У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 183/3347/22

№ 1-і/183/135/22

28 жовтня 2022 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання прокурора Куп`янської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, внесеного 01.11.2021 року до ЄРДР за № 0001059, у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, -

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В :

Згідно до вимог ст. 331 КПК України прокурор Куп`янської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 звернулась до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з клопотанням про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 .

Під час досудового розслідування вказаного провадження ухвалою

слідчого судді стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, який в подальшому продовжено до 10.05.2022 року.

Верховною Радою України прийнято Закон України № 21 11-1X від

03.03.2022 року «Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу

України» та Закону України Про попереднє ув`язнення щодо додаткового

врегулювання забезпечення діяльності правоохоронних органів в умовах

воєнного стану, який набрав чинності.

Відповідно до частини 6 статті 615 КПК України, у разі закінчення строку

дії ухвали суду про тримання під вартою та неможливості розгляду судом

питання про продовження строку тримання під вартою в установленому

законом порядку обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою

вважається продовженим до вирішення відповідного питання судом, але не

більше ніж на два місяці.

Строк тримання під вартою ОСОБА_4 продовжено на підставі ч. 6 ст. 615 КПК України до 10.07.2022 року.

Відповідно до Розпорядження Верховного суду від 18.03.2022 року №11/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність Куп`янського міськрайонного суду Харківської області за Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області. Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06.07.2022 року строк тримання під вартою продовжено до 03.09.2022 року включно.

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02.09.2022 року строк тримання під вартою продовжено до 31.10.2022 року включно.

У вчиненні кримінального правопорушення обґрунтовано обвинувачується: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець селища Солнцево Солнцевського району Курської області Російської Федерації, громадянин України, не працюючий, з середньою освітою, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий: 14.06.2021 року вироком Куп`янського міськрайонного суду Харківської області за ч. 1 ст. 186 КК України до громадських робіт на строк 120 годин; обвинувальний акт відносно якого 30.10.2021 року направлено до Куп`янського міськрайонного суду Харківської області за ч. 1 ст. 122, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України.

ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, яке відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України являється тяжким злочином, за який Законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 6 років.
Метою продовження відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від суду (враховуючи те, що обвинувачений офіційно не працевлаштований, за місцем мешкання не має міцних соціальних зв`язків, тому, перебуваючи не під вартою, останній може покинути межі Харківської області або території України з метою ухилення від кримінальної відповідальності за інкримінований злочин).
У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
2) вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити свою злочинну діяльність, зважаючи на те, що обвинувачений існує за рахунок випадкових заробітків, раніше судимий та неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за злочини проти власності;
3) незаконно впливати на свідків або потерпілого у даному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, спотворивши чи сховавши докази, які на цей час не були вилучені або створення уявних доказів його невинуватості.
Одночасно ці обставини підтверджують недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленим ризикам. Крім того обрати більш м`який запобіжний захід не виявляється можливим, оскільки на теперішній час територія Куп`янського району перебуває під постійними обстрілами, що унеможливлює контроль за процесуальною поведінкою обвинуваченого та значно збільшує вищевказані ризики.

У справі «Геращенко проти України» (рішення від 07.11.2013, пар.99) Європейський суд зазначив, що тривале існування обґрунтованої підозри у вчиненні затриманою особою злочину є обов`язковою і неодмінною умовою (sinequanon) законності її продовжуваного тримання під вартою.
Згідно з пунктом 36 Рішення ЄСПЛ по справі «Москаленко проти України» №37466/04 від 20.08.2010 р. Європейський суд з прав людини зазначив, що орган судової влади неодноразово посилалися на імовірність того, що до заявника може бути застосоване суворе покарання, враховуючи тяжкість злочинів, у скоєнні яких він обвинувачується. У цьому контексті Суд нагадує, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд вважає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.

У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

У п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» №35615/06 від 13.11.2007 Європейський суд з прав людини зазначив, що термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Мета затримання полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання. "Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності зі статтею 5 & 1(c), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Враховуючи, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам, виникла необхідність у продовженні строку тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 .

Відповідно до рекомендацій роботи судів в умовах воєнного стану Ради суддів України, зазначено, що у випадках, коли територіальну підслідність кримінальних правопорушень змінено, а матеріали кримінальних проваджень через військові дії не було передано або передано не в повному обсязі, доцільно орієнтувати суди щодо однакового застосування положень ст. 199 КПК України, відповідно до яких суддя насамперед зобов`язаний перевірити обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик, передбачений ст. 177 КПК України, не зменшився, або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою. До вказаних обставин (ризиків) безумовно належить військова агресія проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку.

Крім того, за умов, коли всім іншим обставинам, які враховуються при вирішенні відповідних клопотань, судом вже була дана оцінка при обранні запобіжного заходу, формалізований підхід окремих судів щодо обов`язковості надання копій матеріалів провадження, інших додатків, які очевидно для суду не можуть бути надані через військові дії, є нічим невиправданим та не відповідає вимогам, зокрема, ст. ст. 2, 7 КПК України.

На підставі вищевикладеного прокурор просить суд продовжити термін дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, у зв`язку з тим, що строк дії запобіжного заходу останньому спливає.

