Номер провадження: 11-кп/813/2272/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.12.2022 року м. Одеса

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Одесі матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.129, ч.1 ст.296, ч.4 ст.296, ч.2 ст.146, ч.4 ст.296, ч.1 ст.122 КК України, на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 21 листопада 2022 року.

в с т а н о в и в:

Цією ухвалою продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів до 20.01.2023, стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.129, ч.1 ст.296, ч.4 ст.296, ч.2 ст.146, ч.4 ст.296, ч.1 ст.122 КК України.

Встановлені судом обставини.

Судом першої інстанції під час розгляду клопотань прокурора, захисника та обвинуваченого, вивчена можливість щодо не продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Однак, враховуючи існування ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, та оцінюючи сукупність обставин, а саме: тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких обвинувачується, ті обставини, що обвинувачений ОСОБА_7 хоча і має місце мешкання на території України, проте офіційно не працює, може переховуватися від суду, застосування більш м`яких запобіжних заходів неможливе, а тому є доцільним продовжити дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 .

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 зазначає про невідповідність постановленої ухвали суду вимогам кримінального процесуального закону. Посилаючись на зміст положень ст.177, 178, 194, 199 КПК України, позиції практики ЄСПЛ зауважує про те, що на даній стадії кримінального провадження не вбачається за можливе робити висновки про обґрунтованість або необґрунтованість обвинувачення. Вказує на те, що сама лише тяжкість кримінального правопорушення не може бути підставою для застосування найсуворішого запобіжного заходу. Зауважує про те, що в разі застосування більш м`якого запобіжного заходу передбачена можливість здійснення контролю працівниками поліції за поведінкою обвинуваченого, а тому можливість переховування обвинуваченого від суду фактично нівельована. Стороною обвинувачення не було подано письмового клопотання та не надано жодного доказу, яким підтверджено наявність ризику переховування ОСОБА_7 від органу досудового розслідування та суду в разі застосування більш м`якого запобіжного заходу. Прокурором не було надано відомостей про те, що наявні фактичні дані спроб ОСОБА_7 незаконно впливати на учасників кримінального провадження. Тривалий час утримання обвинуваченого під вартою істотно зменшує вірогідність заявлених в ході досудового розслідування ризиків.

Просить скасувати ухвалу суду та застосувати до обвинуваченого ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі.

Позиції сторін апеляційного провадження.

Захисник ОСОБА_8 підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, просив їх задовольнити.

Прокурор в судове засідання не з`явився, його було належним чином повідомлено про час розгляду справи, тому його неприбуття не перешкоджає апеляційному розгляду.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, позицію захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

У відповідності до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з п.п. 3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського Суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

За змістом ч.1 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Частиною другою цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно із ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.

Відповідно до вимог ст.178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Тяжкість обвинувачення може бути достатньою причиною разом з іншими для застосування підозрюваному, обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою (рішення Європейського суду з прав людини від 26.02.2015 «Баришевський проти України», 12.03.2013 у справі «Волосюк проти України», 25.03.1999 «Пелісьє і Сассі проти Франції»), справа має суспільний інтерес та повинна бути розглянута всебічно, повно та неупереджено, у розумні строки. Вказані суспільні інтереси мають більшу перевагу ніж правила про повагу до свободи особи (справа Європейського суду з прав людини «Калашніков проти Росії», «Лабіта проти Італії», «Рохліна проти Російської Федерації).

Кримінальне процесуальне законодавство не визначає підстав скасування запобіжного заходу за клопотанням сторони захисту. Скасування запобіжного заходу обумовлюється тим, що в ході кримінального провадження змінюються підстави застосування чи обставини, що враховувалися при обранні запобіжного заходу, внаслідок чого запобіжний захід може бути скасований або замінений. Запобіжний захід може бути скасованим коли це виправдовується обставинами справи, зумовленими виникненням нових обставин після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу, а також виявленням тих, які існували раніше, але про які не було відомо сторонам на час прийняття рішення про застосування запобіжного заходу, зокрема, якщо в ході кримінального провадження суттєво змінюються підстави застосування запобіжного заходу, а також обставини, які враховувалися при його обранні (змінилася кваліфікація кримінального правопорушення, погіршився стан здоров`я обвинуваченого, тощо).

