Справа 688/737/23
№ 1-кп/688/90/23
Вирок

Іменем України

04 квітня 2023 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в місті Шепетівці Хмельницької області кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (паспорт НОМЕР_1 , вид. 15.12.1999 року), уродженця м. Алчевськ Луганської області, громадянина України, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , з середньою освітою, перебуває у фактичних шлюбних стосунках, з дружиною виховують двоє неповнолітніх дітей, судимого:

вироком Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 25 січня 2023 року за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробовуванням з іспитовим строком 2 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України,

встановив:

Формулювання доведеного обвинувачення, стаття закону про кримінальну відповідальність, за якою кваліфіковано дії обвинуваченого.

18 грудня 2022 року о 16 год. 35 хв. ОСОБА_5 перебуваючи поблизу приміщення магазину «Кокетка», який належить ОСОБА_6 та розташований за адресою: АДРЕСА_3 , в умовах воєнного стану, що введений на всій території України із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», із змінами внесеними Указом Президента України № 757/2022 від 07 листопада 2022 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», з корисливих мотивів, маючи на меті особисте збагачення, протиправно, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, тобто вважаючи, що діє непомітно для працівників та відвідувачів магазину, діючи умисно, шляхом вільного доступу, таємно повторно викрав з манекену, що знаходився на сходах, які ведуть до магазину, жіночу куртку марки «ENYI» розміру S, чорного кольору вартістю 3600 грн, з місця вчинення злочину пішов, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Своїми умисними діями ОСОБА_5 завдав потерпілому ОСОБА_6 , майнової шкоди на суму 3600 гривень.

В судовому засіданні ОСОБА_5 вину у вчиненні злочину при вищенаведених обставинах визнав повністю, не заперечував фактичних обставин та правової кваліфікації вчиненого діяння, розкаявся у скоєному, просив його суворо не карати. Підтвердив, що вчинив викрадення майна повторно, до постановлення вироку за попередню крадіжку чужого майна 05 грудня 2023 року.

Суду по суті пред`явленого обвинувачення показав, що 18 грудня 2023 року посварився з дружиною та пішов в місто гуляти. По дорозі помітив магазин, на сходах якого були розміщені манекени з одягом. Вирішив подарувати дружині куртку, щоб з нею помиритися. Підійшов збоку зняв куртку з манекену та відніс додому. Коли до нього прийшов дільничний офіцер поліції він добровільно повернув викрадену куртку. Вартість куртки та розмір завданої шкоди не оспорює, відшкодував шкоду шляхом повернення викраденого майна. Зазначив, що не знав про те, що в умовах воєнного стану відповідальність за вчинення крадіжки посилена, злочин вчинив спонтанно.

Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. При визначенні покарання покладається на розсуд суду.

Прокурор ОСОБА_3 , вказуючи на те, що обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою вину в інкримінованому йому злочині, фактичні обставини ним та іншими учасниками не оспорюються, просив визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого. Також просив дослідити письмові матеріали, що характеризують особу обвинуваченого, про судові витрати та речові докази.

Після з`ясування чи правильно розуміє обвинувачений ОСОБА_5 зміст фактичних обставин, враховуючи, що сумнівів у добровільності його позицій немає та, роз`яснивши, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини у апеляційному порядку, суд розглянув справу відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, за правилами, передбаченими даною нормою.

Враховуючи, що учасниками судового провадження не оспорюються доведеність вини обвинуваченого та кваліфікація його дій, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим змісту цих обставин, суд дійшов висновку, що обвинувачення, яке пред`явлене ОСОБА_5 знайшло своє підтвердження в судовому засіданні в повному обсязі, а його дії органами досудового розслідування кваліфіковані правильно за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжці) вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Відомості про особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

ОСОБА_5 засуджений вироком Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 25 січня 2023 року за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробовуванням з іспитовим строком 2 роки, перебуває на обліку органу пробації. Під під динамічним спостереженням у лікаря психіатра КНП «Шепетівська БПЛ» не перебуває, перебуває на відповідному обліку у лікаря нарколога з 30 червня 2022 року. Згідно висновку судово-психіатричного експерта №65 від 09 лютого 2023 року ОСОБА_5 виявляє психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіатів, синдром залежності, виявляв такі й на період інкримінованого йому злочину. На період вчинення злочину та на час проведення експертизи усвідомлює значення своїх дій та може ними керувати, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує, отже є осудним. За місцем проживання ОСОБА_5 характеризується, як особа, на яку скарг не надходило.

