печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2022 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання старшого слідчого другого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_3 про здійснення спеціального досудового розслідування відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

В С Т А Н О В И В :

27.12.2022 до Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання старшого слідчого другого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_3 про здійснення спеціального досудового розслідування відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Мотивуючи означене клопотання слідчий вказує наступне.

Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000723 від 14.09.2022, в якому старшому слідчому слідчого відділення відділу поліції №1 Маріупольського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області ОСОБА_5 , повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Слідчий зазначає, що за результатами досудового розслідування у кримінальному провадженні, зібрано достатньо доказів для повідомлення 03.09.2022 обґрунтовано про підозру ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , старшому слідчому слідчого відділення відділу поліції №1 Маріупольського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області, в званні «лейтенанта поліції», уродженцю с. Дем`янівна Першотравневого району Донецької області, українцю, громадянину України, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , про те, що він обґрунтовано підозрюється у державній зраді, а саме у діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, шляхом переходу на бік ворога в період збройного конфлікту в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Так, що наказом Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 24.11.2021 № 663 о/с лейтенанта поліції ОСОБА_5 призначено на посаду старшого слідчого слідчого відділення відділу поліції №1 Маріупольського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області (далі - відділ поліції № 1 Маріупольського РУП ГУНП в Донецькій області).

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Служба в поліції, відповідно до ст. 59 Закону України «Про Національну поліцію», є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», правоохоронні органи - це органи прокуратури, Національної поліції, служби безпеки, Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, Національне антикорупційне бюро України, органи охорони державного кордону, Бюро економічної безпеки України, органи і установи виконання покарань, слідчі ізолятори, органи державного фінансового контролю, рибоохорони, державної лісової охорони, інші органи, які здійснюють правозастосовні або правоохоронні функції.

Таким чином, ОСОБА_5 є працівником правоохоронного органу.

Згідно ст. 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Згідно ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний:

1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва;

3) поважати і не порушувати прав і свобод людини;

4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я;

5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків;

6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Поліцейський на всій території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу доби в разі звернення до нього будь-якої особи із заявою чи повідомленням про події, що загрожують особистій чи публічній безпеці, або в разі безпосереднього виявлення таких подій зобов`язаний вжити необхідних заходів з метою рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, і повідомити про це найближчий орган поліції.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про міліцію» та ст. 64 Закону України «Про Національну поліцію» ОСОБА_5 присягнув на вірність Українському народові та зобов`язався, усвідомлюючи свою високу відповідальність, вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки.

Водночас ОСОБА_5 складеної ним присяги не дотримав та в умовах, коли Український народ героїчно протистоїть російському агресору, у порушення вимог ст.ст. 1, 2, 17 Конституції України, ст.ст. 2, 64 Закону України «Про Національну поліцію», зрадив присязі, українській державі та всьому Українському народові, вчинивши злочин проти основ національної безпеки України за наступних обставин.

Так, 24.08.1991 Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки схвалено «Акт проголошення незалежності України», яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави - України. У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16.07.1990 вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах. Відповідно до розділу V Декларації, територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди.

Положеннями статей 1 та 2 Основного Закону України - Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою, унітарною державою, суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

Відповідно до ч. 1 ст. 17, ч. 1 ст. 65 Конституції України захист незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України є справою всього Українського народу та обов`язком громадян України, а на території України забороняється створення і функціонування будь-яких збройних формувань, не передбачених законом.

Статтями 132, 133 Конституції України визначено, що територіальний устрій України ґрунтується на засадах єдності та цілісності державної території, поєднання централізації і децентралізації у здійсненні державної влади, збалансованості і соціально-економічного розвитку регіонів, з урахуванням їх історичних, економічних, екологічних, географічних і демографічних особливостей, етнічних і культурних традицій. До системи адміністративно-територіального устрою України входить АР Крим, області, зокрема, Луганська область, а також райони, міста, райони у містах, селища і села.

Згідно з вимогами ст. ст. 72, 73 Конституції України питання про зміну території України вирішуються виключно всеукраїнським референдумом, який призначається Верховною Радою України або Президентом України відповідно до їхніх повноважень, встановлених Конституцією, та проголошується за народною ініціативою на вимогу не менш як трьох мільйонів громадян України, які мають право голосу, за умови, що підписи щодо призначення референдуму зібрано не менш як у двох третинах областей і не менш як по сто тисяч підписів у кожній області.

