Провадження по справі № 1-кс/522/6085/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2022 року м. Одеса
Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси - ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу захисника підозрюваної ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 на повідомлення про підозру у кримінальному провадженні № 00001391 від 08.06.2018.
Учасники процесу:
прокурор - ОСОБА_5 ,
захисник - ОСОБА_4
В С Т А Н О В И В:
Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається.
Адвокат ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Приморського районного суду зі скаргою в порядку ст.303 КПК України, на повідомлення про підозру у кримінальному провадженні №00001391 від 08.06.2018.
В обґрунтуванні скарги ОСОБА_4 посилається на те, що у провадженні СВ Шевченківського ВП Приморського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області (СВ ВП № 5 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області) знаходиться досудове розслідування кримінального провадження №00001391 від 08.06.2018 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.
19 березня 2020 року ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.
Адвокат ОСОБА_4 вважає, що повідомлення про підозру підлягає скасуванню так як після повідомлення про підозру було порушене право ОСОБА_3 на захист, не забезпечено участь кримінальному провадженні захисника, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
Другим аргументом для оскарження повідомлення про підозру адвокат наводить те, що ОСОБА_3 не було вручене повідомлення про підозру, а тому згідно зі ст. 42 КПК України вона не є підозрюваною. Матеріали кримінального провадження не містять доказів належного повідомлення та вручення повідомлення про підозру від 19.03.2020 за фактичним місцем перебування ОСОБА_3 а саме у м. Відень.
Третім аргументом адвокат наводить ту обставину, що повідомлення про підозру не було переведено на мову підозрюваної, яка є громадянкою рф, уродженкою м. москва, а також не забезпечено право підозрюваної на користування перекладачем.
Четвертим аргументом, за твердженням сторони захисту, є відсутність доказів, які обґрунтовують підозру. Так, у матеріалах кримінального провадження немає допиту підозрюваної ОСОБА_3 , яка б могла спростувати обставини, які викладені потерпілим, тобто досудове розслідування було однобічним. На думку захисту, відсутність допиту ОСОБА_3 , та інших обов`язкових слідчих дій, вказують на неможливість вважати фактичні обставини події злочину достовірними, зафіксованими та такими які можуть вказувати на наявність складу злочину.
Окремо адвокат посилається на те, що досудове розслідування розпочато за ч. 1 ст. 185 КК України, перекваліфікація цього ж провадження у подальшому на ч. 4 ст. 190 КК України суперечить вимогам Кримінального процесуального кодексу, що теж свідчить про необхідність скасування повідомлення про підозру.
З урахуванням вище викладеного, захисник просить слідчого суддю скасувати повідомлення про підозру.
Позиція учасників судового розгляду.
В судовому засіданні захисник підозрюваної підтримав вимоги скарги, просив скаргу задовольнити.
Прокурор заперечила проти задоволення скарги, та зазначила, що підстав для її задоволення немає.
Положення закону, якими керувався слідчий суддя при вирішенні скарги.
Кримінальний процесуальний кодекс
Стаття 303. Рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, та право на оскарження
1. На досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора:
10) повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.
Стаття 214. Початок досудового розслідування
1. Слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.
2. Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення затверджуються Офісом Генерального прокурора за погодженням з Міністерством внутрішніх справ України, Службою безпеки України, Національним антикорупційним бюро України, Державним бюро розслідувань, органом, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.
3. Здійснення досудового розслідування до внесення відомостей до реєстру або без такого внесення не допускається і тягне за собою відповідальність, встановлену законом. Огляд місця події у невідкладних випадках може бути проведений до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що здійснюється негайно після завершення огляду. У разі виявлення ознак кримінального правопорушення на морському чи річковому судні, що перебуває за межами України, досудове розслідування розпочинається негайно; відомості про нього вносяться до Єдиного реєстру досудових розслідувань при першій можливості.
Стаття 3. Визначення основних термінів Кодексу
17) слідчий - службова особа органу Національної поліції, органу безпеки, органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства, органу Державного бюро розслідувань, Головного підрозділу детективів, підрозділу детективів, відділу детективів, підрозділу внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України, уповноважена в межах компетенції, передбаченої цим Кодексом, здійснювати досудове розслідування кримінальних правопорушень
Стаття 42. Підозрюваний, обвинувачений
1. Підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.
