У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.02.2023 року м.Черкаси

Черкаський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора Черкаської окружної прокуратури - ОСОБА_3 ,

представника потерпілого - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси кримінальне провадження № 0000646 по обвинуваченню ОСОБА_5 обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Черкаського районного суду Черкаської області знаходиться вказане кримінальне провадження.

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_6 заявив про відвід прокурору ОСОБА_3 . В обґрунтування заяви захисник, посилаючись на норми ст. 77 КПК України, просив відвести прокурора та вказав, що ст. 37 КПК України передбачено порядок призначення та заміни прокурора по кримінальному провадженню. Так, згідно вимог даної статті прокурор здійснює свої повноваження з початку досудового розслідування. Відповідно до вимог передбачених ст.37 КПК України, для заміни прокурора повинні існувати вичерпані обставини для здійснення даної дії.

Дослідивши матеріали кримінального провадження в межах вирішуваного питання, суд доходить до такого висновку.

Згідно зі ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, дізнавач, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні. Відвід повинен бути вмотивованим.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КПК України прокурор, слідчий не має права брати участь у кримінальному провадженні якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах кримінального провадження або існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості.

Під "іншими обставинами", які викликають обґрунтований сумнів у неупередженості прокурора, мають розглядатися, зокрема, наступні:

1) у результатах судового розгляду зацікавлені родичі дружини чи чоловіка прокурора;

2) прокурор перебуває в дружніх або неприязних стосунках з кимось із учасників кримінального провадження;

3) прокурор перебуває в матеріальній, службовій або іншій залежності від когось із учасників кримінального провадження.

Судом встановлено, що 02.07.2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості про вчинення кримінальних правопорушень за №0000646.

Обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні затверджено прокурором відділу Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_8 .

Згідно зазначеного обвинувального акту процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні здійснювалось групою прокурорів у складі прокурорів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 .

Під час судового провадження публічне обвинувачення, починаючи зі стадії підготовчого провадження, у даному кримінальному провадженні, та під час судового розгляду - підтримував прокурор ОСОБА_8 .

Постановою в.о. керівника Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_10 від 16.02.2023 року, з метою забезпечення ефективного підтримання публічного обвинувачення, для здійснення повноважень у вказаному кримінальному провадженні, призначено групу прокурорів, до складу якої включено прокурорів Черкаського відділу Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_3 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .

Старшим групи прокурорів призначено прокурора Черкаського відділу Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_8 .

Група прокурорів, відповідно до мотивувальної частини постанови, була призначена з метою ефективного підтримання публічного обвинувачення.

Прокурор, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, відповідно до ч.1. ст.37 КПК України, визначається керівником відповідного органу прокуратури після початку досудового розслідування. У разі необхідності керівник органу прокуратури може визначити групу прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, а також старшого прокурора такої групи, який керуватиме діями інших прокурорів.

Згідно ч.2 ст.37 КПК України, прокурор здійснює повноваження прокурора у кримінальному провадженні з його початку до завершення. Здійснення повноважень прокурора в цьому самому кримінальному провадженні іншим прокурором можливе лише у випадках, передбачених частинами четвертою та п`ятою статті 36, частиною третьою статті 313, частиною другою статті 341 цього Кодексу та частиною третьою цієї статті.

Таким чином, за загальним правилом, прокурор як сторона обвинувачення здійснює свої повноваження у кримінальному провадженні з початку досудового розслідування, (яке розпочинається з моменту внесення відомостей до ЄРДР) - до кінця судового провадження, яке закінчується постановленням та набранням в порядку, передбаченому ст.532 КПК України, судовим рішенням законної сили.

Закріплення в цій нормі закону здійснення повноважень прокурора у кримінальному провадженні з його початку до завершення є втіленням завдання кримінального провадження в частині забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування та судового розгляду, а також необхідне для підвищення ефективності процесуальної діяльності прокурора щодо реалізації покладних на сторону обвинувачення функцій.