Упродовж 2013 року у зв`язку з демократичними процесами, які відбувалися на території України, у представників влади Російської Федерації (далі - рф) та службових осіб з числа керівництва збройних сил рф, досудове розслідування та судовий розгляд щодо яких здійснюється в інших кримінальних провадженнях, виник злочинний умисел на вчинення протиправних дій, спрямованих на порушення суверенітету і територіальної цілісності України, зміну меж її території та державного кордону на порушення порядку, встановленого Конституцією України.

Мотивами зазначеного умислу стали євроінтеграційний курс розвитку України, підготовка до підписання Угоди про асоціацію між Україною та Європейським Союзом, Європейським Співтовариством з атомної енергії та їхніми державами-членами, які розцінені представниками влади і збройних сил рф як безпосередня загроза економічним та геополітичним інтересам рф, що сприятиме втраті впливу над політичними процесами в Україні та позбавить контролю над її економічною діяльністю, призведе до поглиблення співпраці України з Організацією Північноатлантичного договору з метою досягнення критеріїв, необхідних для набуття членства у цій організації та можливої денонсації угод щодо тимчасового розташування чорноморського флоту рф на території України - в АР Крим та м. Севастополі.

Свою злочинну мету співучасники з числа представників влади та збройних сил рф вирішили досягти шляхом ведення агресивної війни проти України з використанням підпорядкованих підрозділів і військовослужбовців збройних сил рф, у тому числі дислокованих на підставі міжнародних угод на території АР Крим ім. Севастополя, а також залучення до виконання злочинного плану інших осіб, у тому числі громадян України та російської федерації, створення і фінансування незаконних збройних формувань та вчинення інших злочинів.

При цьому вони усвідомлювали, що такі протиправні дії призведуть до порушення суверенітету і територіальної недоторканості України, незаконної зміни меж її території та державного кордону, заподіяння значних матеріальних збитків та інших тяжких наслідків, передбачали і прагнули їх настання.

З метою реалізації вказаного умислу впродовж 2013 року на території рф службові особи збройних сил російської федерації (далі -зс рф), на виконання наказів та під безпосереднім керівництвом представників влади та службових осіб збройних сил рф, досудове розслідування та судовий розгляд щодо яких здійснюється в інших кримінальних провадженнях, розробили злочинний план, яким передбачалося для досягнення військово-політичних цілей рф, що на думку співучасників були прямо пов`язані із необхідністю незаконної окупації та подальшої анексії АР Крим, м. Севастополя та південно-східних регіонів України, поряд із застосуванням політичних, дипломатичних, економічних та інформаційних заходів, використання протестного потенціалу населення південно-східних регіонів України для організації сепаратистських референдумів, спрямованих на порушення територіальної цілісності України.

Вказаний план у повній мірі відповідав та був розроблений з урахуванням принципів та підходів, викладених у виступі начальника зс рф ОСОБА_6 перед академією військових наук рф з доповіддю про гібридну війну в лютому 2013 року, яка у подальшому отримала назву « ІНФОРМАЦІЯ_2 », де зазначалося, що з метою досягнення цілей повинна надаватися перевага невоєнним заходам (політичним, економічним, інформаційним, гуманітарним), які застосовуються з використанням протестного потенціалу населення, інформаційним протиборством та воєнним заходам прихованого характеру.

У подальшому, з грудня 2013 року до лютого 2014 року, для забезпечення схвалення та підтримки громадянами рф і мешканцями південно-східних регіонів України злочинних діянь, направлених на порушення суверенітету і територіальної цілісності України та встановлення впливу і вагомості рф на світовій арені, представники влади та збройних сил рф, на виконання спільного злочинного плану, організували із застосуванням засобів масової інформації розпалювання в Україні національної ворожнечі шляхом ведення інформаційно-пропагандистської підривної діяльності.

