Справа № 308/2176/23
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

03.04.2023 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретарки судових засідань ОСОБА_4 ,

та учасників судового провадження : захисника підозрюваного ОСОБА_5 ,

адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/63/23, за апеляційною скаргою, яку подав адвокат ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 лютого 2023 року, задоволено клопотання старшого слідчого СВ Ужгородського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_7 (далі -слідчий), погоджене прокурором, у кримінальному провадженні за №0000006, внесеному 16.01.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР), за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, та застосовано відносно підозрюваного

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Виноградів, проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, працює у ТОВ «Бакарне», пекарем, із середньою освітою, не одруженого, раніше не судимого,

запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 10.04.2023 включно з визначенням застави у розмірі сімсот прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 1 878 800,00 грн (один мільйон вісімсот вісімдесят вісім тисяч вісімсот гривень).

У разі внесення застави на підозрюваного ОСОБА_5 покладено такі обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу; не відлучатися із населеного пункту, в якому він фактично проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

З матеріалів клопотання убачається, що 10 лютого 2023 року, до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області звернувся слідчий з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 . Відповідно до клопотання, органом досудового розслідування ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 332 КК України, тобто в організації незаконного переправлення осіб призовного віку від 18 до 60 років, яким обмежено виїзд за межі України, всупереч обмеженням, встановленим Законом України «Про правовий режим воєнного стану», з корисливих мотивів, яке, відповідно до ст. 12 КК України, віднесено до тяжких злочинів, і за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 9 років. Слідчий у клопотанні також зазначає, що досудовим розслідуванням здобуті докази у підтвердження підозри, на підставі яких 09.02.2023 ОСОБА_5 у порядку ст. 208 КПК України було затримано, а 10.02.2023 ОСОБА_5 була висунута підозра, що необхідність у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 викликана метою забезпечення виконання підозрюваним належної процесуальної поведінки та покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим п. п. 1 - 5 ч.1 ст. 177 КПК України. В обґрунтування наявності ризиків слідчий зазначає, що підозрюваний ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, усвідомлюючи тяжкість і невідворотність покарання за вчинення тяжкого злочину, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема, підшукуючи осіб, що можуть надати вигідні для нього неправдиві показання; вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжувати кримінальне правопорушення, в якому підозрюється. Слідчий у клопотанні також зазначає, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, та не досягне мети застосування запобіжного заходу у кримінальному провадженні. Враховуючи викладене, тяжкість та специфіку кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , дані про особу підозрюваного, з метою забезпечення виконання процесуальних обов`язків та запобігання наведеним у клопотанні ризикам, слідчий просить відносно підозрюваного ОСОБА_5 обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

В ухвалі слідчий суддя вказує на те, що у провадженні Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області знаходиться кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, що при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_5 береться до уваги наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому злочину, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 , у разі визнання його винуватим, оскільки кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 332 КК України, відповідно до ст. 12 КК України, віднесено до тяжких злочинів, а у разі доведення вини ОСОБА_5 йому загрожує покарання у виді позбавлення волі строком від 7 до 9 років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна. Разом з тим, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання та додані до нього докази також дійшов висновку про те, що досудовим розслідуванням здобуті докази у підтвердження підозри, на підставі яких 09.02.2023 ОСОБА_5 у порядку ст. 208 КПК України було затримано, а 10.02.2023 ОСОБА_5 висунута підозра, про доведеність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: підозрюваний ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може: переховуватися від органів досудового розслідування та судуоскільки ОСОБА_5 проживає у прикордонному району, підозрюється в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України порадами, вказівками та наданням засобів групою осіб, вчиненому з корисливих мотивів, а відтак будучи обізнаним у можливих способах перетину державного кордону, зокрема поза межами пунктів пропуску, може покинути територію України та переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду за кордоном; впливати на свідків у кримінальному провадженні, враховуючи те, що свідки у кримінальному провадженні ще не допитані судом, а отже не виключено, що підозрюваний може незаконно впливати на них; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється. Вищезазначені обставини в їх сукупності дають слідчому судді підстави вважати, що слідчим доведено належними та допустимими доказами недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні. Тому, з огляду на вищенаведене, слідчий суддя дійшов висновку, що для убезпечення вищезазначених ризиків щодо підозрюваного ОСОБА_5 необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та визначити заставу. Визначаючи розмір застави слідчий суддя взяв до уваги тяжкість кримінального правопорушення, ступінь ризиків, дані про особу підозрюваного, вчинення діяння в умовах воєнного стану, те, що за вчинені діяння підозрюваний міг отримувати значну суму коштів, і дійшов висновку, що за даних обставин має місце виключний випадок, тому визначив заставу в розмірі 700 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, який відповідає 1 878 800,00 грн (один мільйон вісімсот вісімдесят вісім тисяч вісімсот гривень).