ч.3 ст. 37 КПК України наводить перелік обставин, що дають можливості замінити прокурора в одному й тому самому кримінальному провадженні. Так, якщо прокурор, який у відповідному кримінальному провадженні здійснює повноваження прокурора, не може їх здійснювати через задоволення заяви про його відвід, тяжку хворобу, звільнення з органу прокуратури або з іншої поважної причини, що унеможливлює його участь у кримінальному провадженні, повноваження прокурора покладаються на іншого прокурора керівником відповідного органу прокуратури.

Ефективність підтримання публічного обвинувачення до цього переліку не відноситься.

Відповідно до ч.3 ст.110 КПК України процесуальні рішення прокурора приймаються у формі постанови. Реалізація керівником прокуратури рішення щодо призначення прокурора у конкретному кримінальному провадженні, теж має відбуватись шляхом винесення відповідної постанови.

Отже, виходячи із зазначених положень кримінального процесуального закону, постанова про призначення прокурора, якою надаються конкретному прокурору (групі прокурорів) повноваження, передбачені ст. 36 КПК України, у кримінальному провадженні, є обов`язковою, як і підписання відповідною особою, що її винесла.

Постанова про зміну групи прокурорів, яка винесена уже по закінченні досудового розслідування та після направлення справи для розгляду до суду, якою надаються конкретному прокурору (групі прокурорів) повноваження, передбачені ст. 36 КПК України у кримінальному провадженні, є обов`язковою.

Разом із тим, суд зауважує, що постанова від 16.02.2023 року про зміну групи прокурорів під час судового розгляду не містить процесуального обґрунтування заміни групи прокурорів у даному кримінальному провадженні і зазначення наявності випадків, передбачених частинами четвертою та п`ятою статті 36, частиною третьою статті 313, частиною другою статті 341 цього Кодексу та частиною третьою цієї статті, у тому числі і з підстав задоволення заяви про відвід прокурора, тяжку хворобу, звільнення з органу прокуратури або з іншої поважної причини, що унеможливлює його участь у кримінальному провадженні, повноваження прокурора покладаються на іншого прокурора керівником відповідного органу прокуратури. Також вказана постанова не містить посилання на встановлення виняткового випадку відповідно до ч. 3 ст.37 КПК України, а саме, покладення керівником органу прокуратури повноважень прокурора на іншого прокурора цього органу прокуратури через неефективне здійснення прокурором нагляду за дотриманням законів під час проведення досудового розслідування.

Згідно ч. 1 ст. 36 КПК України прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Відповідно до Керівних принципів ООН щодо ролі обвинувачів, прийнятих восьмим Конгресом ООН із запобігання злочинності і поводження з правопорушниками (Гавана, Куба, 27 серпня 7 вересня 1990 p.), обвинувачі відповідно до закону виконують свої обов`язки справедливо, послідовно та швидко, поважають і захищають людську гідність й захищають права людини, сприяючи тим самим забезпеченню належного процесу і безперебійного функціонування системи кримінального правосуддя.

Однією із складових засад законності відповідно до ч.2 ст. 9 КПК України є обов`язок прокурора повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Об`єктивність і неупередженість прокурора є не менш важливим для досягнення завдань кримінального провадження, оскільки вони згідно зі ст. ст. 36 та 40 КПК наділені значним обсягом повноважень, що можуть суттєво обмежувати чи звужувати права і свободи особи.

Неупередженість (об`єктивність) дослідження обставин провадження прокурором передбачає вчинення ними процесуальних дій, ухвалення процесуальних рішень лише з підстав, встановлених КПК, та на основі зібраних фактичних даних, без обвинувального ухилу та особистої зацікавленості у вирішенні справи. В разі отримання під час проведення слідчої (розшукової) дії доказів, які можуть вказати на невинуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, слідчий, прокурор зобов`язані провести відповідну слідчу дію в повному обсязі й складені при цьому процесуальні документи долучити до матеріалів справи та надати їх судові у випадку звернення до нього з обвинувальним актом.