Апеляційний суд вважає, що при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку застосування запобіжного заходу та обґрунтовано дійшов висновку про існування тих обставин, що можуть перешкодити завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою.

Відсутність письмового клопотання сторони обвинувачення про продовження запобіжного заходу не свідчить про порушення вимог кримінального процесуального закону судом першої інстанції під час вирішення даного питання, оскільки КПК України не регламентовано конкретну форму клопотання та не встановлено імперативний порядок звернення прокурора з письмовим клопотанням про продовження запобіжного заходу.

Суд першої інстанції врахував тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі визнання винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він обвинувачується, ті обставини, що обвинувачений ОСОБА_7 хоча і має місце мешкання на території України, проте офіційно не працює, може переховуватися від суду.

Крім того, в межах другого епізоду обвинувачення, свідки на даний час судом не допитані, відтак докази, на яких може ґрунтуватися або якими може спростовуватися обвинувачення, судом не досліджувалися. В разі переховування обвинуваченого від суду, ризик якого залишається високим, стане неможливим подальше судове провадження та реалізація принципу змагальності сторін під час судового розгляду.

За результатами перевірки ухвали суду першої інстанції судом апеляційної інстанції встановлено, що у цій конкретній справі суспільний інтерес превалює над принципом поваги до свободи обвинуваченого ОСОБА_7 та саме запобіжний захід у виді тримання під вартою забезпечить виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, а менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Суперечать змісту обставин кримінального провадження та відомостям про особу обвинуваченого доводи апелянта про те, що в даній справі тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 в разі визнання винуватим в обсязі пред`явленого обвинувачення, стала єдиною підставою для застосування найсуворішого запобіжного заходу.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що під час вирішення питання про продовження запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 , суд першої інстанції врахував сукупність обставин, як це регламентовано засадами ст.178 КПК України.

Зважаючи на обсяг пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення, тяжкість покарання, що загрожує йому в разі доведеності вини у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.129, ч.1 ст.296, ч.4 ст.296, ч.2 ст.146, ч.4 ст.296, ч.1 ст.122 КК України, репутацію обвинуваченого, яка не є позитивною, відсутність у нього міцних соціальних зв`язків, колегія суддів не знаходить правових підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, та вважає недоцільним з`ясування обставин щодо можливості нагляду за поведінкою обвинуваченого працівниками поліції в умовах застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Що ж до відсутності даних про спроби обвинуваченого ОСОБА_7 пливати на учасників кримінального провадження, як про це зазначено в апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції зауважує наступне.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи.

Отже доводи апелянта про те, що не доведено здійснення ОСОБА_7 впливу на учасників кримінального провадження фактично, не відповідають змісту вищезазначеного поняття «ризик» та не приймаються до уваги.

Інших доводів, якими спростовуються висновки суду першої інстанції, стороною захисту в апеляційній скарзі не наведено.

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду першої інстанції є вмотивованою і обґрунтованою, постановленою у відповідності до вимог закону й на підставі об`єктивно з`ясованих обставин провадження, в апеляційній скарзі не зазначено доказів про те, що в ході кримінального провадження змінилися підстави застосування чи обставини, що були враховані при обранні запобіжного заходу, а тому відсутні правові підстави для скасування ухвали суду, якою стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід.

З огляду на викладене вище, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 належить залишити без задоволення.

Керуючись ч.2 ст.376, ст.405, 407, 409, 422-1 КПК України, апеляційний суд.

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.129, ч.1 ст.296, ч.4 ст.296, ч.2 ст.146, ч.4 ст.296, ч.1 ст.122 КК України, - залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 21 листопада 2022 року про продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 до 20.01.2023, - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Учасники судового розгляду мають право отримати в суді копію ухвали суду.

Надіслати не пізніше наступного дня після постановлення ухвали її копію учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суд наголошує, що відповідно до вимог ст.28, 318 КПК України кримінальне провадження щодо особи, яка тримається під вартою, неповнолітньої особи або щодо кримінального правопорушення, вчиненого стосовно малолітньої або неповнолітньої особи, має бути здійснено невідкладно і розглянуто в суді першочергово.

Судді:

ОСОБА_2 О ОСОБА_9 І ОСОБА_10