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 вказує на те, що оскаржувана ухвала слідчого судді є необґрунтованою, незаконною, такою, що підлягає скасуванню. Зазначає що слідчий суддя не врахував те, що вказані у клопотанні слідчого ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не підтверджені жодними належними доказами. На переконання апелянта, слідчим у клопотанні про застосування запобіжного заходу не обґрунтовується неможливість запобігання вказаним у клопотанні ризикам шляхом застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів. Окрім цього, адвокат зазначає, що слідчим суддею залишено поза увагою те, що ОСОБА_5 раніше не судимий, за місцем постійного проживання характеризується позитивно, має постійне місце роботи. Просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою щодо підозрюваного ОСОБА_5 обрати більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із ізоляцією від суспільства.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, пояснення учасників судового провадження: захисника підозрюваного ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга адвоката ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню.

Апеляційна скарга розглядається за відсутності підозрюваного ОСОБА_5 та прокурора, неявка яких, з огляду на положення ст. 405 КПК України, не перешкоджає її розгляду. При цьому, береться до уваги, що: підозрюваний та прокурор належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги; підозрюваний не подавав заяви про відкладення розгляду апеляційної скарги на інший день; стороною захисту не заявлялось клопотання про бажання підозрюваного брати участь у розгляді апеляційної скарги і його явка у судове засідання не визнавалась обов`язковою; захисник ОСОБА_6 , який подав апеляційну скаргу в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 , не заперечував щодо розгляду апеляційної скарги без участі як підозрюваного, так і прокурора.

При оцінці заяви першого заступника керівника Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_8 про відкладення розгляду апеляційної скарги на інший день, оскільки прокурор ОСОБА_9 перебуває на лікарняному, апеляційний суд бере до уваги те, у підтвердження факту перебування прокурора ОСОБА_9 на лікарняному до заяви не додано жодних доказів, і при цьому не обґрунтовано неможливості взяти участь у розгляді апеляційної скарги інших прокурорів, які входять до групи прокурорів, що здійснюють процесуальне керівництво у цьому кримінальному провадженні. Тому, заява про відкладення розгляду апеляційної скарги визнається необґрунтованою і не береться до уваги.

При оцінці доводів апеляційних скарг та прийнятті судового рішення апеляційний суд бере до уваги приписи таких нормативно-правових актів.

Відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді місцевого суду про те, що клопотання про обрання запобіжного заходу подано до суду в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування і відповідає вимогам ст. ст. 183, 184 КПК України, ґрунтується на вимогах закону та змісті викладених у ньому доводів.

При цьому, колегія суддів бере до уваги те, що у провадженні старшого слідчого СВ Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області знаходиться кримінальне провадження, внесене 16.01.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000006, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, процесуальне керівництво в якому здійснюється прокурорами Ужгородської окружної прокуратури.

З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що участь у розгляді клопотання брали підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_6 , що свідчить про дотримання слідчим суддею вимог, передбачених ст. 193 КПК України.

Належним чином умотивованим, таким, що узгоджується з вимогами КПК України, колегія суддів вважає й висновок слідчого судді про те, що орган досудового розслідування довів, що підозра ОСОБА_5 у вчиненні передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України кримінального правопорушення є обґрунтованою. Указаний висновок підтверджується доданими до клопотання та наявними в матеріалах судового провадження доказами, зокрема: протоколами пред`явлення особи та речей для впізнання за фотознімками, протоколом затримання підозрюваного, показаннями свідків, протоколами огляду місця події та іншими матеріалами кримінального провадження. Визнавши ці докази достатніми, слідчий за погодженням із прокурором виніс щодо ОСОБА_5 повідомлення про підозру в скоєнні кримінального правопорушення, копія якого 10 лютого 2023 року вручена ОСОБА_5 з дотриманням вимог ст. 278 КПК України. Колегія суддів вважає, що факти та обставини, за яких, відповідно до повідомлення про підозру, скоєно злочинні діяння, давали підстави слідчому судді дійти висновку про обґрунтованість висунутої щодо ОСОБА_5 підозри. Погоджуючись з указаним висновком, колегія суддів також бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену в п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, п. 32, Series A, N 182). При цьому, колегія суддів доходить висновку про те, що додані до клопотання матеріали (докази) підтверджують обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення, а також підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити кримінальне правопорушення. Разом із тим, колегія суддів зазначає, що висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінальних проваджень.

Окрім цього, береться до уваги і те, що обґрунтованість підозри ОСОБА_5 сторонами кримінального провадження не оспорюється, про що свідчать як доводи апеляційної скарги, так і надані захисником пояснення під час розгляду апеляційної скарги.

