Справа № 283/2500/22
Провадження №1-кп/283/218/2022
У Х В А Л А
08 грудня 2022 року м. Малин
Малинський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 (в режимі ВКЗ), обвинуваченого ОСОБА_4 (в режимі ВКЗ), захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою та клопотання захисника про зміну міри запобіжного заходу у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР 17.05.2022 за №0000182, по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.263, ч.1 ст.263-1, ч.2 ст. 307 КК України,
ВСТАНОВИВ:
01 грудня 2022 року до Малинського районного суду Житомирської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000182 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.263, ч. 1 ст.263-1, ч. 2 ст. 307 КК України. Обвинуваченому ОСОБА_4 обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Ухвалою судді від 02.12.2022 призначено підготовче судове засідання у кримінальному провадженні.

Прокурором відділу Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_3 05.12.2022 подано клопотання про продовження строку запобіжного заходу обвинуваченому у вигляді тримання під вартою, оскільки існують ризики, передбачені п.п. 1,3,4 ч.1 ст. 177 КПК України, зокрема, ухилення обвинуваченого від суду; ризики незаконного впливу обвинуваченого на свідків, інших учасників у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Сторона обвинувачення вважає, що обвинувачений ОСОБА_4 , з метою уникнення кримінальної відповідальності, перешкоджання всебічному, повному та неупередженому встановленню обставин вчинення злочинів під час судового розгляду кримінального провадження, може вчиняти спроби протиправного впливу на учасників кримінального провадження у будь-який спосіб для зміни (відмови) від показань останніх, та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Підставою для даного висновку є те, що, зокрема, під час проведення обшуку ОСОБА_4 поламав власний мобільних телефон, який відповідно до ухвали суду підлягав вилученню, чим останній цілеспрямовано вжив заходи щодо знищення вказаного речового доказу та інформації, яка в ньому містилась. Окрім того, згідно з матеріалами кримінального провадження, ОСОБА_4 погрожував мешканцям будинку АДРЕСА_1 фізичною розправою та пошкодженням майна за будь-яку співпрацю з правоохоронними органами.

Окрім того, зазначає прокурор, в ході досудового розслідування підозрюваний ОСОБА_4 та сторона захисту вживали цілеспрямовані заходи до перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, зокрема: шляхом надання суду під час обрання запобіжного заходу завідомо недостовірної інформації (листа за №1184/216/03-2022 від 14.06.2022) про те, що ОСОБА_4 за час перебування під домашнім арештом обмежень, пов`язаних із цілодобовим домашнім арештом, не порушував.

Про неналежну поведінку обвинуваченого, на думку прокурора, свідчить і той факт, що підозрюваний відмовився від добровільного надання біологічних зразків для проведення експертних досліджень, що зумовило їх надання лише після отримання ухвали суду про примусове відібрання вказаних зразків, тощо.

Також встановлено, що у протоколі роз`яснення підозрюваному ОСОБА_4 обов`язків, передбачених запобіжним заходом, останній власноручно зазначив, що документи для виїзду з та в`їзду в Україну відсутні, однак, відповідно витягу з аналітичного дослідження публічної інформації від 03.06.2022 ОСОБА_4 документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон № НОМЕР_1 , який дійсний до 01.11.2027. Вказаний документ до органу досудового розслідування обвинувачений не здав, чим порушив вимоги обов`язків, покладених на підозрюваного ухвалами суду від: 11.06.2022, 04.08.2022, 28.09.2022, 28.10.2022.

У свою чергу вказані факти, на думку прокурора, свідчать не лише про порушення ОСОБА_4 встановлених судом при попередньому обранні запобіжного заходу у виді домашнього арешту обов`язків, а й вчинення свідомих дій до реалізації вищевказаних ризиків. Прокурор зауважує, що запобігти вказаним ризикам застосуванням більш м`якого запобіжного заходу не можливо.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 заперечив щодо задоволення клопотання прокурора, вважає його необґрунтованим, просив застосувати до обвинуваченого більш м`який запобіжний захід домашній арешт з покладанням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, про що подав клопотання 06.12.2022. Своє клопотання захисник обґрунтовує тим, що ОСОБА_4 має постійне місце реєстрації та проживання, він раніше не судимий та не притягувався до адміністративної відповідальності, має молодий вік та характеризується виключно позитивно, є учасником АТО, має бойові поранення, неодноразово заохочувався державними нагородами. Можливе незаконне поводження ОСОБА_4 зі зброєю, бойовими припасами або вибуховими речовинами, на думку захисника, якщо і було вчинене, то лише для надання допомоги ЗСУ.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав позицію свого захисника.

