Справа № 386/173/23
Провадження № 1-кс/386/63/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про арешт майна

10 лютого 2023 року смт. Голованівськ

Слідчий суддя

Голованівського районного суду

Кіровоградської області ОСОБА_1

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СВ Голованівського РВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_3 погодженне прокурором Благовіщенського відділу Голованівської окружної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна в кримінальному провадженні № 0000096 від 08.02.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.

Клопотання направлено до суду поштою 10 лютого 2023 о 11 год. 37 хв.

Перевіривши надані матеріали клопотання, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, у рамках якого було подано клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах -

В С Т А Н О В И В

Слідчий слідчого відділення Голованівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області ОСОБА_3 за погодження з прокурора в рамках кримінального провадження, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000096 від 08.02.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України, звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна.

В обґрунтування клопотання вказав, що в провадженні СВ Голованівського РВП ГУНП в Кіровоградській області перебувають матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000096 від 08 лютого 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.

07.02.2023 року невідома особа в територіальних межах м. Благовіщенське, Голованівського району Кіровоградської області, здійснила незаконну порубку лісових насаджень дерев, а саме породи клену, ясен та акації, чим спричинила матеріальну шкоду.

Виїздом на місце події 07.02.2023 року о 22 годині 06 хвилин по 22 годину 14 хвилин проведено огляд місця події, яке розташоване за адресою по праву сторону вул. Транспорної м. Благовіщенське у східному напрямку до траси «Київ-Одеса», неподалік ПАТ Кіровоградобленерго «Благовіщенський РЕМ».

Під час огляду вище вказаної лісополоси, неподалік від неї на дорозі по вул. Транспорна було виявлено та вилучено:

1) автомобіль марки «ВАЗ» модель «2103» державний номерний знак « НОМЕР_1 », який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 виданому Уманським МРЕВ ДАІ ГУ-УМВС України, належить ОСОБА_5 , та згідно наявних даних перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 ;

2) причіп до автомобіля «ПФ Фермер» державний номерний знак «» НОМЕР_3 », який згідно про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_4 виданому18.12.1963 ТСЦ 3545 України, Кіровоградська область, Благовіщенський район, м. Благовіщенське, належить ОСОБА_7 та згідно наявних даних перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 ;

Вилучені в ході огляду вказані предмети було визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000096, та передано на зберігання до СПД №2 (м. Благовіщенське) Голованівського РВП ГУНП в Кіровоградській області за адресою: Кіровоградська область, Голованівський район, м. Благовіщенське вул. Героїв України 74.

Статею 317 ЦК України встановлено: власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Статею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

В силу ст. 16 КПК позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому КПК України.

Статтею 100 КПК України: речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 КПК України.

Згідно частини 7 статті 237 КПК України: при огляді слідчий, прокурор або за їх дорученням залучений спеціаліст має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення оглянутого місця чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Відповідно до частини 1 статті 167 КПК України тимчасово вилученим майном є фактично позбавлення особи (підозрюваного) можливості користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Згідно з пунктами 3,4 частини 2 статті 167 КПК України тимчасово вилученим майном може бути майно у вигляді речей, документів, грошей, тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони зберегли на собі сліди кримінального правопорушення.

Частина 1 статті 131 КПК України визначає: заходи забезпечення кримінального провадження, зокрема арешт майна, застосовуються з метою досягнення дієвості кримінального провадження.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч.2 статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів та накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Статтею 98 КПК України речовими доказами у кримінальному провадженні є матеріальні об`єкти, які зберегли на собі сліди кримінального правопорушення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій.

Пунктом 11 статті 170 КПК України передбачено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Сукупність наведених норм, їх внутрішній, змістовний зв`язок між собою свідчить, що будь-яка процесуальна дія слідчого судді, прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого, вчинена під час досудового розслідування, має відповідати вищевказаним засадам, як за своєю суттю, так і за формою реалізації, тобто процедурою застосування.

