Справа № 504/3095/18
Номер провадження 1-кп/504/172/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.04.2023 рокусмт.Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурорів Доброславської окружної прокуратури Одеської області

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого, адвоката ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001108 від 19.06.2017 року за зміненим обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, з середньою освітою, працюючого барменом в кафе «Браво», розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України,

встановив:

18.06.2017 приблизно о 16:15 год. перебуваючи на подвір`ї багатоквартирного будинку АДРЕСА_4 у ОСОБА_5 виник умисел на вчинення хуліганських дій відносно ОСОБА_7 та порушення громадського порядку, у зв`язку з тим, що автомобіль «Mercedes Benz Sprinter 315-cdi» білого кольору, який знаходився у користуванні ОСОБА_7 , перешкоджав вільному проїзду автомобілів.

З метою виконання свого злочинного умислу ОСОБА_5 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх карність, з хуліганських мотивів та явної неповаги до суспільства, грубо порушуючи громадський спокій та порядок, з метою самоутвердження, шляхом приниження честі та гідності потерпілого на очах у оточуючих, безпричинно почав кричати та умисно наніс ОСОБА_7 сім ударів руками в область голови, чим спричинив легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, які виразились у черепно-мозковій травмі, у формі струсу головного мозку, з переломом кісток носу, саднами на червоній каймі верхньої губи, на слизовій оболонці верхньої губи, на слизовій оболонці нижньої губи, з синцями на спинці носу, в правій скроневій області, в лівій лобно-скроневій області.

Після залишення ОСОБА_7 місця події, ОСОБА_5 у продовження своїх злочинних дій, взяв зі свого автомобіля «BMW-330», пристосований для спричинення тілесних ушкоджень предмет у формі дерев`яної палиці з металевим наконечником та почав очікувати на прибуття ОСОБА_7 .

Надалі, після нанесення ударів ОСОБА_7 в різні частини тіла ОСОБА_5 , останній не зупинився та не зважаючи на осуд громади, навпаки продовжив реалізувати свій злочинний умисел, направлений на приниження честі та гідності ОСОБА_7 , шляхом вчинення відкритого грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю.

Надалі, ОСОБА_5 , у продовженні своїх хуліганських дій порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, з особливою зухвалістю, відкрито використовуючи при цьому дерев`яну палицю з металевим наконечником, спричинив механічні пошкодження автомобілю «Mercedes Benz Sprinter 315-cdi» білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який перебував під керуванням ОСОБА_7 , власником якого є матір останнього ОСОБА_8 , чим спричинив майнову шкоду у розмірі 37 701, 92 грн.

Після чого, ОСОБА_5 , продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на грубе порушення громадського порядку, кинув пристосовану, під час хуліганських дій, для нанесення тілесних ушкоджень дерев`яну палицю на дитячий майданчик, чим порушив громадський спокій громадян, які перебували там в цей час.

Стороною обвинувачення дії ОСОБА_5 первісно кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, - хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене із застосуванням іншого предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень.

У ході судового розгляду, 13.10.2022, прокурором ОСОБА_3 за погодженням з заступником керівника Доброславської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_9 , у порядку ч.2 ст.337 КПК України змінено обвинувачення з ч. 4 ст. 296 КК України на ч. 1 ст. 296 КК України, мотивуючи наступним.

Так, відповідно до зміненого обвинувального акта, дерев`яна палиця з металевим наконечником не була спеціально пристосованим чи заздалегідь заготовленим предметом для нанесення тілесних ушкоджень, а рішення про її використання у продовженні вчиненого злочину, прийнято обвинуваченим вже після його початку та обмежене лише побиттям автомобілю.

При цьому, реальної загрози життю та здоров`ю громадян під час побиття автомобілю дерев`яною палицею з металевим наконечником та внаслідок її кидку у бік дитячого майданчику не створено, тілесні ушкодження вказаною палицею також жодній особі не спричинено.

Відсутність факту спричинення тілесних ушкоджень внаслідок застосування дерев`яної палиці з металевим наконечником, а також реальної загрози життю та здоров`ю громадян підтверджуються показаннями потерпілого ОСОБА_7 та переглянутими у судовому засіданні відеозаписами камер відеоспостереження з місця події.

