Справа № 601/219/23
Провадження №1-кп/601/92/2023
У Х В А Л А

24 березня 2023 року Кременецький районний суд Тернопільської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в суді м. Кременець кримінальне провадження внесене у Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000215 від 22 грудня 2022 року про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дудин Бродівського району Львівської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, одруженого, на утриманні має одну малолітню дочку, раніше не судимого,

-обвинуваченого за частиною 2 статті 125 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

встановив:

В обвинувальному акті вказано, що 21 грудня 2022 року приблизно о 21 години 00 хвилин між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , які перебували за місцем спільного проживання, а саме в коридорі будинку АДРЕСА_1 на грунті раніше сформованих неприязних відносин розпочався словесний конфлікт.

Під час вказаного конфлікту в ОСОБА_3 виник протиправний умисел на заподіяння ОСОБА_5 тілесного ушкодження.

Реалізовуючи свій протиправний намір, 21 грудня 2022 року приблизно о 21 години 00 хвилин ОСОБА_3 , який перебував в коридорі будинку АДРЕСА_1 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, перебуваючи навпроти ОСОБА_5 , тримаючи в правій руці кухонний ніж, наніс один удар в ліву бокову поверхню грудей, другий удар в задню поверхню грудей та третій удар в поперекову ділянку зліва ОСОБА_5 .

Своїми умисними діями ОСОБА_3 спричинив потерпілому ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді поранення лівої бокової поверхні грудей, задньої поверхні грудей та поперекової ділянки зліва, які не проникали в грудну чи черевну порожнини і заочеревинний простір, тобто не були небезпечними для життя, та за ступенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я - п..2.3.3 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (МОЗ України, Київ, 1995 року).

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 заявив про відмову від обвинувачення ОСОБА_3 за статтею 125 частини 2 КК України

В судове засіданні обвинувачений ОСОБА_3 не з`явився, хоча про день, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. У телефонному режимі обвинувачений ОСОБА_3 повідомив суд про те, що не має можливості з`явитись в судове засідання, оскільки проходить службу в ЗСУ.

Тому суд вважає, поважним причини неявки обвинуваченого в судове засідання.

Прокурор в судовому засіданні вважає, що слід відкласти розгляд даного клопотання, оскільки обвинувачений в судове засідання не з`явився. При вирішенні вказаного клопотання покладається на думку суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 477 КПК України, кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення є провадження, яке може бути розпочате слідчим, дізнавачем, прокурором лише на підставі заяви потерпілого щодо кримінальних правопорушень, передбачених, у тому числі: статтею 125 (умисне легке тілесне ушкодження).

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо потерпілий відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Частиною 4 ст. 26 КПК України, встановлено, що відмова потерпілого від обвинувачення є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.

Таким чином, визначений КПК України процесуальний порядок здійснення кримінального провадження у формі приватного обвинувачення за своєю правовою природою є приватно-публічним різновидом кримінального провадження і відмова потерпілого від підтримання обвинувачення не надає прокурору права підтримувати таке обвинувачення, як державне, тобто змінювати його статус.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 3 липня 2019 року в справі №288/1158/16 вказано на те, що «критерієм розмежування кримінальних проваджень у формі приватного та публічного обвинувачення є зумовлене характером і наслідками протиправного діяння співвідношення публічного і приватного інтересу як об`єктів кримінально-правового захисту. Від такого співвідношення залежать передбачені законом способи вирішення конфлікту між винним і потерпілим, у тому числі можливість його розв`язання без застосування заходів кримінальної репресії.

Попри суспільну небезпечність кримінальних правопорушень приватного обвинувачення, як і будь-яких інших злочинів, їх визначальною ознакою є домінування приватного інтересу над публічним, яке надає вирішального значення волевиявленню потерпілого для притягнення чи непритягнення особи до кримінальної відповідальності. Головна ідея запровадження цієї особливої кримінальної процедури у правову систему України полягає в тому, що законодавець надає пріоритет свободі особистості у царині, яка віддана на розсуд індивіда і не може бути об`єктом втручання держави.

Злочини, кримінальне провадження щодо яких здійснюється у формі приватного обвинувачення, завдають шкоди головним чином інтересам окремих осіб, здебільшого, не є тяжкими і зумовлені локальними конфліктами, їх небезпека для держави й суспільства не є значною, а порушені права потерпілих можуть бути ефективно захищені як за допомогою кримінально-правових механізмів, так і в альтернативний спосіб. Завдана цим особам шкода зазвичай не має непоправного характеру, і становище, яке вони мали до вчинення посягання, може бути поновлено, в тому числі, шляхом порозуміння, примирення, компенсації й іншим чином без застосування встановлених державою заходів примусу.