Так, із грудня 2013 року за допомогою різних видів медіа-ресурсів рф здійснювалось викривлення подій Революції Гідності, вказувалося на хибність європейського вектору розвитку зовнішніх відносин України. При цьому шляхом перекручування, постійного нав`язування хибного тлумачення, компонування інформації для зміни свідомості та ставлення громадян рф і місцевих мешканців південно-східних регіонів України щодо дійсності та значення подій, які насправді відбувалися в Україні, представники опозиційних до тодішнього політичного режиму в Україні сил висвітлювалися як прихильники радикально націоналістичних поглядів, учасники національно-визвольного руху середини ХХ століття (ОУН, УПА) - як прибічники та послідовники фашизму, пропагувалась їх неповноцінність за ознаками ідеологічних та політичних переконань.

Одночасно за допомогою засобів масової інформації здійснювалося спотворення свідомості частини населення України з метою зміни світоглядних основ, зародження сумніву в необхідності та доцільності спільного існування в рамках самостійної, унітарної, суверенної держави Україна з європейським вектором розвитку, підбурювання до міжетнічних конфліктів, розпалювання сепаратистських настроїв серед населення окремих регіонів України (АР Крим і м. Севастополя та південно-східних областей), провокування національних зіткнень, формування хибного образу частини українського населення як «націонал-фашистів», які мають інші духовні та моральні цінності, пропагують культ насильства та знущання над російськомовним населенням України.

Ураховуючи, що територія АР Крим та м. Севастополя мала найбільше військово-стратегічне значення для представників влади та збройних сил рф серед інших територій України, які були об`єктом їх злочинного посягання, а також те, що на вказаній території дислокувалися підрозділи чорноморського флоту російської федерації, що сприяло найбільш прихованому використанню регулярних військ збройних сил рф поряд з іншими елементами гібридної війни, а тому її ведення проти України співучасники злочинного плану вирішили розпочати з території півострова Крим.

Також, представниками влади і збройних сил рф вчинялися дії щодо зміни меж території та державного кордону України на іншій території держави.

У березні - квітні 2014 року в м. Донецьк та інших населених пунктах Донецької області розпочалася збройна агресія Російської Федерації шляхом неоголошених та прихованих вторгнень підрозділів збройних сил та інших силових відомств російської федерації, організації та підтримки терористичної діяльності та діяльності, направленої на окупацію Донецької області та порушення територіальної цілісності України.

В окремих містах та районах Донецької області представниками силових структур рф всупереч законодавству України 11 травня 2014 року організовано та проведено незаконний референдум з питання «Про підтримку акту про державну самостійність Донецької народної республіки», за результатами якого 12.05.2014 проголошено створення незаконного псевдодержавного утворення «Донецька народна республіка» (далі -¬ «ДНР»).

З метою забезпечення діяльності самопроголошеної «ДНР» представниками Російської Федерації з числа своїх громадян та місцевого населення Донецької області сформовані підрозділи політичного (так звані «органи державної влади «ДНР») та силового блоків (до складу яких увійшли представники так званих правоохоронних органів та незаконних збройних формувань), які мали стабільний склад лідерів, підтримували між собою тісні стосунки, забезпечували централізоване підпорядкування учасників політичного та силового блоку лідерам організації, а також розробили план злочинної діяльності та чіткий розподіл функцій учасників щодо його досягнення.

В результаті вищезазначених подій значна кількість території та населених пунктів Донецької області протягом квітня-вересня 2014 року опинилась під контролем регулярних з`єднань і підрозділів збройних сил та інших військових формувань російської федерації, підпорядкованих і скеровуваних ними російських радників та інструкторів, російської федерації на території Донецької області так званої «ДНР», які Законом України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» № 2268-VIII від 18.01.2018, Постановою Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» № 254-VIII від 17.03.2015 та Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» № 1680-VII від 16.09.2014 визнані тимчасово окупованими територіями, а органи державної та місцевої влади України та бюджетні установи, згідно з Постановою Кабінету Міністрів України № 595 від 07.11.2014, припинили свою діяльність на вказаних територіях та переміщені на підконтрольну органам державної влади України територію.

