490/1223/23 28.02.2023
н/п 1-кп/490/561/2023
Центральний районний суд міста Миколаєва
Справа № 490/1223/23
У Х В А Л А

28 лютого 2023 року м. Миколаїв

Центральний районний суд міста Миколаєва у складі судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005565 від 16.11.2022, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 146, ч.1 ст. 152, ч.3 ст. 152, ч.2 ст. 190 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 ,

встановив:

До Центрального районного суду м. Миколаєва 17.02.2023 з Херсонської обласної прокуратури надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0005565 від 16.112022, за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 146, ч.1 ст. 152, ч.3 ст. 152, ч.2 ст. 190 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор подав письмове клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 , в обґрунтування якого зазначено, що ризики, які виправдовують застосування вказаного запобіжного заходу не зменшилися, підстав для скасування чи зміни обраного судом запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який немає, оскільки більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належної поведінки обвинуваченого та запобігти ризикам, передбаченим п. п. 1, 2, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_5 проти задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечував, посилаючись на його необґрунтованість.

Обвинувачений ОСОБА_3 заперечував проти задоволення клопотання, оскільки обвинувачення висунуто безпідставно; ризики не є обґрунтованими; поросив у задоволенні клопотання відмовити.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши клопотання прокурора та додані до нього матеріали, суд прийшов до таких висновків.

Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду міста Миколаєва від 02.02.2023 до ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів - до 02.03.2023 включно.

Згідно з ч.3 ст.315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Водночас, ст.17 Закону України від 23.08.2006 "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Пункт перший статті п`ятої Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п.79 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року у справі "Харченко проти України").

Обраний стосовно ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості кримінальних правопорушень, що йому інкримінуються, та не дає можливості перешкоджати інтересам правосуддя, ухиленню від суду, а також відповідає практиці Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення яких вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Крім цього, суд ураховує, що відповідно до правової позиції викладеної у п.80 рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2011 року у справі "Харченко проти України", при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Водночас під час розгляду клопотання можливість для зміни запобіжного заходу на більш м`який не встановлена. Достатніх відомостей про усунення та відсутність на теперішній час тих обставин, які раніше стали підставою для обрання ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, немає, а отже, підстав для зміни чи скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо нього судом не встановлено.

Таким чином, залишається достатньо підстав вважати, що ОСОБА_3 , опинившись на волі, зможе перешкодити встановленню істини у справі під час судового провадження і на це вказують такі обставини: характер протиправних дій, в яких він обвинувачується і щодо яких останньому органом досудового розслідування пред`явлене обвинувачення; достатність підстав вважати, що ОСОБА_3 з огляду на тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання його винуватими у інкримінованих злочинах, зможе ухилитися від суду та не виконувати його процесуальні рішення (ризик переховування); незаконно впливати на потерпілих у кримінальному провадженні; знищити, сховати або спотворити речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження; вчинити інше кримінальне правопорушення.

На наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, вказує те, що ОСОБА_3 обвинувачується серед іншого у вчиненні особливо тяжкого злочину, за санкцією якого можливе призначення покарання у виді позбавлення волі від семи до дванадцяти років, а тому, усвідомлюючи тяжкість інкримінованих йому злочинів, будучи обізнаними про покарання, яке загрожує йому в разі визнання винним за вироком суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності може виїхати за межі України, в тому числі, на непідконтрольні на даний час Україні території. Крім того, ОСОБА_3 є особою неодноразово судимою, зокрема і за вчинення особливо тяжкого злочину, судимість за яке не знято та не погашено, а тому існує ризик можливого вчинення ним іншого кримінального правопорушення. Крім того, зважаючи на характер злочинних дій, у яких обвинувачується ОСОБА_3 , має місце ризик незаконного впливу на потерпілих з метою схилити їх до надання неправдивих свідчень. Крім того, ОСОБА_3 обвинувачується у незаконному заволодінні майном потерпілих, місцезнаходження якого наразі не встановлено, що дає підстави вважати наявну ймовірність, що обвинувачений може знищити, сховати або спотворити вказані речі.