Стаття 276. Випадки повідомлення про підозру
1. Повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках:
1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення;
2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів;
3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Особливості повідомлення про підозру окремій категорії осіб визначаються главою 37цього Кодексу.
2. У випадках, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа (особа, якій законом надано право здійснювати затримання) зобов`язані невідкладно повідомити підозрюваному про його права, передбачені статтею 42 цього Кодексу.
3. Після повідомлення про права слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа на прохання підозрюваного зобов`язані детально роз`яснити кожне із зазначених прав.
Стаття 87. Недопустимість доказів, отриманих внаслідок істотного порушення прав та свобод людини
1. Недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.
2. Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння:
1) здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов;
2) отримання доказів внаслідок катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність особи, поводження або погрози застосування такого поводження;
3) порушення права особи на захист;
4) отримання показань чи пояснень від особи, яка не була повідомлена про своє право відмовитися від давання показань та не відповідати на запитання, або їх отримання з порушенням цього права;
5) порушення права на перехресний допит;
3. Недопустимими є також докази, що були отримані:
1) з показань свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні;
2) після початку кримінального провадження шляхом реалізації органами досудового розслідування чи прокуратури своїх повноважень, не передбачених цим Кодексом, для забезпечення досудового розслідування кримінальних правопорушень;
3) під час виконання ухвали про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи у зв`язку з недопущенням адвоката до цієї слідчої (розшукової) дії. Факт недопущення до участі в обшуку адвокат зобов`язаний довести в суді під час судового провадження;
4) під час виконання ухвали про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи, якщо така ухвала винесена слідчим суддею без проведення повної технічної фіксації засідання.
4. Докази, передбачені цією статтею, повинні визнаватися судом недопустимими під час будь-якого судового розгляду, крім розгляду, якщо вирішується питання про відповідальність за вчинення зазначеного істотного порушення прав та свобод людини, внаслідок якого такі відомості були отримані.
Мотиви, із яких виходив слідчий суддя при постановленні ухвали.
СВ ВП № 5 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області (Шевченківським ВП Приморського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області) здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №00001391 від 08.06.2018 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.
Як вбачається із витягу з ЄРДР №00001391, 08.06.2018 внесено відомості про вчинене кримінальне правопорушення правова кваліфікація - ч. 1 ст. 185 КК України.
30.03.2020 старший слідчий СВ Шевченківського ВП Приморського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 прийняв постанову про перекваліфікацію кримінального правопорушення із ч. 1 ст. 185 КК України на ч. 4 ст. 190 КК України.
30.03.2020 щодо ОСОБА_3 складено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.
В той же день, вжито заходів щодо вручення цього повідомлення про підозру.
Відповідно до ст. 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.
Згідно із ст. 278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.
Згідно зі ст. 111 КПК України повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу, за винятком положень щодо змісту повідомлення та наслідків неприбуття особи.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 135 КПК України особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.
У разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.
У матеріалах кримінального провадження є відомості про те, що письмову копію повідомлення про підозру направляли за відомими адресами місця перебування ОСОБА_3 . Крім цього, на її електронну пошту копія повідомлення про підозру теж була надіслана. Зважаючи на вище викладене, слідчий суддя у цій частині не встановив таких суттєвих порушень, які б вимагали постановлення рішення про скасування повідомлення про підозру.
Крім того, орган досудового розслідування не зміг встановити місцезнаходження підозрюваної у зв`язку із чим вона була оголошена у розшук, щодо неї ініціювати питання про дозвіл на затримання з метою приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та заочно обрано такий запобіжний захід.
Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою брала участь захисник із центру безплатної вторинної правової допомоги ОСОБА_7 , таким чином аргумент захисника про те, що право на захист особи було порушеним не підтверджується у ході судового розгляду.
Також слідчий суддя вважає обґрунтованими посилання прокурора, про те, що переклад повідомлення про підозру не здійснювався на російську мову з тих підстав, що ОСОБА_3 хоч і є громадянкою рф, однак вона мала посвідку на постійне проживання в Україні, картку платника податків, займалась офіційною підприємницькою діяльністю в Україні, а тому слідчий суддя переконаний, що підозрювана достатнім чином розуміє українську мову, щоб не вважати порушенням відсутність перекладу повідомлення про підозру на російську мову.