19.02.2022 керівництвом рф в умовах триваючого міжнародного збройного конфлікту в порушення положень ст. 51 Женевської конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949, ст. 23 Гаазької конвенції про закони та звичаї війни на суходолі від 18.10.1907, Загальної декларації про права людини, ст. 36 Конвенції про права дитини, Європейської конвенції про здійснення прав дітей, ст. ст. 30, 30-1 Закону України «Про охорону дитинства» на тимчасово окупованій території Донецької області оголошено примусову загальну мобілізацію громадян України, які мешкають на тимчасово окупованій території Донецької області, в тому числі неповнолітніх, для участі у військових діях, спрямованих проти держави Україна.

Всупереч вказаним нормам міжнародного гуманітарного права президент Російської Федерації ОСОБА_7 , а також інші невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади рф, діючи всупереч вимогам п. п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (ХХV) від 21.12.1965 № 2131 (ХХ), від 14.12.1974 № 3314 (ХХІХ), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну проти України, а саме віддали наказ на вторгнення підрозділів зс рф на територію України.

Так, 24.02.2022, на виконання вищевказаного наказу, військовослужбовці збройних сил російської федерації, шляхом збройної агресії, з погрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, незаконно вторглась на територію Україну через державні кордони України в Автономній республіці Крим, Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та здійснила збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, та здійснили окупацію частин вказаної території, чим вчинили дії з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.

Указом Президента України ОСОБА_16 24.02.2022 № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України.

25.02.2022 для запобігання загрози життю та здоров`ю працівників поліції начальником ГУНП в Донецькій області підписано наказ №330 про визначення тимчасового місця служби працівників окремих підрозділів ГУНП в Донецькій області, зокрема, тимчасовим місцем несення служби особового складу відділу поліції № 1 Маріупольського РУП ГУНП в Донецькій області визначено Покровське РУП ГУНП в Донецькій області у місті Покровськ Донецької області.

Незважаючи на це, ОСОБА_5 , достеменно знаючи про вказівку керівництва щодо передислокації відділу поліції, діючи умисно, з метою переходу на бік ворога - окупаційної влади рф та так званої «ДНР», залишився у селищі міського типу Мангуш Донецької області.

У період із 02.03.2022 по 05.03.2022 збройні сили рф, шляхом збройної агресії та бойових дій, діючи спільно з підконтрольними їм воєнізованими підрозділами представників так званої «ДНР», захопили та здійснили тимчасову окупацію територію селища міського типу Мангуш Маріупольського району Донецької області.

ОСОБА_5 , достовірно знаючи, що на території України введено режим воєнного стану, з 07 по 17 березня 2022 року (точна дата та час досудовим розслідуванням не встановлена), діючи умисно, з метою переходу на бік ворога, пройшов співбесіду/перевірку у приміщення захопленого відділу поліції № 4 Маріупольського РУП ГУНП в Донецькій області за адресою: Донецька область, Маріупольський район, смт. Мангуш, вул. Тітова, 63 з представниками так званої «ДНР», які є частиною окупаційної адміністрації рф на предмет переходу на сторону окупанта та у подальшому добровільно вступив на службу до незаконного окупаційного правоохоронного органу «Першотравневого районного отдела МВД ДНР».

Таким чином, ОСОБА_5 , зрадивши Українському народові, діючи умисно, на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України розпочав свою діяльність в інтересах ворога, а саме, виконуючи обов`язки представника незаконного правоохоронного органу на території смт. Мангуш Маріупольського району Донецької області та у подальшому у місті Маріуполь Донецької області здійснював патрулювання території смт. Мангуш, виїзди за місцем мешкання цивільних осіб за викликами та щодо можливих правопорушень, ніс службу з представниками окупаційної влади здійснюючи перевірку та огляд транспортних засобів, пасажирів, схиляє працівників відділу поліції № 1 Маріупольського РУП ГУНП в Донецькій області та інших до переходу на бік ворога.

Продовжуючи виконувати свій злочинний умисел, спрямований на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, у невстановлений досудовим розслідуванням час ОСОБА_5 присягнув на вірність так званій «Донецкой народной республике», що є частиною окупаційної адміністрації російської федерації.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, - державній зраді, тобто діянні умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, шляхом переходу на бік ворога в період збройного конфлікту в умовах воєнного стану.

Обставинами, що дають підстави підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України є наявність в матеріалах досудового розслідування достатніх об`єктивних доказів.

Слідчий зазначає, у кримінальному провадженні № 0000723 зібрано докази, які дають достатні підстави підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі.