Значення об`єктивності чи неупередженості прокурора щодо дослідження всіх обставин провадження варто оцінювати крізь призму гарантування реалізації завдань кримінального провадження, зокрема, щодо забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності, відповідно до своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження було застосовано належну правову процедуру (ст. 2 КПК). Розв`язання цього завдання сприяє, з одного боку, реалізації принципу невідворотності відповідальності за правопорушення, а, з іншого, недопущенню обвинувачення або засудження жодного невинуватого.

Заявляючи відвід прокурору ОСОБА_3 з посиланням на п. 3 ч. 1 ст. 77 КПК України, захисник ОСОБА_6 по суті посилалася не на обставини, які стосуються сумнівів у неупередженості прокурора в розумінні п. 3 ч. 1 ст. 77 КПК України. Доводи захисника в обґрунтуванні заявленого відводу прокурору про те, що прокурор позбавлений можливості приймати процесуальні рішення у зв`язку з прийняттям рішень прокурором вищого рівня, що на думку сторони захисту є обставинами, що викликають сумніви в його неупередженості - не доводять факту наявності саме особистої заінтересованості прокурора ОСОБА_3 , його упередженість та необ`єктивне ставлення в підтриманні публічного обвинувачення, оскільки в силу ст. 36 КПК України прокурор є самостійним у своїй процесуальній діяльності.

В матеріалах справи відсутні дані, які б свідчили про, упередженість та необ`єктивне ставлення прокурора ОСОБА_3 в підтриманні публічного обвинувачення або особисту зацікавленість прокурора ОСОБА_3 по вказаному кримінальному провадженню, однак суд вирішуючи вказану заяву адвоката враховує, що прокурор ОСОБА_3 не здійснював повноваження прокурора у кримінальному провадженні з його початку, зі стадії досудового розслідування, йому не було відкрито усіх матеріалів та доказів, з матеріалами досудового розслідування не знайомий та не приймав участь як процесуальний керівник при проведенні всіх процесуальних та слідчих дій, а постанова про включення його до групи прокурорів винесена лише 16.02.2023 року, після дослідження у судовому засіданні і долучення до матеріалів справи письмових доказів сторони обвинувачення.

Отже, з урахуванням обставин, що склалися, зважаючи на категоричну позицію сторони захисту відносно прокурора ОСОБА_3 , обґрунтовану недотриманням порядку його призначення та відсутністю підстав для заміни прокурора, передбачених ст. 37 КПК України, враховуючи висловлену недовіру прокурору, вирішуючи даний відвід крізь призму тверджень сторони захисту щодо оцінки правомірності участі прокурора у даному провадженні, маючи на меті забезпечення безстороннього і об`єктивного розгляду, із метою усунення будь-яких сумнівів в справедливому здійсненні прокурором функцій публічного обвинувачення, а також з метою дотримання балансу інтересів між будь-якими несприятливими наслідками для сторін та з метою, щоб у стороннього спостерігача не могло б виникнути сумнівів в неупередженості прокурора, суд дійшов висновку, що заяву адвоката ОСОБА_6 про відвід прокурора ОСОБА_3 слід задовольнити.

Керуючись ст.ст. 77, 80, 81 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_5 про відвід прокурора Черкаського відділу Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_3 - задовольнити.

Відвести прокурора Черкаського відділу Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_3 від участі у розгляді кримінального провадження, відомості по якому внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000646 від 02 липня 2020 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

Судовий розгляд кримінального провадження відкласти до 24 лютого 2023 року до 11 години 00 хвилин.

Копію ухвали направити до Черкаської окружної прокуратури для забезпечення участі у судовому засіданні 24 лютого 2023 року о 11 год. 00 хв. повноважного процесуального прокурора у кримінальному провадженні за №0000646 від 02 липня 2020 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1