Згідно п.9 постанови пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про хуліганство» від 22.12.2006 №10 вирішуючи питання щодо наявності в діях винної особи такої кваліфікуючої ознаки хуліганства, як застосування вогнепальної або холодної зброї чи іншого предмета, спеціально пристосованого або заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень (ч.4 ст.296 КК), слід враховувати, що ця ознака має місце лише в тих випадках, коли винний за допомогою названих предметів заподіяв чи намагався заподіяти тілесні ушкодження або коли використання цих предметів під час учинення хуліганських дій створювало реальну загрозу для життя чи здоров`я громадян.

З пункту 11 вищевказаної постанови ВСУ вбачається, що спеціально пристосованими для нанесення тілесних ушкоджень слід визнавати предмети, які пристосовані винною особою для цієї мети наперед або під час учинення хуліганських дій, а заздалегідь заготовленими - предмети, які хоч і не зазнали якоїсь попередньої обробки, але ще до початку хуліганства були приготовлені винним для зазначеної мети.

Застосування або спроба застосування предметів, підібраних на місці злочину, які не були спеціально пристосовані для нанесення тілесних ушкоджень, не дає підстав для кваліфікації дій винного за ч.4 ст.296 КК України.

Зі змісту зміненого обвинувального акта вбачається, що відповідальність за ч.4 ст.296 КК України настає у разі застосування спеціально пристосованого чи заздалегідь заготовленого предмету для нанесення тілесних ушкоджень у разі заподіяння чи намагання заподіяння тілесних ушкоджень або коли використання цих предметів під час учинення хуліганських дій створювало реальну загрозу для життя та здоров`я громадян.

Враховуючи викладене, дії ОСОБА_5 перекваліфіковано за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, - хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, про що зазначається у викладі фактичних обставин кримінального правопорушення та формулюванні обвинувачення зміненого обвинувального акта, а саме:

18 червня 2017 року приблизно о 16:15 годині, перебуваючи на подвір`ї багатоквартирного будинку АДРЕСА_4 у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на вчинення хуліганських дій відносно ОСОБА_7 та порушення громадського порядку, у зв`язку з тим, що автомобіль «Mercedes Benz Sprinter 315-cdi» білого кольору, який знаходився у користуванні ОСОБА_7 , перешкоджав вільному проїзду автомобілів.

З метою виконання свого злочинного умислу, ОСОБА_5 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх карність, з хуліганських мотивів та явної неповаги до суспільства, грубо порушуючи громадський спокій та порядок, з метою самоутвердження, шляхом приниження честі та гідності потерпілого на очах у оточуючих, безпричинно почав кричати та умисно наніс ОСОБА_7 сім ударів руками в область голови, чим спричинив легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, які виразились у черепно-мозковій травмі, у формі струсу головного мозку, з переломом кісток носу, саднами на червоній каймі верхньої губи, на слизовій оболонці верхньої губи, на слизовій оболонці нижньої губи, з синцями на спинці носу, в правій скроневій області, в лівій лобно-скроневій області.

Після залишення ОСОБА_7 місця події, ОСОБА_5 , у продовження своїх хуліганських дій, взяв зі свого автомобіля «BMW-330» предмет, у формі дерев`яної палиці з металевим наконечником, та шляхом вчинення відкритого грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, відкрито використовуючи при цьому дерев`яну палицю з металевим наконечником, спричинив механічні пошкодження автомобілю «Mercedes Benz Sprinter 315-cdi» білого кольору, реєстраційного номеру НОМЕР_2 , який перебував під керуванням ОСОБА_7 , власником якого є матір останнього ОСОБА_8 , чим спричинив майнову шкоду у розмірі 37 701, 92 грн. (тридцять сім тисяч сімсот одна гривня та 92 копійки).

Після чого, ОСОБА_5 , продовжуючи свій злочинний мотив, спрямований на грубе порушення громадського порядку, кинув дерев`яну палицю з металевим наконечником у бік дитячого майданчику, чим порушив громадський спокій громадян, які перебували там в цей час.