Крім цього, такі висновки слідчого судді відповідають загальним засадам кримінального провадження, відповідно до яких - особа повідомляється про підозру у вчиненні кримінального правопорушення державною мовою або будь-якою іншою мовою, якою вона достатньо володіє для розуміння суті підозри у вчиненні кримінального правопорушення.
Крім цього, аналізуючи зміст ст. 368 КПК України та інші норми КПК України, слідчий суддя приходить до висновку, що питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, чи винна особа в його вчиненні, вирішуються судом при ухваленні вироку, тобто на стадії судового провадження.
Питання, які слідчий суддя повинен дослідити під час розгляду скарги на повідомлення про підозру, повинні стосуватися перевірки наступних обставин:
1) чи не спростовані під час досудового розслідування з дня обрання запобіжного заходу (коли слідчий суддя вирішує питання про обрання запобіжного заходу з урахуванням обов`язкової наявності обґрунтованості підозри) докази, що давали підстави для підозри особи;
2) чи немає на день розгляду скарги підстав для визнання доказів недопустимими, в контексті положень ч. 4 ст. 87 КПК України, зокрема якщо слідчим суддею буде встановлено, що будь-які докази, на яких ґрунтується підозра, були отримані внаслідок істотного порушення прав і свобод людини, оскільки рішення про недопустимість доказів з інших підстав, може бути прийняте виключно судом за результатами судового розгляду обвинувачення по суті.
Наведені адвокатом доводи про те, що відсутні докази спричинення матеріальної шкоди, не можуть бути предметом розгляду скарги на повідомлення про підозру. Так, відповідно до ст. 91 КПК України, вид і розмір шкоди входить до предмету доказування у кримінальному провадженні. Надання оцінки будь-яким подібним обставинам є завданням судового провадження, і саме суд першої інстанції повинен встановити наявність чи відсутність спричиненої шкоди, та належність і допустимість доказів, зібраних під час досудового розслідування. Оцінка достатності доказів для встановлення події чи складу злочину є питаннями наступних етапів і слідчий суддя неуповноважений вирішувати чи доводять докази отримані стороною обвинувачення фактичні обставини правопорушення. Тих доказів, які зібрала сторона обвинувачення, а саме допитів свідків, потерпілих на цій стадії кримінального провадження є достатньо з огляду на критерій, що застосовується під час цієї стадії провадження для прийняття рішення про обґрунтованість підозри. Той факт що у даному провадженні не допитана підозрювана є очевидним, оскільки із моменту складення повідомлення про підозру і до цього часу вона не знаходиться в Україні, а тому зауваження адвоката у цій частині є безпідставними.
Питання щодо перекваліфікації кримінального провадження під час досудового розслідування належить виключно до компетенції сторони обвинувачення, відповідає вимогам кримінального процесуального кодексу і є реалізацією прямих обов`язків сторони обвинувачення визначених у ст. ст. 36, 40, 22 КПК України, а тому і в цій частині слідчим суддею не встановлено жодних порушень, які можуть бути підставою для скасування повідомлення про підозру.
Таким чином, на даній стадії кримінального провадження, слідчий суддя не знаходить підстав вважати, що докази були отримані з істотним порушенням право і свобод людини. В своїй скарзі захисником не наведено будь-яких обставин, які б свідчили, що наданий час отримані докази, які спростовують відомості викладені в повідомленні про підозру. З урахуванням вище викладеного, доходжу до висновку, що скарга на повідомлення про підозру є необґрунтована а тому задоволенню не підлягає. Інших передбачених законом підстав, для оскарження повідомлення про підозру у даному кримінальному провадженні, захисником не наведено.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7, 303-307, 318-380, 372 КПК України,
П О С Т А Н О В И В:
Скаргу захисника підозрюваної ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 на повідомлення про підозру у кримінальному провадженні № 00001391 від 08.06.2018 року залишити без задоволення.
Повний текст буде оголошено 12 грудня 2022 року о 13 годині.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів, з дня її проголошення.

Слідчий суддя:

ОСОБА_8