Справа № 462/683/23
провадження 1-кс/462/212/23
У Х В А Л А

03 лютого 2023 року слідчий суддя Залізничного районного суду м. Львова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , представника третьої особи ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові клопотання слідчого СВ ВП № 1 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Франківської окружної прокуратури м. Львова Львівської області ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000106 від 28.01.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України,

встановив:

Слідчий СВ Відділу поліції №1 Львівського районного управління поліції №2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_6 , за погодженням із прокурором Франківської окружної прокуратури м.Львова Львівської області ОСОБА_3 , 02.02.2023 року звернулася до слідчого судді з клопотанням в порядку ст.171 КПК України про накладення арешту на майно, а саме: цистерну д.н.з. НОМЕР_1 та цистерну д.н.з. НОМЕР_2 , у яких міститься дизпаливо, які згідно свідоцтв про реєстрацію транспортного засобу належать ТОВ "Стандарт-ОІЛ 1" в частині заборони відчуження речовини, котра міститься у зазначених цистернах, у кримінальному провадженні № 0000106 від 28.01.2023 року

В обґрунтування клопотання посилається на те, що Відділом поліції №1 Львівського районного управління поліції №2 ГУНП у Львівській області за процесуального керівництва Франківської окружної прокуратури м. Львова Львівської області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000106 від 28.01.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

В ході здійснення досудового розслідування встановлено, що 27.01.2023 року до ВП № 1 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області надійшла письмова заява від ОСОБА_7 , який просить прийняти міри до невідомої особи на ім`я ОСОБА_8 , який 27.01.2023 року шахрайським способом, шляхом зловживання довірою, заволодів його грошовими коштами в сумі 2 100 000 гривень, які останній перерахував на банківський рахунок в якості оплати за пальне, а саме дизель.

27.01.2023 року проведено огляд по вул. Конюшинній,6 у м. Львові, в ході якого виявлено та вилучено цистерну д.н.з. НОМЕР_1 та тягач до неї та цистерну д.н.з. НОМЕР_2 та тягач до неї.

28.01.2023 року слідчим ВП № 1 ЛРУП № 2 ГУ НП у Львівській області винесено постанову про визнання речових доказів, а саме цистерну д.н.з. НОМЕР_1 та цистерну д.н.з. НОМЕР_2 . З метою забезпечення збереження речових доказів, запобіганню протиправним діям, та в подальшому можливого відшкодування спричинених збитків, забезпечення можливих у майбутньому цивільних позовів та конфіскації майна, виникла необхідність у накладенні арешту на цистерни в частині заборони відчуження речовини, котра міститься в цистернах.

Прокурор та слідча підтримали клопотання про накладення арешту, зокрема зазначили, що арешт слід задоволити з метою збереження пального, яке міститься в цистернах.

Представник третьої особи щодо майна якої вирішується питання про арешт ТОВ "ТЕРМІНАЛ -ДТ" адвакат ОСОБА_5 в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечив. Покликається на те, що ТОВ "ТЕРМІНАЛ -ДТ" є власником пального, що підтверджується відповідними договорами. Слідство не звернулося з клопотаням про арешт цистерн, просить заборонити відчуження речовин, котрі містяться у цистернах, тобто пального. При цьому вилучення самого дизпалива не відбулося, відтак таке не вважається тимчасово вилученим. ТОВ "ТЕРМІНАЛ -ДТ" не являється юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження, що свідчить про відсутність законодавчо визначених умов накладення арешту. Крім того, цивільний позов до ТОВ "ТЕРМІНАЛ -ДТ" не подано.

Представник заявника ТОВ "Сандарт Оіл-1" надіслав на адресу суду заперечення на клопотання слідчого про арешт тимчасово вилученого майна. Зокрема покликається на те, що слідством в порушення п. 5 ч. 2 ст. 173 КПК України не доведено співрозмірності обмеження права власност ТОВ "СТАНДАРТ-ОІЛ 1" завданням вказаного кримінального провадження та фактичним позбавленням на досить тривалий час можливості користування цистернами.

Дослідивши клопотання і додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Відповідно до витягу з кримінального провадження № 0000106, 28.01.2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про кримінальне правопорушення, кваліфіковане за ч.4 ст.190 КК України.

Згідно Витягу, 27.01.2023 року у ВП № 1 ЛРУП № 2 ГУ НП у Львівській області надійшла письмова заява від ОСОБА_7 , який просить прийняти міри до невідомої особи, яка 27.01.2023 року шахрайським способом, шляхом зловживання довірою, заволоділа його грошовими коштами в особливо великому розмірі, які останній перерахував на картковий рахунок в якості оплати за пальне.

Положенням ч.1 ст.131 КПК України передбачено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

За змістом ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною 3 ст.170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

При цьому, згідно ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як вбачається із клопотання слідчого СВ Відділу поліції №1 Львівського районного управління поліції №2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_6 , оглянуті 28.01.2023 року речі, а саме цистерна д.н.з. НОМЕР_1 та цистерна д.н.з. НОМЕР_2 визнано речовим доказом. Проте в клопотанні слідча просить накласти арешт на цистерну д.н.з. НОМЕР_1 та цистерну д.н.з. НОМЕР_2 , у яких міститься дизпаливо, які згідно свідоцтв про реєстрацію транспортного засобу належать ТОВ "Стандарт-ОІЛ 1" в частині заборони відчуження речовини, котра міститься у зазначених цистернах. Однак, речовина, на яку покликається слідча, не визнана речовим доказом по справі та не виявлена та вилучена під час огляду місця події. Відсутні в матеріалах клопотання і інші підстави, які б слугували для задоволення клопотання про арешт майна.

Зокрема, ТОВ "ТЕРМІНАЛ -ДТ" не являється юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження, також цивільний позов до ТОВ "ТЕРМІНАЛ -ДТ" не подано. Не подано такий і до власників цистерн.

Статтею 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.170-174 КПК України, та згідно з ч.2 ст.170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч.2 ст.167 КПК України.

Враховуючи викладене, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання про арешт є необґрунтованим і задоволенню не підлягає за відсутності для цього правових підстав.

Керуючись ст.131, 132, 167, 170-173, 237, 309 КПК України, слідчий суддя-

постановив:

У задоволенні клопотання слідчого СВ ВП № 1 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Франківської окружної прокуратури м. Львова Львівської області ОСОБА_3 , про арешт майна, а саме цистерну д.н.з. НОМЕР_1 та цистерну д.н.з. НОМЕР_2 , у яких міститься дизпаливо, які згідно свідоцтв про реєстрацію транспортного засобу належать ТОВ "Стандарт-ОІЛ 1" в частині заборони відчуження речовини, котра міститься у зазначених цистернах, у кримінальному провадженні № 0000106 від 28.01.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляція безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1 .

Оригінал ухвали.