30 березня 2023 року захисник обвинуваченого, адвокат ОСОБА_6 звернулася до суду з клопотанням про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, у зв`язку із закінченням строків, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, а також, просила закрити кримінальне провадження щодо нього.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав клопотання свого захисника та просив задовольнити його.

Прокурор Доброславської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 не заперечував щодо задоволення клопотання сторони захисту.

Потерпілий ОСОБА_7 заперечував щодо задоволення клопотання та наполягав на первісному обвинуваченні за ч. 4 ст. 296 КК України, просив суд визнати винним

ОСОБА_5 за вказаною статтею Кримінального кодексу України.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 правильно розуміє свої права, визначені ч.3 ст. 285 КПК України, підставу звільнення від кримінальної відповідальності за ст.49 КК України, а також наслідки закриття кримінального провадження, яке здійснюється за нереабілітуючих підстав і бажає такого звільнення.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку учасників провадження, суд дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч.4 ст.286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 , відповідно до зміненого обвинувального акта, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, яке відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком (з урахуванням внесених змін відповідно до ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень»).

Санкція ч.1 ст.296 КК України передбачає покарання у виді штрафу від однієї тисячі до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років.

Згідно з п.2 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Суд враховує правову позицію, викладену Касаційним Кримінальним Судом у складі Верховного Суду в постанові від 19.11.2019 року в справі №345/2618/16-к, відповідно до якої звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ч.1 ст.49 КК України, за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності.

Разом із тим, положеннями ч.2 ст.49 КК України передбачає, що перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років, а з часу вчинення кримінального проступку п`ять років.

В постанові від 05.04.2021 об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду (далі ККС ВС) у справі №328/1109/19 (провадження №51-5464кмо20) зробила висновок щодо застосування норм закону України про кримінальну відповідальність, відповідно до якого особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули зазначені у ч.1 ст.49 КК України диференційовані строки давності за умови, що протягом вказаних строків особа не вчинила нового злочину, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років (перебіг давності не перерваний); особа не ухилялася від досудового слідства або суду (перебіг давності не зупинявся); законом не встановлено заборону щодо застосування давності до вчиненого особою злочину.

Перебіг строків давності зупиняється, якщо особа, котра вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цьому разі перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. Одночасно факт умисного вчинення особою будь-яких дій, спрямованих на ухилення від слідства або суду є обставиною, яка виключає благополучне закінчення строків давності, і зупиняє диференційовані строки, визначені в ч.1 ст.49 КК України. В цьому випадку закон передбачає загальний строк давності притягнення до кримінальної відповідальності осіб, які ухиляються від слідства чи суду: п`ятнадцять років з часу вчинення злочину, п`ять років з часу вчинення кримінального проступку. За таких обставин час, який минув із дня вчинення кримінального правопорушення до дня, коли особа почала ухилятися від слідства або суду, не втрачає свого значення, а зберігається і зараховується до загального строку давності, що продовжує спливати. Крім того, до загального строку також зараховується період такого ухилення, а також проміжок часу, що пройшов із дня з`явлення особи із зізнанням або затримання до дня набрання вироком законної сили.

Разом із тим, в цьому контексті суд зауважує на тому, що Велика Палата Верховного Суду (далі ВП ВС) в постанові від 02.02.2023 у справі №735/1121/20 (провадження №13-26кс22) відступила від вищезгаданого висновку об`єднаної палати ККС ВС, зазначивши, що такий підхід щодо тлумачення змісту ч.2 ст.49 КК України не відповідає точному змісту кримінально-правової норми та дійсній волі законодавця.

На переконання ВП ВС, реалізація принципу гуманізму під час тлумачення та застосування конкретного положення закону про кримінальну відповідальність здійснюється за правилом: якщо відповідне положення містить елемент невизначеності й вона не може бути усунута з урахуванням інших конкретних чи загальних положень, таке положення має застосовуватися за найбільш сприятливим для особи варіантом з усіх можливих.