У зв`язку із невстановленням місця перебування ОСОБА_5 , що позбавило орган досудового розслідування можливості вручити йому письмове повідомлення про підозру у день його складення, зазначене повідомлення 03.09.2022 та та повістки про виклик, відповідно до вимог ч. 1 ст. 278, 111, 135 КПК України опубліковані в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, а саме: газета Кабінету міністрів України «Урядовий кур`єр» та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Копію повідомлення про підозру вручено під підпис захиснику за призначенням - адвокату ОСОБА_4 .

Також, на адресу проживання підозрюваного у строк визначений законодавством скерувались повістки про виклик підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо необхідності явки останньої до органу досудового розслідування на 01.09.2022 о 10 год. 30 хв., на 12.09.2022 о 11 год. 30 хв., на 13.09.2022 о 11 год. 30 хв., на 14.09.2022 о 11 год. 30 хв.

Проте, у визначений час підозрюваний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не з`явився, жодних звернень щодо неможливості явки до органу досудового розслідування не скерував.

Постановою старшого слідчого Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_3 підозрюваного ОСОБА_5 оголошено в розшук та зупинено досудове розслідування на підставі п. 2 ч. 1 ст. 280 КПК України. Розшук підозрюваного ОСОБА_5 доручено здійснювати оперативним працівникам Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України.

Відповідно до відповіді Департаменту внутрішньої безпеки Націлнальної поліції України заведено оперативно-розшукову справу категорії «Розшук» № 30/42/2022 від 23.09.2022 року відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Крім того, ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 20.09.2022 у справі № 757/25251/22-к, надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування стосовно нього запобіжнього заходу у вигляді тримання під вартою.

На даний час у кримінальному провадженні проведено всі можливі слідчі, а також негласні слідчі (розшукові) дії, спрямовані на встановлення усіх суттєвих обставин та доведення вини ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Зібрані під час досудового розслідування докази є достатніми для складання обвинувального акту, однак завершити досудове розслідування не виявляється за можливе, оскільки підозрюваний ОСОБА_5 переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України - у селищі міського типу Мангуш, Маріупольський район, Донецької області та обіймає посаду у т.з. «старшого следователя СО Ильичевского РО Мариупольського ГУ МВД ДНР», з метою ухилення від кримінальної відповідальності, що підтверджується матеріалами досудового розслідування.

Слідчий ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримала клопотання, просить задовольнити.

Захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання вказавши на незаконності його та безпідставності, при цьому вказавши на необґрунтованості пред`явленої підозри.

Слідчий суддя, заслухавши думку сторін кримінального провадження, вивчивши матеріали, якими клопотання обґрунтовується, приходить до наступного.

Судовим розглядом встановлено, що Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000723 від 14.09.2022, в якому старшому слідчому слідчого відділення відділу поліції №1 Маріупольського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області ОСОБА_5 , повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Слідчий вказує, що у кримінальному провадженні № 0000723 складено ОСОБА_5 повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

У зв`язку із невстановленням місця перебування ОСОБА_5 , що позбавило орган досудового розслідування можливості вручити йому письмове повідомлення про підозру у день його складення, зазначене повідомлення 03.09.2022 та повістки про виклик, відповідно до вимог ч. 1 ст. 278, 111, 135 КПК України опубліковані в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, а саме: газета Кабінету міністрів України «Урядовий кур`єр» та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Копію повідомлення про підозру вручено під підпис захиснику за призначенням - адвокату ОСОБА_4 .

Також, на адресу проживання підозрюваного у строк визначений законодавством скерувались повістки про виклик підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо необхідності явки останньої до органу досудового розслідування на 01.09.2022 о 10 год. 30 хв., на 12.09.2022 о 11 год. 30 хв., на 13.09.2022 о 11 год. 30 хв., на 14.09.2022 о 11 год. 30 хв.

Проте, у визначений час підозрюваний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не з`явився, жодних звернень щодо неможливості явки до органу досудового розслідування не скерував.

Постановою старшого слідчого Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_3 підозрюваного ОСОБА_5 оголошено в розшук та зупинено досудове розслідування на підставі п. 2 ч. 1 ст. 280 КПК України. Розшук підозрюваного ОСОБА_5 доручено здійснювати оперативним працівникам Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України.