Згідно висновку органу пробації виправлення обвинуваченого без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк може становити небезпеку для суспільства.

Обставиною, що відповідно до ст.66 КК України пом`якшує покарання ОСОБА_5 є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_5 не встановлено.

Мотиви призначення покарання.

Призначаючи покарання ОСОБА_5 , керуючись положеннями ст.65-68 КК України, принципом справедливості та індивідуалізації покарання, суд враховує, що обвинувачений вчинив закінчений тяжкий злочин, вимоги ч.2 ст.50 КК України, якою передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Суд зауважує, що дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

Прокурор в судовому засіданні просив суд призначити ОСОБА_5 покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Захисник просив врахувати пом`якшуючі обставини, відсутність обставин, які обтяжують покарання та призначити покарання із застосуванням ст. 75 КК України. Якщо суд дійде висновку про необхідність реального відбування обвинуваченим покарання, просив застосувати ст. 69 КК України.

З огляду на викладене та, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, ставлення ОСОБА_5 до вчиненого, обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд дійшов висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання у виді позбавлення волі.

Таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_5 та запобігання вчиненню нових злочинів.

Суд не знаходить підстав для призначення покарання із застосуванням інституту призначення покарання нижчого від найнижчої межі, встановленої санкцією частини статті за якою притягується до відповідальності відповідно до частини 1 ст. 69 КК України та інституту звільнення від відбування покарання з іспитовим строком, відповідно до ст. 75 КК України.

Суд зазначає, що за положеннями ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, з-поміж іншого нижче він найнижчої межі, встановленої в санкції частини статті.

У постанові від 03 лютого 2021 року (справа № 629/2739/18) Верховний Суд звернув увагу на те, що частина перша статті 69 КК України надає повноваження суду у виключних випадках призначити більш м`яке покарання, ніж мінімальне покарання, передбачене законом за відповідний злочин, лише «за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину», тобто якщо певні обставини або сукупність обставин одночасно відповідають двом умовам, визначеним в законі: вони можуть бути визнані такими, що пом`якшують покарання відповідно до частин першої та/або другої статті 66 КК; істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.

Крім того, ці обставини чи сукупність обставин мають знаходитися в причинному зв`язку з цілями та/або мотивами злочину, поведінкою особи під час вчинення злочину та іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку злочину та/або небезпечність винуватої особи.

Верховний Суд роз`яснив, що при визначенні поняття та змісту обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд має виходити з системного тлумачення статей 66 та 69 КК України, та тих статей Особливої частини Кодексу, що визначають певні обставини, як ознаки привілейованих складів злочину, що істотно зменшують їх суспільну небезпечність, наслідком чого є зниження ступеню тяжкості вчиненого злочину. Ці обставини в своїй сукупності повинні настільки істотно знижувати ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції було би явно несправедливим.

Суд зауважує, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, відноситься до злочинів проти власності та їх суспільна небезпека полягає у позбавленні потерпілого його майна саме в умовах воєнного стану, коли збереження майна її власником є проблематичним, внаслідок існуючих загроз.

Отже зазначені вище обставини, що пом`якшують покарання, зокрема, такі як щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, з урахуванням того, що крадіжка майна в умовах воєнного стану вчинена повторно через незначний проміжок часу, на переконання суду не є такими обставинами, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, що давало б підстави суду призначити покарання нижче від найнижчої межі.

