Справа № 522/7232/23
Провадження по справі № 1-кп/522/1905/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2023 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі Приморського районного суду м. Одеси № 106 в режимі відеоконференції із приміщенням Державної установи «Миколаївський слідчий ізолятор» обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000947 від 04.04.2023 року стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Широка Балка, Білозерського району, Херсонської області, громадянки України, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , документована паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого Білозерським РВ УМВС України в Херсонській області, 30.11.2007 року, не є депутатом ради будь-якого рівня, раніше не судимої,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції із приміщенням Державної установи «Миколаївський слідчий ізолятор»),

ВСТАНОВИВ:

11.04.2023 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні №0000947 від 04.04.2023 року, стосовно ОСОБА_3 , яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Ухвалою судді від 12.04.2023 року було призначено підготовче судове засідання і викликані учасники кримінального провадження, відомості про яких містились в обвинувальному акті.

В підготовчому судовому засіданні підлягають вирішенню ряд питань, передбачених ст. 314-315 КПК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор зазначив, що обвинувальний акт у вказаному кримінальному провадженні складено відповідно до вимог КПК України, підстав для затвердження угоди та закриття кримінального провадження не має, обвинувальний акт направлено на розгляд до суду з дотриманням правил територіальної підсудності, у зв`язку з чим прокурор просить призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту.

Обвинувачена ОСОБА_3 та її захисник не заперечували проти призначення обвинувального акту до судового розгляду.

Заслухавши думки учасників судового провадження, дослідивши обвинувальний акт з додатками, суд дійшов висновку про необхідність закінчення підготовчого провадження і можливість призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту, виходячи з таких підстав.

Обвинувальний акт підсудний Приморському районному суду м. Одеси.

Підстав для повернення обвинувального акту прокурору для продовження досудового розслідування у порядку, передбаченому ст. 468-475 КПК України, закриття кримінального провадження у порядку, передбаченому ст. 284 КПК України немає.

Обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України.

За таких обставин суд вважає, що існують достатні підстави для призначення обвинувального акту до судового розгляду.

Зазначене судове засідання з урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження слід проводити відкрито, обмеження щодо цього, передбачені ч. 2 ст. 27 КПК України відсутні.

Від прокурора надійшло клопотання про продовження стосовно обвинуваченої ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, строком на 60 днів.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_5 заперечував проти клопотання прокурора просив залишити його без розгляду. Обвинувачена ОСОБА_3 просила відмовити в задоволенні клопотання прокурора та змінити їй запобіжний захід на не пов`язаний з триманням під вартою.

Заслухавши пояснення прокурора, захисника обвинуваченої та обвинуваченої, дослідивши доводи клопотання та матеріали провадження, суд доходить таких висновків.

Згідно ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України при застосуванні запобіжного заходу суд враховує наявність обґрунтованої підозри, доведених прокурором ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, а також інші обставини, зазначені ст. 178 КПК України.

Відповідно до ст. 17 Закону України № 3477-IV від 23.02.2006 року «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, а також українські суди мають застосовувати при розгляді справ практику Європейського Суду з прав людини, як джерело права.

Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно із ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Окрім цього, відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

За Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод на державу покладається обов`язок вжити заходи щодо забезпечення прав людини, яка тримається під вартою.

Крім того, суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинувачених, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Доцільність тримання обвинуваченого під вартою повинна забезпечувати не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Так, у рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем ймовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилитись від слідства.

Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції» зазначав, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Зважаючи на стадію судового провадження та враховуючи, що судом ще не досліджувалися матеріали провадження, тому суд не переглядає наявність обґрунтованості висунутого обвинувачення у вчиненні інкримінованих обвинуваченій кримінальних правопорушень.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_3 на даній стадії судового провадження обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України за кваліфікуючими ознаками: колабораційна діяльність, а саме участь громадянина України у проведенні незаконного референдуму на тимчасово окупованій території.

Обвинувачена ОСОБА_3 в судовому засіданні просила змінити їй запобіжний захід на більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою, посилаючись на стан здоров`я, запевняючи, що не має наміру переховуватись від суду.

Захисник ОСОБА_5 просив залишити без розгляду клопотання, посилаючись на недотримання прокурором вимог КПК при його врученні, зокрема, що дане клопотання не було вручено обвинуваченій. По суті клопотання прокурора захисник зазначив, що наведені в ньому ризики необґрунтовані, його підзахисна має стійкі соціальні зв`язки, має чоловіка, на утриманні має двох неповнолітніх доньок, що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження, до затримання працювала, не має наміру переховуватися від суду. Щодо стану здоров`я обвинуваченої надав суду копії медичних документів та вказав, що вона з 2016 року має проблеми з хребтом, та в умовах слідчого ізолятора її стан здоров`я може погіршитися, оскільки особа буде позбавлена належного лікування, а також послався на проблеми із зором у обвинуваченої.

Доводи захисника щодо невручення клопотання обвинуваченій суд до уваги не приймає, оскільки прокурором надано докази вручення обвинуваченій копії клопотання, що підтверджується зокрема копією розписки ОСОБА_3 від 13.04.2023 року, що підтвердила в судовому засіданні й сама обвинувачена.

Вирішуючи питання про продовження стосовно ОСОБА_3 запобіжного заходу, суд враховує дані щодо особи обвинуваченої, яка є громадянкою України, зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , має на утриманні двох неповнолітніх доньок, що свідчить про наявність у неї певних соціальних зв`язків.

