Справа № 516/138/23
Провадження № 1-і/516/8/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2023 рокум.Теплодар

Теплодарський міський суд Одеської області під головуванням судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора Генічеської окружної прокуратури Херсонської області ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого, розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду, в режимі відеоконференцзв`язку клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000116 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. ч.1 ст.121, ч.2 ст.310, ч.1 ст.263, 395 КК України,

в с т а н о в и в:

У провадженні Нижньосірогозького районного суду Херсонської області перебуває в провадженні обвинувальні акти у об`єднаному кримінальному провадженні № 0000116 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. ч.1 ст.121, ч.2 ст.310, ч.1 ст.263, 395 КК України.

В ході розгляду кримінального провадження судом, за клопотанням прокурора було обрано відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

З 03 жовтня 2022 року територіальна підсудність Нижньосірогозького районного суду Херсонської області на підставі розпорядження Голови Верховного Суду визначена за Теплодарським міським судом Одеської області.

16 листопада 2022 року до Теплодарського міського суду Одеської області від прокурора Новотроїцького відділу Генічеської окружної прокуратури Херсонської області ОСОБА_6 надійшло клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , оскільки строк тримання під вартою закінчився у вересні 2022 року, однак оскільки не було відомо місце знаходження обвинуваченого (відсутній був зв`язок із Північною виправною колонією № 90 м. Херсон), в продовженні дії запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою судом було відмовлено.

15 листопада 2022 року було встановлено місце знаходження ОСОБА_5 , а саме особа перебуває на цей час в м. Миколаєв, у зв`язку з чим прокурор звернувся до суду із клопотанням обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

17 листопада 2022 року Теплодарським міським судом Одеської області було обрано ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 15 січня 2023 року.

01 березня 2023 року прокурор звернувся з клопотанням про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 в рамках кримінального провадження № 0000116 де він обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. ч.1 ст.121, ч.2 ст.310, ч.1 ст.263, 395 КК України

В обґрунтування клопотання прокурором зазначено, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ст. ст. ч.1 ст.121, ч.2 ст.310, ч.1 ст.263, 395 КК України, тобто тяжких злочинах.

ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що 22 квітня 2020 року в стані алкогольного сп`яніння, металевим стільцем умисно наніс один удар в область голови потерпілому ОСОБА_7 , чим заподіяв останньому тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння.

Також ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що будучи раніше неодноразово судимим, у тому числі за ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 317 КК України, в один з днів квітня-травня 2020 року, за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , у кімнаті літньої кухні, в порушення вимог ст. 15 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», здійснив посів насіння рослини роду коноплі та проводив догляд, шляхом культивування, поливу та чеканки, в результаті чого вирощував 20 рослин роду коноплі до вилучення їх 02.06.2020 року працівниками поліції.

Також ОСОБА_5 , в першій половині червня 2020 року, в денний час доби за адресою: смт. Нижні Сірогози, вул. Таврійська, поблизу магазину «Амазон», придбав, шляхом привласнення знайдений предмет, який згідно з висновком експерта є вибуховою речовиною тринітротолуолом (тротил) масою 65,3 грама, яку носив при собі, до того, як 16 червня 2020 року речовину було вилучено працівниками поліції.

Крім вказаного, ОСОБА_5 , умисно, самовільно, з метою ухилення від адміністративного нагляду, залишив постійне місце проживання та вибув за межі Нижньосірогозького району, без повідомлення органів Національної поліції та в період часу з 30 січня 2021 року по 16 лютого 2021 року перебував в м. Мелітополі Запорізької області до моменту встановлення його місцезнаходження працівниками поліції.

В обґрунтування внесеного клопотання щодо наявності підстав для продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою прокурор послався на те, що обвинувачений маючи судимості за скоєння умисних корисливих кримінальних правопорушень, які не знято та не погашено, обвинувачується у вчиненні злочину, проти здоров`я особи.

Також прокурором зазначено, що ОСОБА_5 не працевлаштований, неодружений, на утриманні малолітніх дітей та близьких рідних похилого віку не має, що, на думку прокурора, свідчить про відсутність стійких соціальних зв`язків, що дає підстави вважати, що перебуваючи на волі він продовжить вчиняти нові злочини, оскільки у нього немає постійного джерела доходу.

Захисник та обвинувачений заперечували проти задоволення клопотання прокурора та окремо зазначали, що прокурором не доведено наявність ризиків щодо можливого переховування обвинуваченого, також особа не визнає себе винною та вважає, що відсутні докази його вини. Просили застосувати відносно обвинуваченого біль м`який запобіжний захід домашній арешт. Також обвинувачений послався на тривале знаходження в СІЗО, тоді як його справа не розглядається.

Дослідивши клопотання, а також інші матеріали кримінального провадження, отримавши заперечення обвинуваченого та його захисника, суд вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст.177 та 183 КПК України тримання під варту є винятковим запобіжним заходом, який застосовується у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний не виконає покладені на нього процесуальні обов`язки, а також для запобігання його спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

При розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою суду необхідно враховувати вимоги дотримання розумного строку як застосування такого запобіжного заходу, так і продовження строку тримання під вартою. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п.79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України»).