Також суд приймає до уваги обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема те, що ОСОБА_3 неодружений, малолітніх дітей на утриманні не має, офіційно не працює, що вказує на відсутність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків, а також відсутність даних щодо неможливості перебування в умовах слідчого ізолятора за станом здоров`я.

За сукупності таких обставин, суд вважає за необхідне продовжити стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки немає підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст.176 КПК України, можуть забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч.5 ст.194 КПК України, зокрема, прибувати за кожною вимогою до суду.

Крім того, оскільки ОСОБА_3 обвинувачується, зокрема, у вчиненні злочину, вчиненого із застосуванням насильства, суд не вбачає підстав для визначення розміру застави, що відповідає приписам п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України.

Ураховуючи викладене вище, суд приходить до висновку про задоволення клопотання прокурора про продовження ОСОБА_3 строку тримання під вартою на шістдесят днів.

Крім того, прокурор заявив клопотання про направлення обвинувального акта до Миколаївського апеляційного суду для вирішення питання щодо підсудності. Клопотання мотивовано тим, що кримінальні правопорушення, в яких обвинувачується ОСОБА_3 , вчинені на території м. Херсона, тобто в межах територіальної юрисдикції Херсонського міського суду Херсонської області, територіальна підсудність справ якого змінена на Малиновський районний суд міста Одеса.

Обвинувачений та його захисник у вирішенні зазначеного питання поклалися на розсуд суду.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право направити обвинувальний акт до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 34 КПК України, кримінальне провадження передається на розгляд до іншого суду, якщо до початку судового розгляду виявилося, що кримінальне провадження надійшло до суду з порушенням правил підсудності.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року було введено воєнний стан. Указом Президента України від 06 лютого 2023 року №58/2023 строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року продовжено строком на 90 діб.

Частиною першою ст. 32 КПК України визначено, що кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю, - суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення. Якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування. Дія цього абзацу не поширюється на кримінальні провадження, що віднесені до предметної підсудності Вищого антикорупційного суду згідно з правилами статті 33-1цього Кодексу.

Частина 7 статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачає, що у разі неможливості здійснення правосуддя судом з об`єктивних причин під час воєнного або надзвичайного стану, у зв`язку зі стихійним лихом, військовими діями, заходами щодо боротьби з тероризмом або іншими надзвичайними обставинами може бути змінено територіальну підсудність судових справ, що розглядаються в такому суді, за рішенням Вищої ради правосуддя, що ухвалюється за поданням Голови Верховного Суду, шляхом її передачі до суду, який найбільш територіально наближений до суду, який не може здійснювати правосуддя, або іншого визначеного суду. У разі неможливості здійснення Вищою радою правосуддя такого повноваження воно здійснюється за розпорядженням Голови Верховного Суду. Відповідне рішення є також підставою для передачі усіх справ, які перебували на розгляді суду, територіальна підсудність якого змінюється.

Як вбачається зі змісту обвинувального акта у кримінальному провадженні №0005565 від 16.11.2022 року ОСОБА_3 обвинувачено у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 146, ч.1 ст. 152, ч.3 ст. 152, ч.2 ст. 190 КК України, а саме: ч. 2 ст. 190 КК України - заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство) вчинене повторно; ч. 2 ст. 146 КК України - незаконне позбавлення волі, що супроводжувалося заподіянням потерпілій фізичних страждань; ч. 1 ст. 152 КК України - вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із оральним та вагінальним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, без добровільної згоди потерпілої особи (зґвалтування); ч. 3 ст. 152 КК України - вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із оральним та вагінальним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, без добровільної згоди потерпілої особи (зґвалтування), вчинене групою осіб.

Відповідно до обвинувального акта, зазначені кримінальні правопорушення було вчинено в місті Херсоні Херсонської області.

Розпорядженням Голови Верховного Суду від 26 вересня 2022 року №52, у зв`язку із неможливістю судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, згідно з ч. 7 ст. 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", з 03 жовтня 2022 року територіальну підсудність судових справ Херсонського міського суду Херсонської області змінено на Малиновський районний суд міста Одеси.