Крім того, колегія суддів обґрунтованим визнає й висновок слідчого судді про те, що існують передбачені ст. 177 КПК України ризики, зокрема, ризики того, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, з метою уникнення кримінальної відповідальності, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити те, в якому підозрюється. Указаний висновок ґрунтується на наданих слідчому судді доказах та узгоджується з вимогами закону, апеляційним судом визнається доведеним та належним чином умотивованим, тому доводи апеляційної скарги захисника про те, що наявність вказаних у клопотанні слідчого ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не підтверджено належними доказами, - відхиляються як такі, що не знайшли свого підтвердження.

При оцінці вказаних доводів апеляційної скарги захисника та прийнятті судового рішення, колегія суддів бере до уваги й те, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, усвідомлюючи наслідки, які можуть для нього настати за вчинення діяння, яке йому інкримінується (йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 9 років із позбавленням права обіймати певні посади та займатися певною діяльністю на строк до 3 років з конфіскацією майна), із метою уникнення від кримінальної відповідальності, може допустити такі діяння, які передбачені ст. 177 КПК України як ризики протиправної поведінки. У зв`язку з наведеним, колегія суддів дійшла висновку про те, що потреби органу досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права та свободи підозрюваного як застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. При цьому, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дав належну оцінку й наявним у матеріалах справи даним про особу підозрюваного (раніше не судимий, має постійне місце проживання, за яким позитивно характеризується, а також постійне місце роботи).

З огляду на доведеність вищенаведених ризиків, колегія суддів доведеними слідчим та прокурором вважає і доводи клопотання про те, що інші, більш м`які, запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного і будуть недостатньо ефективними для запобігання вищенаведеним ризикам. При оцінці доводів апеляційної скарги захисника в цій частині та прийнятті судового рішення, колегія суддів доходить висновку про те, що слідчим суддею обґрунтовано взято до уваги тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 цього Кодексу, віднесено до тяжких злочинів, дані про особу підозрюваного ОСОБА_5 , у тому числі ті на які вказується в апеляційній скарзі, мотив та спосіб вчинення інкримінованого йому діяння.

З огляду на наведене, доводи апеляційної скарги про відсутність ризиків, які передбачені ст. 177 КПК України, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження та повністю спростовуються доданими до клопотання матеріалами, які слідчий суддя дослідив під час розгляду клопотання, дав їм належну оцінку і дійшов вірного висновку про необхідність застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому, належним чином умотивувавши такий.

Із цих підстав, такими, що не вливають на висновки слідчого судді про наявність передбачених п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків та неможливість їх запобіганню шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, - апеляційний суд визнає і посилання сторони захисту на відомості про особу підозрюваного, зокрема те, що підозрюваний ОСОБА_5 є раніше не судимий, має постійне місце проживання, за яким позитивно характеризується, та має постійне місце роботи.

Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів доходить висновку про те, що слідчим суддею щодо підозрюваного ОСОБА_5 обґрунтовано обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки існують ризики невиконання ним своїх процесуальних обов`язків, переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження того, в якому підозрюється, у зв`язку з чим, інший, менш суворий, запобіжний захід не зможе запобігти вищевказаним ризикам перешкоджання кримінальному провадженню.

Тому, доводи апеляційної скарги захисника про можливість застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу, не пов`язаного з ізоляцією від суспільства, апеляційний суд відхиляє, визнавши їх такими, що не підлягають задоволенню.

При цьому, апеляційний суд бере до уваги те, що в матеріалах судового провадження відсутні і стороною захисту не надано доказів, зокрема висновків лікарів чи інших документальних підтверджень, які б свідчили про наявність у ОСОБА_5 таких захворювань, які перешкоджають триманню його під вартою, оскільки тримання під вартою може негативно відобразитись на стані його здоров`я.

Разом із тим, прийнявши обґрунтоване рішення про необхідність застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя залишив поза увагою вимоги ч. 3 ст. 183 КПК України, якою встановлено, що слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під варту зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Визначаючи заставу в розмірі 700 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі не взяв до уваги положення ч. 5 ст. 182 КПК України та фактично не навів наявність даних про виключність випадку для встановлення застави саме у такому розмірі, формально пославшись на обставини кримінального правопорушення, ступінь ризиків, дані про особу підозрюваного, вчинення діяння в умовах воєнного стану, те, що за вчинені діяння підозрюваний міг отримувати значні грошові кошти, і на те, що застава у межах, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України не здатна забезпечити виконання ОСОБА_5 покладених на нього обов`язків.