Розглянувши клопотання, заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, його захисника, суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до Кримінального процесуального кодексу України виключно (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язане з необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
При обранні запобіжного заходу повинні враховуватись одночасно його мета (ч.1 ст.177 КПК), підстави (ч.2 ст.177 КПК) та інші передбачені законом обставини (ст.178 КПК). Згідно з ч.2 ст.177 КПК підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються, та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.
Відповідно до статті 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Суд враховує, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні ряду тяжких злочинів, санкції статтей за які передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до десяти років.

Тяжкість інкримінованих злочинів у взаємозв`язку із запровадженням на території України воєнного стану, на думку суду, підтверджує, що ризик ухилення обвинуваченого від суду продовжує існувати.

Судовий розгляд кримінального провадження не розпочався, обвинувачений та свідки у даному кримінальному провадженні ще не були допитані, а тому суд вважає, що продовжує також існувати ризик впливу обвинуваченого на свідків.
Крім того суд враховує, що ОСОБА_4 хоч і не має не знятої чи непогашеної судимості, однак, вже притягувався до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 263 КК України; дане кримінальне провадження було закрите у зв`язку з закінченням строку досудового розслідування, визначеного ст. 219 КПК України, після повідомлення особі про підозру, на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, що підтверджується реєстром матеріалів досудового розслідування. Сторона захисту підтверджує, що ОСОБА_4 має бойовий досвід. Зазначені обставини, на думку суду, свідчать про те, що ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню і в інший спосіб.
Доводи захисника про позитивні характеристики обвинуваченого та наявність статусу учасника АТО, на думку суду, жодним чином не спростовують існування ризиків, вказаних вище.
Крім того, сторона захисту своїм клопотанням самостійно підтверджує, що ОСОБА_4 зареєстрований за однією адресою, а фактично проживає за іншими адресами, що, на переконання суду, є фактором, який також підтверджує наявність ризику ухилення обвинуваченого від суду.
Доводи сторони захисту про те, що зміна запобіжного заходу ОСОБА_6 відбулася безпідставно, суд не бере до уваги, оскільки надання оцінки судовому рішенню, яке набрало законної сили, є порушенням принципу верховенства права.
Доводи обвинуваченого, що за станом здоров`я він потребує лікування, яке не може отримати в місці попереднього ув`язнення, не підтверджений жодним доказом.
Враховуючи викладене, суд приходить до переконання, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховування від суду, незаконний вплив на свідків, які ще не були допитані у даному кримінальному провадженні, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, продовжують існувати, а запобігти вказаним ризикам шляхом застосування запобіжного заходу, запропонованого стороною захисту, на думку суду, не можливо.
При цьому, суд вважає, що обвинуваченому може бути змінений запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в разі внесення застави.
Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу.
Враховуючи матеріальний стан обвинуваченого, тяжкість злочинів, у вчиненні яких він обвинувачується, суд вважає за необхідне визначити заставу відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України у розмірі 35 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 93940 грн, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.
Керуючись ст.ст. 177, 182, 183, 314-316 КПК України,суд
ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 відмовити, клопотання прокурора Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_3 - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0000182 строк запобіжного заходу - тримання під вартою на шістдесят діб, до 05.02.2023 включно.
На підставі ч. 3 ст. 183 КПК України визначити розмір застави 35 (тридцять п`ять) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 93940 (дев`яносто три тисячі дев`ятсот сорок) гривень.
Роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесення застави у визначеному в даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок (одержувач ТУ ДСА України в Житомирській області код за МФО 820172 в ДКС України м. Київ р/р UA0000277 ) коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення та обвинувачений підлягає звільненню з-під варти негайно та на підставі ч. 5 ст. 194 КПК України під зобов`язання ОСОБА_4 не відлучатися з м. Малина Житомирської області без дозволу суду, прибувати за кожною вимогою до суду, повідомляти суд про зміну місця свого проживання, а також утриматись від спілкування із ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 .

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту її вручення.

Суддя ОСОБА_1