Водночас, розпорядженням Голови Верховного Суду № 2 від 10 січня 2023 року внесено зміни до вищевказаного розпорядження та з 01 лютого 2023 року територіальна підсудність судових справ Херсонського міського суду Херсонської області визначена за Білозерським районним судом Херсонської області.

У подальшому рішенням Вищої ради правосуддя від 31 січня 2023 року №10/0/15-23 "Про початок відновлення роботи та зміни територіальної підсудності судових справ судів Херсонської області", зважаючи на наявність безпекових загроз та відсутність можливості відновлення територіальної підсудності судових справ судів Херсонської області згідно п.п.1, 2 розпорядження Голови Верховного Суду від 10 січня 2023 року №2 "Про відновлення роботи та зміну територіальної підсудності судових справ судів Херсонської області", зокрема, Білозерського районного суду Херсонської області відтерміновано строк відновлення територіальної підсудності вищевказаного суду та встановлено його з 01 березня 2023 року.

Водночас, ухвалено Одеському апеляційному суду, Київському, Малиновському, Приморському, Суворовському районним судам м. Одеси, Біляївському, Комінтернівському районним судам Одеської області, Теплодарському міському суду Одеської області продовжити розгляд справ (проваджень), які надійшли до 28 лютого 2023 року включно на розгляд цих судів у порядку, визначеному ч. 7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», та відповідно до розпорядження Голови Верховного Суду від 06 березня 2022 року № 1/0/9-22 (зі змінами, внесеними розпорядженням Голови Верховного Суду від 26 вересня 2022 року № 52).

Таким чином, вказівка у ч. 9 ст. 615 КПК України про те, що обвинувальні акти, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності скеровуються та розглядаються судами, у межах територіальної юрисдикції яких вчинено кримінальне правопорушення, а в разі неможливості з об`єктивних причин здійснювати відповідним судом правосуддя - судом, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, що закінчив досудове розслідування, або іншим судом, визначеним у порядку, передбаченому законодавством розглядаються "найбільш територіально наближеним до нього судом, що може здійснювати правосуддя, або іншим судом, визначеним у порядку, передбаченому законодавством", узгоджується зі змістом ст. 32 КПК України та ч. 7 ст. 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", яка і встановлює відповідний порядок і наділяє повноваженням Вищу раду правосуддя та Голову Верховного Суду визначати конкретний суд, якому передається територіальна підсудність ("найближчому" або "іншому"), а не прокурора.

Отже, судом, до якого відповідно до зазначених вище норм Закону мав бути скерований обвинувальний акт стосовно ОСОБА_3 , на момент його передачі до суду, є Малиновський районний суд міста Одеси.

Згідно з ч. 2 ст. 34 КПК України, питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції вирішується колегією суддів відповідного суду апеляційної інстанції за поданням місцевого суду або за клопотанням сторін чи потерпілого не пізніше п`яти днів з дня внесення такого подання чи клопотання, про що постановляється вмотивована ухвала.

Відповідно до ч. 3 ст. 34КПК України, питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів, а також про направлення провадження з одного суду апеляційної інстанції до іншого вирішується колегією суддів Касаційного кримінального суду Верховного Суду за поданням суду апеляційної інстанції або за клопотанням сторін чи потерпілого не пізніше п`яти днів з дня внесення такого подання чи клопотання, про що постановляється вмотивована ухвала.

Ураховуючи викладене вище, клопотання прокурора про направлення обвинувального акта до Миколаївського апеляційного суду для вирішення питання щодо підсудності зазначеного кримінального провадження є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 34,177, 178, 183, 194, 197, 199, 314, 315, 615 КПК України, суд

постановив:

клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити;

продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на шістдесят днів без визначення розміру застави, до 28.04.2023 включно;

клопотання прокурора про направлення обвинувального акта до Миколаївського апеляційного суду для вирішення питання щодо підсудності задовольнити;

обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005565 від 16.11.2022, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 146, ч.1 ст. 152, ч.3 ст. 152, ч.2 ст. 190 КК України,направити до Миколаївського апеляційного суду для вирішення питання щодо підсудності.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення. Ухвалу в частині продовження строку тримання під вартою може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення, а обвинуваченим - з моменту отримання її копії.

Суддя ОСОБА_1