При оцінці доводів апеляційної скарги захисника у цій частині та прийнятті судового рішення, колегія суддів бере до уваги матеріали судового провадження, у яких відсутні дані, які б приводили до висновку про те, що фактичні обставини, за яких ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, характер інкримінованих йому діянь, майновий та сімейний стан підозрюваного, інші вказані вище дані про його особу, наявність передбачених ст. 177 КПК України ризиків, свідчать про те, що за вказаних обставин має місце такий виключний випадок, який би свідчив про необхідність визначення застави саме у розмірі 700 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. При цьому колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що твердження слідчого судді, викладені у судовому рішенні, про те, що за вчинені діяння підозрюваний міг отримувати значні грошові кошти, є припущенням, на наявність даних у підтвердження зазначеного слідчий не посилається у клопотанні. Не посилається сторона обвинувачення у клопотанні, а прокурор не посилався у суді першої інстанції на дані про особу підозрюваного, які можуть призвести до висновку про обґрунтованість застави в розмірі 700 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. Органом досудового розслідування до матеріалів за клопотанням не приєднано і даних про особу підозрюваного у підтвердження матеріального та фінансового стану ОСОБА_5 , а у клопотанні не міститься даних щодо матеріального та фінансового стану підозрюваного. Вказане свідчить про неповноту та поверховість слідчого при проведенні перевірки та вмотивуванні відомостей щодо особи підозрюваного. При оцінці доводів апеляційної скарги сторони захисту та прийнятті судового рішення апеляційний суд бере до уваги і те, що слідчим суддею суду першої інстанції не з`ясовувались питання пов`язані з матеріальним та фінансовим станом підозрюваного. Окрім того, колегія суддів зазначає, що як слідчим, так і слідчим суддею вказується на специфіку кримінального правопорушення, при цьому не конкретизується у чому саме полягає специфіка цього кримінального правопорушення.

Тому, дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що встановлений ОСОБА_5 розмір застави є завідомо непомірним для нього, у зв`язку з чим визначення слідчим суддею застави в розмірі 700 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 1878800,00 гривень, визнається незаконним та необґрунтованим.

На підставі вищенаведеного, колегія суддів вважає, що визначений підозрюваному ОСОБА_5 розмір застави 700 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, є завідомо непомірним для ОСОБА_5 , ухвала слідчого судді, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, підлягає скасуванню з постановленням нової.

При постановленні нової ухвали, колегія суддів враховує наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні передбаченого ч. 3 ст. 332 КПК України кримінального правопорушення в умовах воєнного стану, те, що існують передбачені ст. 177 КПК України ризики, зокрема, ризики того, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, з метою уникнення кримінальної відповідальності, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином чи вчиняти інші кримінальні правопорушення, а також те, що інші, більш м`які, запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного і будуть недостатньо ефективними для запобігання вищенаведеним ризикам, і вважає за необхідне застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

При визначені розміру застави, колегія суддів бере до уваги обставини кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного ОСОБА_5 раніше не судимий, має постійне місце проживання, за яким позитивно характеризується, та місце роботи (працює пекарем), позицію Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сума застави повинна визначатись тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави у випадку ухилення від слідства та суду чи здійснення інших дій, які кримінальним процесуальним законом визначені як ризики, буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу бажання порушувати покладені на неї процесуальні обов`язки, та вважає, що в даному випадку таки має місце виключний випадок і застава в межах, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України не буде достатньою для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та запобігання встановленим ризикам.

При цьому, на переконання апеляційного суду розмір застави підозрюваному у вчиненні тяжкого злочину ОСОБА_5 у межах, передбачених п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, - 150 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, буде справедливим, здатним забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_5 , а також не порушуватиме права підозрюваного ОСОБА_5 , оскільки відсутні підстави вважати його завідомо непомірним для нього.

З огляду на вищенаведене, апеляційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню, ухвала слідчого судді скасуванню з постановленням нової, якою погоджене прокурором клопотання слідчого підлягає задоволенню, із застосуванням щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням застави - 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 402600 гривень, та покладенням на підозрюваного ОСОБА_5 передбачених п. п. 1-3, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України процесуальних обов`язків.

Строк дії ухвали та передбачені п. п. 1-3, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язки на підозрюваного ОСОБА_5 покладаються у межах строку досудового розслідування, а саме до 10.04.2023.

Керуючись ст. ст. 176-179, 183, 194, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу, яку подав адвокат ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 , задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 лютого 2023 року, якою задоволено погоджене з прокурором клопотання слідчого у кримінальному провадженні № 0000006, внесеному 16.01.2023, та застосовано відносно підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, ОСОБА_5 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 10.04.2023 включно, з визначенням застави у розмірі сімсот прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 1 878 800,00 грн (один мільйон вісімсот вісімдесят вісім тисяч вісімсот гривень), - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою погоджене прокурором клопотання старшого слідчого СВ Ужгородського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 задовольнити.

Обрати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 , передбачених КПК України обов`язків 150 (сто п`ятдесят ) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 402600 (чотириста дві тисячі шістсот) гривень.

Роз`яснити, що підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у визначеному в ухвалі розмірі.

У разі внесення застави на підозрюваного ОСОБА_5 покласти такі обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за кожною вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Визначити строк дії ухвали до 10 квітня 2023 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: