Справа № 487/3863/22
Провадження № 1-кс/487/2798/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.12.2022 м.Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду міста Миколаєва клопотання заступника начальника відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000708 від 11.11.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:

Заступник начальника відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просив накласти арешт на вилучені під час обшуку 21.12.2022 за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон «Samsung Galaxy J3» (ІМЕІ 1: НОМЕР_1 ; ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , s/n: НОМЕР_3 ) з SIM-карткою з номером телефону НОМЕР_4 .

Клопотання обґрунтоване тим, що зазначений у клопотанні мобільний телефон може бути використаний органом досудового розслідування в якості доказів вчинення розслідуваного кримінального правопорушення, в силу чого має значення речового доказу у даному кримінальному провадженні.

Посилаючись на забезпечення збереження речових доказів, прокурор просив накласти арешт на зазначене у клопотанні майно.

В судовому засіданні прокурор не був присутнім, надав до суду заяву про розгляд клопотання за його відсутності.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Частиною 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Частиною 1 ст. 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з п. п.1, 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Частиною 3 статті 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Як передбачено ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач. У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 КПК України та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 КПК України. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

При розгляді клопотання про арешт майна слідчий суддя повинен врахувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб (ч. 2 ст. 173 КПК України).

Встановлено, що Першим слідчим відділом (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, здійснюється розслідування кримінального провадження №0000708 від 11.11.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 19.03.2022 збройними формуваннями держави-агресора (РФ) було захоплено та, як наслідок, тимчасово окуповано територію ряду населених пунктів, які входили до складу Снігурівської територіальної громади Баштанського району Миколаївської області, в т.ч. адміністративний центр м. Снігурівка, та Шевченківської територіальної громади Миколаївського району Миколаївської області. Внаслідок тимчасової окупації на окупованій території впродовж 19.03.2022-10.11.2022 припинили свою діяльність органи державної, місцевої влади України та бюджетні установи.

З метою забезпечення умов для утримання захопленої території та подальшого безперешкодного просування територією України, представниками збройних формувань держави-агресора (РФ) на окупованих територіях було створено окупаційну адміністрацію, незаконні органи влади та правоохоронні органи, а також ряд підприємств та установ, діяльність яких була спрямована на допомогу державі-агресору, збройним формуванням та окупаційній адміністрації держави-агресора. Пріоритет у зайнятті посад у вказаних незаконно створених органах та підприємствах окупаційною адміністрацією надавався громадянам України, з числа лояльних місцевих мешканців, які виправдовували збройну агресію проти України, а також встановлення та утвердження тимчасової окупації території України.

Розраховуючи на зайняття посад у вказаних незаконно створених органах та підприємствах, відмовившись вийти на підконтрольну органам державної влади України територію, про свою лояльність окупаційній адміністрації заявили старший інспектор з кадрового забезпечення ВП № 2 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_5 та начальник СРПП ВП № 2 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 .

Будучи працівниками органів Національної поліції та володіючи необхідною інформацією ОСОБА_5 та ОСОБА_4 забезпечили надання представникам збройних формувань держави-агресора необхідні тим відомості про особовий склад ВП № 2 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області, сприяли у вилученні в особового складу табельної вогнепальної зброї, а також «агітували» їх до виходу на роботу та залучення до створення окупаційних органів влади. Окрім того, зазначені особи сприяли у виявленні серед місцевих мешканців осіб, які були налаштовані до приєднання до національного спротиву, а також осіб з числа колишніх військовослужбовців ЗСУ, які приймали участь у відсічі збройної агресії (учасників АТО/ООС), та учасників ТрО.

21.12.2022 на підставі ухвали слідчого судді Заводського районного суду міста Миколаєва від 01.12.2022 за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 мобільний телефон «Samsung Galaxy J3» (ІМЕІ 1: НОМЕР_1 ; ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , s/n: НОМЕР_3 ) з SIM-карткою з номером телефону НОМЕР_4 .

21.12.2021 старшим слідчим першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_6 винесено постанову про долучення до матеріалів кримінального провадження в якості речових доказів вилучене в ході обшуку майно.

Враховуючи встановленні досудовим розслідуванням обставини, наявні підстави вважати, що вилучене в ході обшуку майно відповідає критеріям, визначенні в ст. 98 КПК України, оскільки зазначений телефон може містити інформацію про номери телефонів, що використовуються причетними до державної зради особами; відомості про вхідні та вихідні з`єднання, в т.ч. із іншими учасниками злочину; особисте листування та інші записи особистого характеру за допомогою служб SMS та інтернет-месенджерів (Viber, WhatsApp тощо), текстові та графічні файли з відомостями щодо обставин вчинення та укриття слідів розслідуваного злочину, а також відзняте на мобільний телефон фото та відео в період тимчасової окупації, в т.ч., і серед видалених файлів, які можуть бути відновлені лише під час їх експертного дослідження.

Слідчий суддя вважає, що в разі не застосування запобіжного заходу у виді арешту на вказане майно, існують ризики переховування, знищення або спотворення інформації, яка має значення для даного досудового розслідування, а втручання у володіння майном, виходячи з визначених КПК України засад кримінального провадження, виправданим.

А за такого, клопотання прокурора є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 98, 170-173 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене під час обшуку 21.12.2022 за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон «Samsung Galaxy J3» (ІМЕІ 1: НОМЕР_1 ; ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , s/n: НОМЕР_3 ) з SIM-карткою з номером телефону НОМЕР_4 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1