Враховуючи в сукупності дані щодо особи обвинуваченої, стан її здоров`я, а також тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої, тому на думку суду існує ризик того, що обвинувачена, розуміючи наслідки покарання, яке їй загрожує у разі визнання її винуватою, може вдатися до спроб переховуватися від суду, з метою уникнення відповідальності, що доводить заявлений у клопотанні прокурором ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Окрім того, перебуваючи на волі, може переховуватися від суду шляхом перетину державного кордону України через неконтрольовані його ділянки, що межують з рф та Республікою Білорусь.

Крім того, суд вважає, що прокурором також доведений ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, який полягає у впливі обвинуваченої на свідків у даному кримінальному провадженні, які судом ще не допитані, з метою зміни, спотворення їх показань чи відмови від дачі показань, оскільки як зазначено у клопотанні, всі свідки у даному кримінальному провадженні проживають в одному населеному пункті з обвинуваченою.

Суд вважає, що ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто можливе перешкоджання ОСОБА_3 кримінальному провадженню іншим чином, доведений, оскільки з обвинувального акту вбачається що на стадії досудового розслідування остання свою вину визнавала, однак в підготовчому судовому засіданні її позиція змінилася, що вказує на спробу затягнути судовий розгляд.

Крім того, суд враховує, що місце проживання обвинуваченої ОСОБА_3 , територія України, на якій на даний час продовжуються вестись активні бойові дії з підрозділами збройних сил держави-агресора, що унеможливлює контроль виконання нею іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, та обов`язків, що покладаються на обвинувачену судом згідно частини 5 статті 194 КПК України.

Суд враховує доводи сторони захисту, однак вважає, що наразі вони не можуть слугувати підставою для застосування останній більш м`якого запобіжного заходу.

Крім того, відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого в тому числі ст. 111-1 КК України, за наявності доведених прокурором ризиків, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України, застосовується лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Дотримуючись завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України, суд враховує необхідність дотримання справедливого балансу між інтересами суспільства та держави та забезпечення охоронюваних прав та свобод і законних інтересів учасників кримінального провадження.

Таким чином, з урахуванням того, що ОСОБА_3 , обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, та наявності доведених прокурором ризиків, передбачених п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд вважає можливим задовольнити клопотання прокурора та продовжити стосовно обвинуваченої ОСОБА_3 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом не встановлено.

Крім того, відповідно до абз. 8 ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Враховуючи вищевикладене суд вважає, що поведінку обвинуваченої ОСОБА_3 , зможе забезпечити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможуть запобігти зазначеним у клопотанні прокурора ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

Приймаючи до уваги наведене, з урахуванням тяжкості та характеру злочину, в якому обвинувачується ОСОБА_3 , даних щодо особи обвинуваченої, суд доходить висновку про можливість продовжити стосовно обвинуваченої запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, який здатен запобігти заявленим у клопотанні прокурора ризикам, передбаченим п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, забезпечити її належну процесуальну поведінку, у зв`язку з чим клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 тримається під вартою в ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор».

Враховуючи обов`язкову участь обвинуваченої під час судового розгляду даного кримінального провадження, та клопотання захисника про її етапування до м. Одеси, з метою забезпечення безпосередньої участі обвинуваченої під час судового розгляду, оскільки дистанційне судове провадження не зможе забезпечити ефективний судовий розгляд та ускладнюватиме проведення судових засідань, беручи до уваги, що обвинувачена ОСОБА_3 перебуває в Державній установі «Миколаївський слідчий ізолятор», суд вважає за необхідне етапувати ОСОБА_3 з Державної установи «Миколаївський слідчий ізолятор» до Державної установи «Одеський слідчий ізолятор», де залишити її для подальшого конвоювання до Приморського районного суду м. Одеси, як обвинуваченої у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.04.2023 року за №0000947 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України, що сприятиме виконанню загальних засад кримінального провадження.

Керуючись ст. 110, 132, 176, 177, 178, 183, 194, 291, 314-316, 372, 376 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні за № 0000947 від 04.04.2023 року стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, призначити до судового розгляду на 20.04.2023 року об 11 год. 30 хв., у відкритому судовому засіданні в приміщенні Приморського районного суду м. Одеси у залі судових засідань № 106, за участю прокурора, захисника обвинуваченої, обвинуваченої.

Судовий розгляд здійснювати одноособово.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченої ОСОБА_3 задовольнити.

Продовжити стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, строком на 60 (шістдесят) днів.

Строк дії ухвали суду становить 60 (шістдесят) днів і обчислюється з моменту її постановлення, тобто з 13.04.2023 року, який діє до 11.06.2023 року включно.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню.

Копію ухвали суду вручити обвинуваченій, прокурору та направити ДУ «МСІ».

Етапувати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з Державної установи «Миколаївський слідчий ізолятор» до Державної установи «Одеський слідчий ізолятор» де тимчасово залишити її для подальшого конвоювання до Приморського районного суду м. Одеси як обвинуваченої у кримінальному провадженні № 0000947 від 04.04.2023 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

До ухвалення вироку у кримінальному провадженні №0000947 від 04.04.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, вважати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що рахується за Приморським районним судом м. Одеси та доставити останню в судове засідання, яке відбудеться 20.04.2023 року об 11 год. 30 хв., в залі судових засідань Приморського районного суду м. Одеси №106.

Копію ухвали для виконання направити начальникам Державної установи «Миколаївський слідчий ізолятор» та ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Ухвала суду в частині продовження запобіжного заходу може бути оскаржена протягом п`яти днів до Одеського апеляційного суду з моменту її оголошення, а обвинуваченою, яка утримується під вартою, з моменту вручення її копії. В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Приморського районного суду

м. Одеси ОСОБА_1