Як вбачається з дослідженого клопотання ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. ч.1 ст.121, ч.2 ст.310, ч.1 ст.263, ст. 395 КК України.

Обвинувачений раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності в тому числі за вчинення тяжких корисливих злочинів, а саме за ч. 3 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч 2. 309, ч. 1 ст. 317 КК України, останній раз у 2015 році та був звільнений з місць позбавлення волі у 2018 році, при цьому невідбута частина покарання склала 1 рік 25 днів.

Незважаючи на доводи обвинуваченого та його захисника про відсутність підстав для тримання його під вартою, суд вважає, що вищезазначені негативні характеристики ОСОБА_5 , а також суспільний інтерес у розгляді кримінального провадження, слід визнати виключними обставинами, згідно з якими лише продовження строку дії застосованого раніше запобіжного заходу зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, які із спливом часу не зменшилися, а тому подане клопотання підлягає задоволенню.

Крім того, судом враховано, що обвинувачений ОСОБА_5 як і раніше обвинувачується у скоєнні тяжкого злочину, вчиненого із застосування насильства, за який законом передбачено максимальне покарання до восьми років позбавлення волі, таким чином він може ухилитися від явки до суду та перешкоджати кримінальному провадженню шляхом незаконного впливу на потерпілого, свідків з метою уникнення від можливого суворого покарання. При цьому ОСОБА_5 не має постійного джерела доходів, що в сукупності з іншими обставинами свідчить про ризик продовжити злочинну діяльність з метою відшукання коштів для існування.

Таким чином, обставини, на які посилався суд при обранні обвинуваченому запобіжного заходу вперше не змінилися та є актуальними, тому суд вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів на цей час, в т.ч. домашній арешт, не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Також судом враховано поведінка обвинуваченого під час розгляду кримінального провадження Нижньосірогозьким судом Херсонської області, а саме ухилення від явки до суду та оголошення особи в розшук, що стало підставою для обрання запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою.

При цьому посилання обвинуваченого на те, що у нього на цей час є міцні соціальні зв`язки, а саме він перебуває у відносинах із жінкою, яка має місце проживання у Запоріжжі та у разі звільнення його з під варти вони будуть проживати разом, на цей час судом не приймаються, оскільки в підтвердження своїх слів обвинуваченим до суду не надано жодного доказу, що позбавляє суд можливості належним чином врахувати їх під час розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою.

Щодо довготривалого знаходження особи під вартою, слід зазначити наступне.

Довготривале утримання під вартою може бути виправданим лише при наявності конкретних ознак того, що цього вимагають інтереси суспільства, які незважаючи на наявність презумпції невинності, перевищують інтереси забезпечення поваги до свободи. Суд зазначає, що суспільний інтерес у цій справі, полягає у повному та неупередженому розгляді кримінального провадження у встановлені законом строки, а тому слід забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних рішень у справі та запобігання процесуальним ризикам, які можуть наступити в разі зміни йому запобіжного заходу, а саме переховування від суду з метою уникнення покарання, можливості вчинення іншого кримінального правопорушення, вірогідність незаконного впливу на свідків з метою примушування їх до зміни своїх показань. Для відмови в звільненні особи з-під варти застосовуються принципи конвенційного прецедентного права, такі як ризик неявки обвинуваченого на судовий розгляд (рішення ЄСПЛ «Штегмюллер проти Австрії» 1969р.); ризик перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя (рішення ЄСПЛ «Вемгофф проти Німеччини» 1968р.).

Як вбачається, обвинувачений обвинувачується у вчиненні двох тяжких злочинів, за один з яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на 8 років, у разі визнання його винуватим.

Вказані вище обставини у сукупності та дані про особу обвинуваченого свідчать про наявність на даний час ризиків, передбачених ч. 1 статті 177 КПК України, тому є достатні підстави вважати, що продовжують існувати підстави для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого на строк 60 днів, бо саме такий запобіжний захід здатен забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та створити необхідні умови для виконання завдань кримінального провадження, передбачених положеннями ст.. 2 КПК України, та з урахуванням наведеного вище, перебування обвинуваченого під вартою не виходить за межі розумного строку.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Також, згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Так, обвинувачений не вперше притягується до кримінальної відповідальності, належних висновків не зробив, звільнившись з місць позбавлення у 2018 році, та вже у 2020 році йому пред`явлено підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

З урахуванням викладеного і того, що по справі слід провести судовий розгляд, а інтереси суспільства та держави в даному випадку привалюють над інтересами особи, її особистої свободи та недоторканості, суд вважає необхідним обрати ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання на 60 днів.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176, 178, 182, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 199, 205 КПК України, суд,

у х в а л и в:

Клопотання прокурора Генічеської окружної прокуратури Херсонської області ОСОБА_3 задовольнити.

Продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого АДРЕСА_2 , громадянина України, українця, неодноразово судимого, терміном на 60 діб.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення та припиняє свою дію 07 травня 2023 року.

Копії ухвали для виконання направити прокурору Генічеської окружної прокуратури Херсонської області ОСОБА_3 , обвинуваченому, начальнику ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор».

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення, оскарження ухвали не зупиняє її дії.

Головуючий ОСОБА_1