При цьому суд не приймає до уваги твердження обвинуваченого про те, що він не був обізнаний про посилення відповідальності за крадіжку майна в умовах воєнного стану. Правова основа презумпції знання законодавства - обов`язок кожного неухильно додержуватися Конституції України та законів України. Цей обов`язок закріплений в частині 1 статті 68 Конституції України. Обов`язок додержання законів передбачає і обов`язок їх знання. Тому закони повинен знати кожний. З цього положення і випливає загальновідома формула: незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності, яка і міститься в частині 2 статті 68 Конституції України.

Крім того, суд зазначає, що за змістом ч. 1 ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше 5 років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Положення ст. 75 КК України підлягають застосуванню у взаємозв`язку із приписами статей 50, 65 вказаного Кодексу, за яким визначаються загальні ознаки, мета і засади призначення покарання, згідно з якими особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, що є необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів, відповідно до положень Загальної частини КК і враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Для застосування положень ст. 75 КК України суд має належним чином дослідити й оцінити всі обставини, що мають значення для кримінального провадження, та врахувати, що звільнення від відбування покарання з випробуванням застосовується в тому разі, коли є умови і підстави, визначені ст. 75 КК України. Рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням за приписами ст. 75 КК України приймається з урахуванням можливості досягнення мети покарання в контексті положень статей 50, 65 КК України.

Підставою для звільнення особи від відбування покарання з випробуванням є переконання суду, викладене в мотивованому висновку про можливість її виправлення без відбування покарання. Висновок суду ґрунтується на тих відомостях, які він оцінює на час ухвалення вироку, зокрема, відомостях про вчинений особою злочин, зміст протиправної поведінки.

На думку суду звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України не відповідатиме загальним засадам призначення покарання, принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, не буде достатнім і необхідним для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів та не відповідатиме ступеню тяжкості вчиненого злочину передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Виходячи з приписів кримінального закону правила призначення покарання, передбачені ч. 4 ст. 70 КК, застосовуються в разі, якщо після постановлення вироку у справі буде встановлено, що особа винна ще й в іншому злочині, вчиненому нею до постановлення попереднього вироку. У такому випадку суд може при призначенні покарання за другим вироком як поглинути покарання за першим вироком, так і приєднати його повністю або частково, однак таким чином, щоб обраний захід примусу не перевищував максимального покарання, встановленого статтею (частиною статті), за якою особу засуджено, і водночас не був меншим строку покарання, визначеного за перший злочин. При цьому суд зобов`язаний в остаточне, призначене за сукупністю злочинів, покарання зарахувати покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст. 72 цього Кодексу.

Згідно з рекомендаціями, що містяться у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», коли особа, щодо якої було застосовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до винесення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.

Мотиви вирішення інших питань при ухваленні вироку.

Суд ухвалює рішення в порядку, визначеному в ст. ст. 368 - 380 цього кодексу, який зобов`язує серед іншого вирішити питання про запобіжний захід до набрання вироком законної сили. Беручи до уваги мету застосування заходів забезпечення кримінального провадження, яка передбачає досягнення дієвості провадження (ст.131 КПК), суд вважає необхідним продовжити ОСОБА_5 строк дії запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання до набрання вироком законної сили.

Заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді накладення арешту на майно, підлягають скасуванню.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд,-

ухвалив:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Вирок Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 25 січня 2023 року виконувати самостійно.

Застосований щодо ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання продовжити до набрання вироком законної сили.

Речові докази:

- куртку чорного кольору марки «ENYI» розміру S, що знаходиться на зберіганні в камері зберігання речових доказів Шепетівського РУП ГУ НП в Хмельницькій області повернути ОСОБА_6 як власнику;

- диск формату «DVD-R», який містить відеозаписи із камер відео спостереження магазину «Кокетка» та диск формату «DVD-R», який містить відеозаписи із камер відео спостереження магазину «Корона» - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом

апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим з дня вручення йому копії вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

В умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Суддя Неоніла БЕРЕЗЮК