У цих випадках, які є винятками із засади публічності, законодавець надає потерпілому можливість вибору одного з альтернативних варіантів поведінки у відповідь на вчинення щодо нього кримінального правопорушення: ініціювати перед компетентними органами притягнення винного до кримінальної відповідальності; врегулювати кримінально-правовий спір на основі взаємного порозуміння; не вдаватися до жодних дій.

Обираючи спосіб реагування на злочин, потерпілий, користуючись свободою розсуду, самостійно вирішує питання про те, наскільки це протиправне діяння зачіпає його інтереси, наскільки ефективним для їх захисту буде звернення до процедури кримінального судочинства, а в разі початку такої процедури - чи доцільно її продовжувати. Заява потерпілого свідчить про його рішення захистити власні інтереси шляхом здійснення кримінального провадження.

Волевиявлення потерпілого про притягнення винного до кримінальної відповідальності є необхідною рушійною силою здійснення кримінального провадження у формі приватного обвинувачення, яке відповідно до частини першої статті 477 КПК може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого, а в разі його відмови від обвинувачення згідно із частиною четвертою статті 26, пунктом сьомим частини першої статті 284 цього Кодексу підлягає безумовному закриттю (за винятком кримінальних проваджень щодо злочинів, пов`язаних з домашнім насильством).

Зазначений законодавчий підхід покликаний сприяти врегулюванню виниклого у зв`язку зі злочином конфлікту між підозрюваним (обвинуваченим) та потерпілим і є проявом диспозитивності як загальної засади кримінального провадження. Зміст цієї засади розкривається у статті 26 КПК і полягає у свободі сторін використовувати свої права у межах та у спосіб, що передбачені цим Кодексом».

В ухвалі Верховного Суду від 14 лютого 2023 року (справа №161/17553/20, провадження № 51-883ск23), вказано «коли кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення ініціюється потерпілим або представником потерпілого, то і ініціатива закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення перед судом належить саме потерпілому чи представнику потерпілого. При цьому закон не передбачає згоди обвинуваченого на закриття кримінального провадження з зазначеної підстави, оскільки відмова потерпілого чи його представника від обвинувачення тягне за собою обов`язкове закриття кримінального провадження. Виключень з цього правила чинний КПК не містить».

Системний аналіз приписів ч. 4 ст. 26, п. 7 ч. 1 ст. 284 та ст.477 КПК з урахуванням наведених положень у постанові Великої Палати Верховного Суду свідчить, що волевиявлення потерпілого у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення є вирішальним у питаннях щодо початку та припинення (закриття) такого провадження. Виникнення у потерпілого права відмови від обвинувачення у такому провадженні нерозривно пов`язане із моментом реалізації початку досудового розслідування, і кримінальним процесуальним законом не передбачено можливості обмеження названого права потерпілого в цьому провадженні.

Таким чином відмова потерпілого від обвинувачення за своїм змістом усуває наявність будь-якого висунутого обвинувачення, від якого міг би захищатись обвинувачений.

Окрім цього, як вбачається з наявних матеріалів справи, обвинувачений повідомив суд про неможливість його прибуття в судові засідання на розгляд справи, оскільки проходить службу в ЗСУ (а.с. 22).

За таких обставин суд вважає, що при розгляді вказаного клопотання не порушуються права обвинуваченого, в тому числі право на захист, а також дотримуються норми КПК України (ст. 318).

Чинним КПК України не передбачено підстав для відмови в його задоволенні, а також не вказано обставини, які б зобов`язували суд відкласти розгляд поданого клопотання.

Суд, враховуючи те, що що обвинувачений про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, дане кримінальне провадження розпочате на підставі заяви потерпілого - приватне обвинувачення та відповідно до вимог п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України, потерпілий відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, що є безумовною підставою для закриття кримінального провадження, тому суд вважає за можливе закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 .

Керуючись ст. 26, п. 7 ч. 1, ч. 6 ст. 284, ст. 477 КПК України, суд -

постановив:

Закрити кримінальне провадження № 0000215 від 22 грудня 2022 року по обвинуваченню ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 125 КК України у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Речові докази - кухонний ніж, який знаходиться на зберіганні в камері речових доказів Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області, що за адресою: вул. Драгоманова, 5 м. Кременець Тернопільської області - знищити.

На ухвалу може бути подана апеляція на протязі семи діб з моменту її оголошення до Тернопільського апеляційного суду через Кременецький районний суд Тернопільської області.

Повний текст ухвали складений на оголошений 27 березня 2023 року о 15 годині 00 хвилин.

Головуючий: