Справа № 127/474/18
Провадження №11-кп/801/1060/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 листопада 2022 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
судді-доповідача: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 21.09.2022 про відмову в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_6 про звільнення від призначеного покарання з випробуванням після закінчення іспитового строку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за участю прокурора ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_6 , засудженого ОСОБА_7 , представника пробації ОСОБА_9 ,

В С Т А Н О В И В:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , про звільнення від призначеного покарання з випробуванням після закінчення іспитового строку ОСОБА_7 на підставі ч. 1 ст. 78 КК України.
Клопотання мотивоване тим, що вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 01.02.2018 року (справа №127/474/18) ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 263-1 КК України, та засуджено, з урахуванням ч. 1 ст. 70 КК України, до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. Відповідно до ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки. Згідно ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_7 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
В теперішній час випробувальний строк закінчився, разом з тим ОСОБА_7 не звільнено від призначеного судом покарання з випробуванням. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 15.04.2021 року у задоволенні клопотання органу пробації про звільнення від призначеного покарання з випробуванням після закінчення іспитового строку ОСОБА_7 на підставі ч. 1 ст. 78 КК України відмовлено.
Іспитовий строк призначений ОСОБА_7 на теперішній час закінчився більше року тому, протягом іспитового строку засуджений обов`язки, покладені судом виконував, до адміністративної відповідальності не притягувався, за місцем проживання характеризується позитивно.
На даний час ОСОБА_7 не можливо вважати таким, що вчинив нове кримінальне правопорушення, оскільки на теперішній час відсутній вирок суду який набрав законної сили. Враховуючи те, що на момент закінчення іспитового строку, та на час розгляду даного клопотання відносно ОСОБА_7 відсутній обвинувальний вирок суду, який би набрав законної сили, ОСОБА_7 не можливо вважати таким, що вчинив нове кримінальне правопорушення, оскільки справа лише перебуває на розгляді суду. За таких обставин, враховуючи, що іспитовий строк на час розгляду заяви закінчився, протягом іспитового строку засуджений виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового кримінального правопорушення, заява захисту підлягає до задоволення.

21.09.2022 ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області в зазначеному клопотання адвоката ОСОБА_6 було відмовлено, оскільки, згідно інформації, наданої управлінням інформаційно-аналітичної підтримки ГУНП у Вінницькій області, до ЄРДР під час іспитового строку - 18.10.2019 за № 0000075 було внесено відомості про вчинення ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 201 КК України.
За таких обставин, враховуючи те, що кримінальне провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР 18.10.2019, тобто під час іспитового строку, за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України, розглядається Вінницьким міським судом Вінницької області, та враховуючи положення ч. 3 ст. 78 КК України, суд дійшов висновку, що в задоволенні клопотання слід відмовити.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу, а заяву про звільнення від призначеного покарання з випробуванням після закінчення іспитового строку ОСОБА_7 задовільнити, оскільки іспитовий строк призначений ОСОБА_7 на теперішній час закінчився більше року тому, протягом іспитового строку засуджений обов`язки покладені судом виконував, до адміністративної відповідальності не притягувався, за місцем проживання характеризується позитивно, та на даний час ОСОБА_7 не можливо вважати таким, що вчинив нове кримінальне правопорушення, оскільки на теперішній час відсутній обвинувальний вирок суду, який набув законної сили.

Заслухавши доповідь судді, захисника ОСОБА_6 та засудженого ОСОБА_7 , які підтримали подану апеляційну скаргу з мотивів, зазначених в ній та просять звільнити ОСОБА_7 від призначеного покарання через закінчення іспитового строку, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, оскільки відносно ОСОБА_7 був складений обвинувальний акт про вчинення ним кримінального правопорушення під час іспитового строку, а тому у його звільненні слід відмовити, представник пробації також заперечила щодо задоволення апеляційної скарги та зазначила, що згідно роз`яснень офісу Генерального прокурора звернення про звільнення особи не можливі, якщо внесені відомості до ЄРДР щодо даної особи, дослідивши матеріали клопотання, доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На переконання колегії суддів, вказані вимоги закону судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення були дотримані.

Статтею 78 КК України регламентовано правові наслідки звільнення від відбування покарання з випробуванням, які полягають у тому, що після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, звільняється судом від призначеного йому покарання. У разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.

З огляду на ч. 2 ст. 165 КВК України, після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, за поданням уповноваженого органу з питань пробації звільняється судом від призначеного йому покарання, контроль за його поведінкою припиняється і засуджений знімається з обліку в зазначеному органі.

Виходячи зі змісту вказаних правових норм, підставою звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, є комплекс елементів, дотримання яких свідчить про виконання засудженим вимог ст. 75 КК України та можливість застосування до нього ст. 78 КК України.

Зокрема, такими елементами є закінчення іспитового строку, який визначений конкретними часовими межами, перебування засудженого протягом іспитового строку під контролем органів, зазначених в ч. 4 ст. 76 КК України, виконання засудженим покладених на нього вироком суду обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, а також обов`язок не вчинити протягом іспитового строку нового злочину.

Недотримання будь-якої із вищезазначених умов вказує на порушення засудженим положень ст. 75 КК України щодо звільнення його при ухваленні вироку від відбування покарання з випробуванням, та не дає підстав для застосування ст. 78 КК України, навіть у разі закінчення визначеного судом терміну іспитового строку.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 засуджено вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 01.02.2018 до покарання за ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 263-1, ст. 70 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст. 75, 76 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки.

В той же час, судом першої інстанції правильно встановлено, та при апеляційному розгляді не заперечується той факт, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні нового кримінального правопорушення, відомості про яке внесено до ЄРДР за №0000075 від 18.10.2019, тобто у провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває дане кримінальне провадження стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених за ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 201 КК України, які скоєні в період іспитового строку.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що до закінчення розгляду кримінального провадження, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 , під час іспитового строку, вирішення питання про його звільнення від призначеного покарання за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 01.02.2018, у зв`язку із закінченням іспитового строку є передчасним, і позбавить Вінницький міський суд Вінницької області застосувати положення ч. 3 ст. 78 КК України, в якій зазначено, що у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину, суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.

До того ж, колегія суддів звертає увагу, що у разі винесення судом виправдувального вироку або закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 201 КК України, під час іспитового строку, є можливість повторно звернутися до суду з відповідним поданням про звільнення його від призначеного судом покарання.

Сама по собі відмова у задоволенні подання про звільнення особи від покарання, на даному етапі його виконання, не порушує його прав щодо презумпції невинуватості, про що йдеться в ч. 2 ст. 2 КК України та ст. 17 КПК України, оскільки вина особи у вчиненні злочину має встановлюватися лише вироком суду, а справа щодо ОСОБА_7 по обвинуваченню його у вчиненні злочину перебуває на розгляді суду.

Закон не пов`язує вказані правові наслідки з наявністю обвинувального вироку суду, тому доводи апеляційної скарги про незаконність рішення суду першої інстанції з підстав порушення ним такої засади як презумпція невинуватості є безпідставними.

Сам факт вчинення нового кримінального правопорушення пов`язується з іспитовим строком, встановленим судом, який обчислюється з моменту проголошення вироку суду, а не з моментом, коли вирок за нове кримінальне правопорушення набере законної сили.

Вказані обставини не суперечать вимогам ст. 62 Конституції України про те, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду, оскільки лише у разі ухвалення обвинувального вироку за нове кримінальне правопорушення, суд зможе призначити засудженому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 КК України, як про це зазначається в ч. 3 ст. 78 цього Кодексу.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що оскаржена ухвала суду є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 407, 419, 537, 539 КПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 21.09.2022 про відмову в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4