Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________
Справа № 490/3361/22
Провадження № 1-кп/490/385/2023
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2023 року

Центральний районний суд міста Миколаєва

У складі : головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальну справу за обвинуваченням

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у селі Софіївка Згурівського району Київської області, є українцем, громадянином України, здобув середню освіту, є одруженим, має сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , доньку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , виконує роботу охоронця, проходе військову службу за призовом по мобілізації на особливий період у військовому званні "солдат" у військовій частині НОМЕР_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не вчиняв злочинів та не судився, -

у вчиненні злочину, передбаченого частиною 5 статті 407 Кримінального Кодексу України, -

В С Т А Н О В И В :

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

Відповідно до статті 1 Указу Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року (затвердженого Законом України № 2102- ІХ від 24 лютого 2022 року) /із змінами, внесеними Указами: від 14 березня 2022 року № 133/2022 (затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-ІХ); від 18 квітня 2022 року № 259/2022 (затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-ІХ), від 17 травня 2022 року № 341/2022 (затвердженим Законом України від 23 травня 2022 року № 2263-ІХ), від 12 серпня 2022 року № 573/2022 (затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року № 2500-ІХ), від 07 листопада 2022 року № 757/2022 (затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 року № 2738 - ІХ), від 06 лютого 2023 року № 58/2023 (затвердженим Законом України від 07 лютого 2023 року № 2915-ІХ)/ з 24 лютого 2022 року й до теперішнього часу в Україні безперервно діє військовий стан.

З 25 лютого 2022 року ОСОБА_4 проходе військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 25 лютого 2022 року № 48 він був зарахований до списків особового складу цієї військової, поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду стрільця-снайпера 2 десантно-штурмового батальйону цієї частини.

Проте, 23 травня 2022 року о 17 годині 10 хвилин він не з`явився на службу та був відсутній на місці служби без поважних причин до 15 серпня 2022 року.

Стаття закону України про кримінальну відповідальність, що передбачають відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений

Дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за частиною 5 статті 407 Кримінального Кодексу України - як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин військовослужбовцем (крім строкової служби), вчинене в умовах воєнного стану.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

1. Під час підготовчого провадження - 27 лютого 2023 року - між обвинуваченим ОСОБА_4 та прокурором була укладена угода про визнання винуватості.

2. На виконання вимог ст. 474 КПК судом з`ясовано обставини, що дозволяють впевнитися в тому, що обвинувачений усвідомлює свої права, наслідки укладення і затвердження угоди, характер обвинувачення, а також переконатися, що укладення угоди є добровільним

Так, судом обвинуваченому роз`яснені права, передбачені частиною 5 статті 474 КПК України, зокрема - його право на справедливий судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а також наслідки укладання угоди.

Проте обвинувачений, усвідомивши свої права у суді та наслідки укладання угоди, свою винуватість визнав, скористатись правом на розгляд справи у повному обсязі не побажав та наполягав на затвердженні укладеної під час судового розгляду угоди.

3. Доказів на спростування факту вчинення злочину обвинуваченим сторонами кримінального провадження, зокрема, захистом, суду не надано.

4. До того ж, викладені обвинуваченим та прокурором умови угоди не суперечать вимогам закону, законодавство допускає укладання угод по справам цієї категорії; умови угод відповідають інтересам суспільства та не порушують права та інтереси сторін та інших осіб.

Отже, заявлена угода підлягає затвердженню судом.

З огляду на це, суд вважає вину обвинуваченого у вчиненні злочинів за встановлених судом обставин доведеною.

Як обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд, відповідно до частини 1 статті 66 Кримінального Кодексу України та змісту укладеної угоди враховує його щире каяття та активне сприяння у розкритті злочину, а також - його з`явлення з зізнанням.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено та у висунутому ОСОБА_11 обвинуваченні про таке не йдеться.

Мотиви призначення покарання.

1. Сторонами узгоджено, що за вчинення злочину, передбаченого частиною 5 статті 407 Кримінального Кодексу України, обвинуваченому призначається покарання із застосуванням статті 69 Кримінального Кодексу України у вигляді позбавлення волі строком на 05 років.

На виконання вимог ст. 474 КПК судом з`ясовано обставини, що дозволяють впевнитися в тому, що обвинувачений усвідомлює вид покарання, яке буде до нього застосовано, а також переконатися, що укладення угоди є добровільним.

До того ж, узгоджені сторонами види та міра покарання відповідають санкції частини 5 статті 407 Кодексу України.

Відповідно до частини 5 статті 65 Кримінального Кодексу України за такого суд має призначити ОСОБА_4 узгоджене сторонами покарання.

2. Сторонами узгоджено звільнення обвинуваченого від покарання за злочин, за який він засуджується цим вироком, з випробуванням.

Відповідно до частини 2 статті 75 Кримінального Кодексу України за такого суд має звільнити обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням.

3. Відповідно частини 3 статті 75 Кримінального Кодексу України у випадку звільнення особи від відбування покарання з випробуванням суд встановлює іспитовий строк, зі сплиненням якого засуджений звільняється від покарання у разі невчинення протягом цього строку нового злочину та виконання покладених на нього обов`язків.

В зв`язку із таким суд вважає, що обвинуваченому слід встановити іспитовий строк тривалістю в 1 рік та покласти на нього обов`язки, передбачені частиною 1 статті 76 цього Кодексу.

Запобіжний захід в межах цього кримінального провадження не обирався.

Судові витрати та речові докази у справі відсутні.

Цивільний позов в межах цього кримінального провадження не заявлявся.

Керуючись ст.ст. 368, 373-374, 474 - 475 Кримінального Процесуального Кодексу України, суд, -

З А С У Д И В :

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 27 лютого 2023 року між обвинуваченим ОСОБА_4 та прокурором.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною 5 статті 407 Кримінального Кодексу України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 05 років.

На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку в 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, зокрема:

1)періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2)повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок може бути оскарженим до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд міста Миколаєва протягом 30 днів з моменту його проголошення

СУДДЯ = ОСОБА_1 =

07.03.2023