Справа № 204/8992/22
Провадження № 1-в/204/1346/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2022 року Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,

представника закладу ОСОБА_4 ,

адвоката ОСОБА_5 ,

особи, стосовно якої розглядається

питання про зміну застосування примусових

заходів медичного характеру ОСОБА_6 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпрі заяву представника Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» ДУ «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків МОЗ України» про зміну застосування примусових заходів медичного характеру стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

ВСТАНОВИВ:

До Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська надійшла заява представника Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» ДУ «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків МОЗ України» про зміну застосування примусових заходів медичного характеру з наданням психіатричної допомоги із суворим наглядом стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призначених ухвалою Скадовського районного суду Херсонської області від 17.08.2016.

До заяви додано висновок комісії лікарів психіатрів № 1029 від 20.10.2022 згідно якого ОСОБА_6 , 1992 р.н., для подальшого застосування примусових заходів медичного характеру та проведення реабілітаційних заходів може бути переведений до відділення з посиленим наглядом закладу з надання психіатричної допомоги.

У судовому засіданні представник Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» ДУ «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю МОЗ України» ОСОБА_4 підтримав вищевказану заяву, просив її задовольнити. Пояснив, що внаслідок медикаментозної терапії в поєднанні з реабілітаційними заходами психічний стан хворого покращився з січня 2021 р. та залишається стабільним з квітня 2021 р. З жовтня 2021 року у хворого сформовано формально вірне відношення до свого стану та скоєного, позитивні соціально терапевтичні та антиалкогольні настанови на майбутнє. Тому хворий особливої небезпеки для оточуючих не становить, подальшого застосування примусових заходів медичного характеру в умовах закладу з надання психіатричної допомоги з суворим наглядом не потребує.
Прокурор у судовому засіданні заперечувала проти задоволення вказаної заявипредставника Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» ДУ «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків МОЗ України», вважаючи її передчасною. Зазначила, що раніше застосуванні примусові заходи медичного характеру з наданням психіатричної допомоги із суворим наглядом стосовно ОСОБА_6 за доцільно продовжити ще на півроку для того, щоб у хворого стабільно сформувалося відношення до скоєного.
У судовому засіданні адвокат ОСОБА_5 заяву представника Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» ДУ «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків МОЗ України» про зміну застосування примусових заходів медичного характеру з наданням психіатричної допомоги із суворим наглядом стосовно ОСОБА_6 підтримав та просив її задовольнити.
Особа, до якої застосовані примусові заходи медичного характеру ОСОБА_6 у судовому засіданні просив змінити йому примусові заходи медичного характеру на більш м`які. Пояснив, що обставин вчиненого ним не пам`ятає, проте про скоєне шкодує та ставиться свого вчинка негативно. Необхідність продовження лікування усвідомлює.
Обговоривши заяву, заслухавши думку учасників процесу і перевіривши матеріали справи, суд доходить наступних висновків.
Статтею 19 Закону України «Про психіатричну допомогу» визначено, що питання про продовження, зміну або припинення застосування примусового заходу медичного характеру вирішується судом у разі такої зміни стану психічного здоров`я особи, за якої відпадає необхідність застосування раніше призначеного заходу та виникає необхідність у призначенні іншого примусового заходу медичного характеру чи якщо особа видужала. Продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника закладу з надання психіатричної допомоги (лікаря-психіатра), який надає особі психіатричну допомогу. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, що обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів. Зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру може здійснюватися судом також за заявою особи, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру, або її захисника чи іншого законного представника, у разі якщо така особа за своїм станом здоров`я не може усвідомлено подати до суду відповідну заяву. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів закладу, в якому особі надається психіатрична допомога, або, у разі наявності, висновок обраного особою незалежного лікаря-психіатра.
Особи, до яких застосовані примусові заходи медичного характеру, підлягають огляду комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на 6 місяців для вирішення питання про наявність підстав для звернення до суду із заявою про припинення, продовження або про зміну застосування таких заходів. Після проведення огляду представник закладу з надання психіатричної допомоги (лікар-психіатр), який надає особі психіатричну допомогу, направляє до суду за місцезнаходженням закладу з надання психіатричної допомоги заяву, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, що містить обґрунтування необхідності продовження зміни або припинення застосування примусового заходу медичного характеру відповідно. У подальшому продовження застосування примусового заходу медичного характеру проводиться кожного разу на строк, що не перевищує 6 місяців.
За змістом статті 95 КК України та статті 19 ЗУ «Про психіатричну допомогу» зміна примусового заходу медичного характеру може полягати лише в його пом`якшенні у зв`язку з поліпшенням психічного стану особи (наприклад, у переведенні її з психіатричного закладу з посиленим наглядом до закладу зі звичайним наглядом) чи у скороченні строку перебування у психіатричному закладі.
Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 514 КПК України продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється на підставі ухвали суду, в межах територіальної юрисдикції якого застосовується цей захід чи відбувається лікування. Зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється, якщо особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, видужала або якщо внаслідок змін у стані її здоров`я відпала потреба в раніше застосовуваних заходах медичного характеру. Розгляд питання про зміну чи припинення застосування судом примусових заходів медичного характеру може також здійснюватися за письмовою заявою особи, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру, або її захисника чи законного представника у разі, якщо така особа за своїм станом здоров`я не може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) чи керувати ними, в тому числі не може усвідомлено подати до суду відповідну заяву. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів закладу, в якому особі надається психіатрична допомога, або, у разі наявності, висновок обраного особою незалежного лікаря-психіатра.
Судом встановлено, що ухвалою Скадовського районного суду Херсонської області від 17 серпня 2016 року до ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосовані примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом.