Так, у відповідності до вимог ст. 297-1 КПК України, спеціальне досудове розслідування (in absentia) здійснюється згідно із загальними правилами досудового розслідування, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цієї глави, на підставі ухвали слідчого судді у кримінальному провадженні, зокрема, щодо злочинів передбачених частинами 2-5 статті 191 КК України стосовно підозрюваного, крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності та оголошений у міждержавний та/або міжнародний розшук, чи який понад шість місяців переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або стосовно якого наявні фактичні дані, що він перебуває за межами України, на тимчасово окупованій території України або в районі проведення антитерористичної операції.

Згідно з ч. 1 ст. 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Водночас, положеннями ст. 297-5 КПК України передбачено, що повістки про виклик підозрюваного у разі здійснення спеціального досудового розслідування надсилаються за останнім відомим місцем його проживання чи перебування та обов`язково публікуються в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційних веб-сайтах органів, що здійснюють досудове розслідування. З моменту опублікування повістки про виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження підозрюваний вважається належним чином ознайомленим з її змістом.

Окрім того, відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), а від так слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Так, перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя приходить до висновку, що дані які вказують на її обґрунтованість, які навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, підтверджується долученими до матеріалів клопотання даних, а саме:

1. протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 11.04.2022;

2. протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 11.04.2022;

3. протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 29.04.2022;

4. протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 03.06.2022;

5. протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 07.06.2022;

6. протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 07.06.2022;

7. протоколом огляду від 07.06.2022;

8. протоколом огляду від 16.06.2022;

9. протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 16.07.2022;

10. протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 16.07.2022;

11. протоколом огляду відеозапису від 16.07.2022;

12. протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 19.07.2022;

13. протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 19.07.2022;

14. протоколом огляду відеозапису від 19.07.2022;

15. протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 19.07.2022;

16. протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 19.07.2022;

17. протоколом огляду відеозапису від 19.07.2022;

18. протоколом огляду від 23.08.2022 та стенограмою до нього;

19. висновком службового розслідування за фактом неприбуття окремих працівників Маріупільського РУП ГУНП в Донецькій області та підпорядкованих йому відділів поліції до визначеного місця дислокації - Покровського РУП ГУНП в Донецькій області від 13.06.2022;

20. матеріалами виконання та рапортами оперативних підрозділів доручень слідчого;

21. а також іншими матеріалами кримінального провадження, які у своїй сукупності надають підстави стверджувати щодо вчинення ОСОБА_5 інкриміновано злочину.

Відповідно до відповіді Департаменту внутрішньої безпеки Націлнальної поліції України заведено оперативно-розшукову справу категорії «Розшук» № 30/42/2022 від 23.09.2022 року відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Крім того, ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 20.09.2022 у справі № 757/25251/22-к, надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування стосовно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Будь-яких відомостей, що ОСОБА_5 перебуває у полоні в представників так званих «лнр», «днр», або представників окупаційної адміністрації російської федерації у органу досудового розслідування немає.

Матеріалами кримінального провадження повністю підтверджується факт умисного переховування підозрюваного ОСОБА_5 від органів досудового розслідування, наявність можливостей знищити, сховати або спотворити будь-які із речей, документів, електронних носіїв інформації, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; можливостей з метою переховування від слідства та суду, використовувати майновий стан; а також з метою перешкодити спробам підозрюваного незаконно впливати на свідків, експертів та спеціалістів у цьому кримінальному провадженні, ураховуючи тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винним у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він підозрюється, та особу підозрюваного.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав, визначених ст. 297-1, 297-2, 297-4 КПК України, для задоволення клопотання сторони обвинувачення про надання дозволу на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000723 від 14.09.2022 відносно ОСОБА_5 , а відтак клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 3, 9, 22, 42, 297-1, 297-3, 297-4, 376 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання старшого слідчого другого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_3 про здійснення спеціального досудового розслідування відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Надати дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000723 від 14.09.2022 відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , старшого слідчого слідчого відділення відділу поліції №1 Маріупольського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області, в званні «лейтенанта поліції», уродженця с. Дем`янівна Першотравневого району Донецької області, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1