Підхід, за якого сам лише факт ухилення підозрюваного, обвинуваченого від досудового розслідування або суду повністю нівелює диференційовані строки давності, означає, що продовження злочинної діяльності тягне кращі правові наслідки, ніж перебування в розшуку. У разі беззастережної заміни передбачених ч.1 ст.49 КК України строків загальними особа опиниться в гіршому становищі порівняно з тією, котра до спливу диференційованих строків учинить навіть низку нових злочинів, у тому числі тяжких. Зазначене є очевидно несумісним зі справедливістю як властивістю права, що вимагає співмірності юридичних наслідків протиправних дій їхній соціальній небезпечності.

Враховуючи викладене, ВП ВС сформулювала правовий висновок, згідно якого у разі ухилення від досудового розслідування або суду особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності або покарання за давністю після спливу диференційованого строку, передбаченого ч.1 ст.49 КК України, подовженого на період ухилення.

Закінчення загальних строків, установлених ч. 2 цієї статті (п`ятнадцять років з моменту вчинення злочину та п`ять років проступку), є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, коли цей строк спливає раніше за диференційований, подовжений на час ухилення.

На підставі аналізу матеріалів провадження, вбачається, що обвинувачений ОСОБА_5 ухилявся від досудового розслідування та постановою слідчого від 11.06.2018 був оголошений в розшук. Згодом, 02.08.2018 досудове розслідування зазначеного кримінального провадження було відновлене.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 у вказаному кримінальному провадженні ухилявся від досудового розслідування та з урахуванням вищевикладеної правової позиції ВП ВС, стосовно нього як до особи, яка ухилялась від досудового розслідування підлягає застосуванню диференційований строк давності притягнення до кримінальної відповідальності, передбачений ч.1 ст.49 КК України, подовжений на час ухилення.

Час ухилення обвинуваченого ОСОБА_5 від досудового розслідування з 11.06.2018 по 02.08.2018 склав відповідно 1 місяць та 23 дні.

Відтак, на переконання суду, існують підстави для звільнення обвинуваченого

ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 296 КК України у зв`язку зі спливом диференційованого строку давності, передбаченого п.2 ч.1 ст.49 КК України, продовженого на період ухилення, що загалом складає 3 роки 1 місяць 23 дні.

Відповідно до ч.3 ст.288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що клопотання про закриття кримінального провадження та звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності підлягає задоволенню, оскільки з дня вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, строки притягнення до кримінальної відповідальності, передбачені ст.49 КК України сплинули.

Згідно роз`яснень, які містять в п. 7 постанові Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» у разі закриття справи з передбачених законом підстав цивільний позов не розглядається. Вимоги позивача про відшкодування матеріальної шкоди у цьому разі можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства.

Цивільний позов ОСОБА_7 , ОСОБА_8 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальних та моральних збитків, завданих внаслідок вчинення злочину залишити без розгляду, роз`яснивши позивачам, що заявлений ними цивільний позов може бути вирішений в порядку цивільного судочинства.

Судові витрати на проведення судової автотоварознавчої експертизи по дослідженню автомобіля «Mercedes Benz Sprinter 315-cdi», які складають 4952 грн. повністю підтвердженні, тому підлягають відшкодуванню за рахунок обвинуваченого.

Питання щодо речових доказів по справі суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.12,44,49,296 КК України, ст.ст.284-286,288,369-372,392-395 КПК України, суд -

постановив:

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у зв`язку із закінченням строку для притягнення до кримінальної відповідальності задовольнити.

Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строку для притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України - закрити на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України.

Цивільний позов ОСОБА_7 , ОСОБА_8 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальних та моральних збитків, завданих внаслідок вчинення злочину залишити без розгляду.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 судові витрати на проведення судової автотоварознавчої експертизи по дослідженню автомобіля «Mercedes Benz Sprinter 315-cdi», які складають 4952 (чотири тисячі дев`ятсот п`ятдесят дві) грн.

Речові докази, а саме: «два компакт диска DVD-R, VIDEX» - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Речові докази, а саме: «два компакт диска TDK DVD + R з відеозаписами» - зберігати в матеріалах судового кримінального провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Комінтернівський районний суд Одеської області протягом 7 днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1