Із долученого до заяви висновку комісії лікарів психіатрів щодо особи, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру №1029 від 20.10.2022 убачається, що ОСОБА_6 , 1992 р.н., для подальшого застосування примусових заходів медичного характеру та проведення реабілітаційних заходів може бути переведений до відділення з посиленим наглядом закладу з надання психіатричної допомоги. Необхідність зміни примусових заходів згідно висновку обумовлена тим, що наслідок медикаментозної терапії в поєднанні з реабілітаційними заходами психічний стан хворого покращився з січня 2021 р. та залишається стабільним з квітня 2021 р., що виражається у зовні спокійній, упорядкованій поведінці, відсутності агресивних, ауто агресивних тенденцій, оманів сприйняття, дезактуалізації маячних ідей власної значимості. З жовтня 2021 року у хворого 2021 року у хворого сформовано формально вірне відношення до свого стану та скоєного, позитивні соціально терапевтичні та антиалкогольні настанови на майбутнє. Тому хворий за своїм психічним станом особливої небезпеки для оточуючих не становить, подальшого застосування примусових заходів медичного характеру в умовах закладу з надання психіатричної допомоги з суворим наглядом не потребує.

Натомість, як вбачається з попереднього висновку комісії лікарів психіатрів щодо особи, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру стосовно ОСОБА_6 № 415 від 15.03.2022, в якому комісія дійшла висновку про те, що за своїм психічним станом ОСОБА_6 потребує продовження застосування примусових заході медичного характеру в умовах закладу з надання психіатричної допомоги з суворим наглядом, необхідність продовження примусових заходів обґрунтовувалась тим, що в клінічній картині захворювання, незважаючи на дезактуалізацію маячних ідей, відсутність оманів сприйняття та зовні впорядковану поведінку, спостерігається байдужість до вчиненого суспільно небезпечного діяння, часткова некритичність до свого хворобливого стану та агресивної поведінки в минулому, що свідчить про неповне усунення всіх чинників суспільної небезпеки.

Із вказаних висновків судом встановлено, що в клінічній картині захворювання у ОСОБА_6 відбулися деякі позитивні зміни та спостерігається позитивна динаміка покращення його психічного стану, яка залишається стабільною з квітня 2022 року, тобто останні півроку. Проте такий термін, на думку суду, є недостатнім для здійснення висновків про те, що у стані здоров`я останнього відбулися такі зміни, внаслідок яких відпала потреба в раніше застосованих заходах медичного характеру. А тому питання про зміну примусових заходів медичного характеру суд вважає передчасним, оскільки з урахуванням характеру психічного захворювання, які наявне у ОСОБА_6 , та тяжкості вчиненого ним суспільно небезпечного діяння, для перевірки стабільності психічного стану пацієнта та стабільності ремісії потребується більш тривалий період, ніж останні півроку.
Враховуючи викладене суд доходить висновку, що заява представника Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» ДУ «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків МОЗ України» про зміну застосування примусових заходів медичного характеру стосовно ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.95 КК України, ст.514 КПК України, ст.ст.19, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 10.06.2018 року, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви представника Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» ДУ «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків МОЗ України» про зміну застосування примусових заходів медичного характеру стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.
На ухвалу може бути подана апеляція протягом семи днів з дня її оголошення до Дніпровського апеляційного суду через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська.

Повний текст ухвали складений 04 листопада 2022 року.

Суддя ОСОБА_1