Враховуючи вищевикладене, предмети вилучені стороною обвинувачення під час огляду місця події, мають суттєве значення для виконання фундаментальних завдань кримінального провадження: забезпечення повного, швидкого та неупередженого розслідування судового розгляду, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, всебічного дослідження всіх обставин кримінального провадження, можуть зберігати на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у своїй сукупності має доказове значення для доведеності вини причетних осіб, та є речовими доказами, тому, з метою їх збереження, внаслідок існування реальних обставин, які підтверджують, що незастосування заборони відчуження, розпорядження та користування тимчасово вилученим майном обґрунтовується можливістю знищення, спотворення, приховування предметів, а також настанням інших наслідків, які могли б перешкодити кримінальному провадженню, що не забезпечить дієвості та ефективність досудового розслідування, просив накласти арешт на автомобіль марки «ВАЗ» модель «2103» державний номерний знак « НОМЕР_1 », який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 виданому Уманським МРЕВ ДАІ ГУ-УМВС України, належить ОСОБА_5 , та згідно наявних даних перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 ; причіп до автомобіля «ПФ Фермер» державний номерний знак «» НОМЕР_3 », який згідно про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_4 виданому18.12.1963 ТСЦ 3545 України, Кіровоградська область, Благовіщенський район, м. Благовіщенське, належить ОСОБА_7 та згідно наявних даних перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , із забороною права на відчуження, розпорядження та користування.

В судове засідання слідчий та прокурор не зявилися надали суду письмові заяви про розгляд клопотання без їх участі, просив клопотання задовольнити.

Користувач ОСОБА_6 майна до суду не зявився, подав до суду письмову заяву про розгляд клопотання у його відсутність.

Згідно до вимог ч.1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Вивчивши внесене клопотання, дослідивши додані до клопотання документи та матеріали, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч.1 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно із п.7 ч.2 ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Згідно до ч.1 ст.167 КПК України тимчасово вилученим майном є фактично позбавлення підозрюваного можливості, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Згідно до п.п. 3,4 ч.2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим майном може бути майно у вигляді речей, документів грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом; набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

Згідно ч.ч 1,2 ст.170 КПК України арешт майна є тимчасово позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливість відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим кодексом порядку. Відповідно до вимог цього кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст.94, ст.132, ст.173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину і достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідно до положень ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як зазначено в клопотанні, арешт на майно необхідно накласти оскільки вилучений транспортний засіб має суттєве значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та з метою забезпечення його зберігання та використання як речового доказу у справі.

Слідчий суддя враховує, що згідно ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Як визначено ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

За ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Вирішуючи клопотання слідчий суддя виходить з наступного.

Матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, та зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, з урахуванням вимог ст.98 КПК України є речовими доказами, оскільки містять відомості про вчинення кримінального правопорушення і можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Правовою підставою для арешту зазначеного майна є п.1 ч.2 ст.170 КПК України збереження речових доказів.

Арешт зазначеного майна є розумним та співмірним із завданням кримінального провадження і вищенаведені конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає над приватними інтересами особи, яка є власником зазначеного майна.

Враховуючи вищезазначені положення КПК України, строки подання клопотання про арешт вилученого майна в ході огляду місця від 07.02.2023 року, слідчий суддя вважає, що є обгрунтована необхідність у накладенні арешту на автомобіль марки «ВАЗ» модель «2103» державний номерний знак « НОМЕР_1 », який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 виданому Уманським МРЕВ ДАІ ГУ-УМВС України, належить ОСОБА_5 , та згідно наявних даних перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , та причіп до автомобіля «ПФ Фермер» державний номерний знак «» НОМЕР_3 », який згідно про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_4 виданому18.12.1963 ТСЦ 3545 України, Кіровоградська область, Благовіщенський район, м. Благовіщенське, належить ОСОБА_7 та згідно наявних даних перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 ,до прийняття остаточного рішення по кримінальному провадженню, з метою збереження речових доказів та забезпечення виконання у подальшому судових рішень у кримінальному провадженні.

Керуючись ст.ст. 170-173,309 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання задовольнити повністю.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно в ході огляду місця події 07.02.2023 року, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000096, від 08.02.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, а саме: автомобіль марки «ВАЗ» модель «2103» державний номерний знак « НОМЕР_1 », який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 виданому Уманським МРЕВ ДАІ ГУ-УМВС України, належить ОСОБА_5 , та згідно наявних даних перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , та причіп до автомобіля «ПФ Фермер» державний номерний знак «» НОМЕР_3 », який згідно про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_4 виданому18.12.1963 ТСЦ 3545 України, Кіровоградська область, Благовіщенський район, м. Благовіщенське, належить ОСОБА_7 та згідно наявних даних перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 ,шляхом заборони будь-кому права на їх відчуження, користування та розпорядження -до прийняття остаточного рішення по кримінальному провадженню.

Ухвала про арешт майна виконується слідчим негайно.

Ухвала діє до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала слідчого судді згідно з п. 9 ч. 1 ст.309 КПК України, може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1