Прокурор в судовому засіданні підтримала клопотання та просила його задовольнити з підстав, зазначених у клопотанні. Також прокурор зазначила, що застосування більш м`яких запобіжних заходів до ОСОБА_4 для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, є недостатніми та недоцільними, оскільки вони не можуть забезпечити виконання ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків.

Захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні просив відмовити в задоволені клопотання, оскільки прокурор не довів наявність вищевказаних ризиків.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав думку захисника.

Дослідивши клопотання, вислухавши обґрунтування прокурора, думку захисника та обвинуваченого, суд прийшов до таких висновків.

Згідно до Указу Президента №64/2022 «Про введення воєнного стану», затвердженого Верховною Радою України 24.02.2022 року № 2102-IX відповідно до пункту 31 частини 1 статті 85 Конституції України та статті 5 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» по всій території України введено воєнний стан у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України.

З 24.02.2022 року по теперішній час на території Харківської області проводяться бойові дії.

Також, Верховною Радою України 03.03.2022 року за № 2111 -IX прийнято Закон України «Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України та Закону України «Про попереднє ув`язнення» щодо додаткового регулювання забезпечення діяльності правоохоронних органів в умовах воєнного стану», який набрав чинності.

Відповідно до частини 5 статті 615 КПК України (в редакції зазначеного Закону), на час дії воєнного стану в разі неможливості проведення судового засідання обраний під час досудового розслідування запобіжний захід у вигляді тримання під вартою вважається продовженим до вирішення відповідного питання у судовому засіданні, але не більше ніж на два місяці.

Також, згідно з положеннями частини 6 статті 615 КПК України, у разі закінчення строку дії ухвали суду про тримання під вартою та неможливості розгляду судом питання про продовження строку тримання під вартою в установленому цим Кодексом порядку обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою вважаться продовженим до вирішення відповідного питання судом, але не більше ніж на два місяці.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 615 КПК України прокурором продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 та на теперішній час останній утримується в ДУ «Харківський слідчий ізолятор».

Відповідно до Розпорядження Верховного Суду № 11/0/9-22 від 18.03.2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Донецької, Харківської та Херсонської областей) змінено територіальну підсудність судових справ Куп`янського міськрайонного суду Харківської області за Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області.

Таким чином суд вважає, що подане прокурором клопотання підсудне Новомосковському міськрайонному суду Дніпропетровської області.

Під час судового розгляду встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, яке віднесене законом до категорії тяжких.

Але прокурор не довів ризики які існують у даному кримінальному провадженні, а саме: прокурор не повідомив де знаходиться дане кримінальне провадження та з яких причин тривалий час воно не розглядається, згідно повідомлення керівника апарату Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області в списку кримінальних справ, які надійшли з Куп`янського міськрайонного суду Харківської області дане кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, відсутнє.
Також суду ОСОБА_4 повідомив, що згоден слухати справу по суті, зобов`язався виконувати всі покладений на нього судом зобов`язання.

У відповідності до рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Фокс, Камбел і Харлі проти Сполученого Королівства», вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення. Тому існують всі підстави вважати підозру ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, обґрунтованою.

Все це, на думку суду, неодмінно свідчить про наявність підстав для застосування запобіжного заходу ОСОБА_4 у виді особистого зобов`язання.

При цьому, суд вважає, що обвинуваченому повинно бути роз`яснено, що у разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст. 194 КПК України, до ОСОБА_4 може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід і може бути накладено грошове стягнення у розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Також, суд вважає, що з метою забезпечення дієвості даного кримінального провадження покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:
- прибувати до суду та прокурора за першою вимогою;

- повідомляти прокурора та суд про зміну місця свого проживання та місця роботи.

Суд, дослідивши клопотання та вислухавши обґрунтування прокурора, вважає, що прокурором під час судового розгляду не доведено наявність підстав для покладення на обвинуваченого обов`язків, передбачених п. п. 2, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України, оскільки жодного підтвердження про реєстрацію, проживання чи перебування обвинуваченого на території м. Новомосковська Дніпропетровської області, як того вимагає п. 2 ч. 5 ст. 194 КПК України, суду надано не було, що унеможливлює покладення на останнього зобов`язання не відлучатися з місця свого проживання та місця роботи без дозволу слідчого, прокурора або суду.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 331 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

В задоволені клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 відмовити.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Солнцево Солнцевського району Курської області Російської Федерації, громадянину України - застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, звільнивши з-під варти.

Покласти на ОСОБА_4 строком на два місяці наступні обов`язки:

- прибувати до суду та прокурора за першою вимогою;

- повідомляти прокурора та суд про зміну місця свого проживання та місця роботи.

Контроль за поведінкою обвинуваченого ОСОБА_4 , який перебуває під особистим зобов`язанням, покласти на прокурора Куп`янської окружної прокуратури Харківської області в проваджені якого знаходиться кримінальне провадження.

Копію ухвали направити для виконання прокурору Купянської окружної прокуратури Харківської області та начальнику Державної установи «Харківській слідчий ізолятор».

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1