільнивши від відбування покарання з випробуванням.

Вважає, що районний суд призначив йому занадто суворе покарання у вигляді позбавлення волі, хоча у нього були всі правові підстави для застосування вимог ст.75 КК України.

На думку апелянта, районним судом не було враховано того, що в нього на утриманні знаходиться троє неповнолітніх дітей, при цьому їх мати позбавлена батьківських прав, у однієї дитини виявлено захворювання - «лівобічний дитячий церебральний параліч», а тому така потребує постійного догляду.

Просить взяти до уваги і те, що він є особою раніше не судимою, має постійне місце проживання, де проживає із дітьми та своєю співмешканкою, яка на даний час вагітна, працевлаштований продавцем автомобільних запчастин, на спеціальних обліках не перебуває, а тому вважає, що усі зазначені обставини дають підстави для звільнення його від відбування покарання з випробуванням.

Інших апеляційних скарг та заперечень від учасників судового провадження не надходило.

Згідно з вироком суду першої інстанції, ОСОБА_6 притягнуто до кримінальної відповідальності за те, що він 30.10.2022 р. о близько 18 годині 30 хвилин, в умовах воєнного стану, перебуваючи по АДРЕСА_3 , керуючись значною фізичною перевагою над неповнолітніми особами, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, маючи прямий умисел, направлений на відкрите заволодіння чужим майном, умисно, протиправно, з корисливих мотивів, відкрито викрав велосипед золотистого кольору марки «BIANCHІ» вартістю 2529 грн. 77 коп., що належить потерпілій ОСОБА_10 .

Після цього, місце вчинення злочину ОСОБА_6 покинув, а викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_10 матеріальних збитків на суму в розмірі 2529 грн. 77 коп.

Заслухавши доповідь судді, який виклав суть вироку та вимоги апеляційної скарги, думку обвинуваченого ОСОБА_6 та діючого в його інтересах захисника - адвоката ОСОБА_7 , які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, посилаючись на доводи в ній викладені, заперечення прокурора, яка просила вирок районного суду, як законний та обґрунтований, залишити без змін, надавши учасникам судового провадження слово в судових дебатах, а обвинуваченому і останнє слово, перевіривши матеріали кримінального провадження з підстав зазначених в апеляційній скарзі та обговоривши наведені у ній доводи, колегія суддів доходить такого.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги.

Як вбачається із матеріалів справи, судом першої інстанції дане кримінальне провадження було розглянуто в порядку, передбаченому ст.349 КПК України, а тому відповідно до ст. 394, 404 КПК України, висновки районного суду щодо фактичних обставин справи, які не оспорювалися і стосовно яких докази судом не досліджувалися, апеляційним судом не перевіряються.

Що стосується тверджень обвинуваченого про можливість застосування до нього положень ст. 75 КК України, то такі є необґрунтованими, з огляду на таке.

За змістом ст. 75 КК України звільнення особи від відбування призначеного покарання з випробуванням можливе лише у тому випадку, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі не більше п`яти років дійде висновку про можливість виправлення засудженого без реального відбування призначеного покарання.

При розгляді кримінального провадження достатніх підстав для застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_6 норм ст. 75 КК України, районним судом не встановлено і в апеляційній скарзі апелянтом не наведено.

Як вбачається із вироку суду, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, який відповідно до ст.12 КК України належить до категорії тяжких, особу винного, який визнав свою вину і розкаявся у вчиненому, не судимий, не перебуває на диспансерному обліку у лікаря психіатра та нарколога, усвідомив протизаконність своїх дій, а також відсутність претензій з боку потерпілої.

Вказані пом`якшуючі обставини, з урахуванням особи обвинуваченого, були визнані судом першої інстанції такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину та слугували підставами для призначення ОСОБА_6 більш м`якого покарання, ніж передбачено санкцією ч.4 ст.186 КК України, тобто з застосуванням ст.69 КК України, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

На думку колегії суддів, призначене судом покарання за із застосуванням ст.69 КК України у визначених районним судом межах повністю відповідає засадам, визначеним у ст.65 КК України.

В даному випадку, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а також того, що ОСОБА_6 вчинив злочин проти власності у найбільш несприятливий для країни час - у період дії на території України військового стану, беручи до уваги вартість викрадено майна, колегія суддів вважає, що саме реальне покарання буде відповідати принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, а також буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Доводи апелянта про наявність на його утриманні трьох неповнолітніх дітей та необхідності догляду за хворою дитиною є безпідставними і спростовуються довідкою, наданою прокурором в судовому засіданні, відповідно до даних якої, рішенням Борщівського районного суду Тернопільської області від 23.08.2019 року за позовом ОСОБА_11 - ОСОБА_6 позбавлений батьківських прав.

Інші обставини, на які вказує апелянт, були повністю враховані судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_6 покарання із застосуванням ст.69 КК України, а тому такі не можуть бути повторно враховані при застосуванні ст.75 КК України.

За таких обставин, колегія суддів уважає, що вирок районного суду є законним і обґрунтованим, а тому його слід залишити без змін, а подану апеляційну скаргу - без задоволення.

Підстав, які б тягли за собою скасування або зміну вироку суду, колегією суддів не встановлено.

На підставі наведеного, керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Першотравневого районного суду м. Чернівці від 31 січня 2023 року щодо ОСОБА_6 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим, який утримується під вартою,- у той самий строк, з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3