КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-кп/824/1194/2023 Головуючий у суді першої інстанції - ОСОБА_1
№ 362/5844/19
Категорія КК: ч. 2 ст. 286 Доповідач в апеляційній інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду

в складі: головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

представника потерпілого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ришкани Ришканського району, Молдова, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

У С Т А Н О В И Л А:

Вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 09 серпня 2022 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

Задоволено цивільний позов та стягнуто з ТОВ «Персонал Преміум» на користь ОСОБА_10 моральну шкоду в розмірі 300000,00 грн.

Залишено без розгляду позовні вимоги ОСОБА_11 та ОСОБА_12 до ТОВ «Персонал Преміум» про стягнення моральної шкоди.

Вирішено питання з речовими доказами та процесуальними витратами.

За вироком суду, ОСОБА_7 визнано винуватим у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть ОСОБА_13 та заподіяло тяжкі тілесні ушкодження ОСОБА_10 за наступних обставин.

Так, ОСОБА_7 27.04.2019 о 12 годині 00 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем марки «АС G3302 АХХ-1» д.н.з. НОМЕР_1 в порушення вимог п. 2.3 б, п. 10.1 Правил Дорожнього руху України /далі - ПДР України/, рухаючись по вул. Декабристів в напрямку центра м. Васильків Київської області не переконався в безпечності маневру та скоїв виїзд на зустрічну смугу руху, де відбулося зіткнення з автомобілем марки «ЗАЗ 110557» д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався у зустрічному напрямку, під керуванням ОСОБА_13 . В результаті дорожньо-транспортної пригоди, пасажир ОСОБА_10 отримав тяжкі тілесні ушкодження, водій ОСОБА_13 від отриманих тілесних ушкоджень помер.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 , не оспорюючи кваліфікацію дій обвинуваченого у вчиненому злочині, просить вказаний вирок змінити, пом`якшивши ОСОБА_7 покарання ч. 2 ст. 286 КК України до 3 років позбавлення волі без позбавленням права керувати транспортними засобами. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки та покласти на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги захисник вказує про невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості. На думку апелянта, суд, при призначенні ОСОБА_7 покарання, не врахував пом`якшуючих обставин, зокрема те, що ОСОБА_7 офіційно працевлаштований водієм у ТОВ «Персонал Преміум», характеризується позитивно, одружений, має на утриманні дружину та неповнолітнього сина, його заробітна плата є основним джерелом доходу для сім`ї, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, будь-якої інформації про причетність до вчинення інших порушень ПДР України немає.

Крім того, захисник вказує, що його підзахисний вину визнав, кається, а також попросив вибачення у потерпілих, виплатив кожному допомогу по 30 000 грн. та зобов`язався допомагати їм в подальшому.

Захисник звертає увагу, що ОСОБА_7 з необережності вчинено кримінальне правопорушення, а тому вид та розмір призначеного судом покарання не відповідає принципам гуманності і основам, визначеним ст.ст. 50, 65 КК України. Вважає, що його перевиховання та виправлення можливе без ізоляції від суспільства, перебування ОСОБА_7 в місцях позбавлення волі є вкрай негативним явищем.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить пом`якшити призначене йому покарання, без позбавлення права керувати транспортними засобами, та звільнити від його відбування на підставі ст. 75 КК України з покладенням відповідних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги обвинувачений вказує, що суд не в повній мірі врахував визнання вини ОСОБА_7 , щире каяття, активне сприяння розкриттю та розслідуванню злочину. Не врахував суд і дані про особу обвинуваченого, який позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, має на утриманні дружину, сина та доньку з внуком, на обліку не перебуває, раніше не судимий. Вказує, що єдиним джерелом доходу для утримання сім`ї є його заробітна плата водія в ТОВ «Персонал преміям». Тому призначене судом покарання є занадто суворим та несправедливим.

Крім того, обвинувачений зазначає, що кожному потерпілому добровільно надав грошову допомогу в розмірі 30 000 грн., потерпілий ОСОБА_10 та його представник просили суд не позбавляти його волі.

В апеляційній скарзі представник цивільного відповідача ОСОБА_14 просить скасувати вказаний вирок в частині стягнення з ТОВ «Персонал Преміум» на користь ОСОБА_10 моральну шкоду в розмірі 300 000 грн. та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні цивільного позову повністю.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги представник цивільного відповідача вказує про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неповноту судового розгляду, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильного застосування норм цивільного права.

Апелянт вказує, що суд безпідставно застосував до спірних правовідносин ст. 1172 ЦК України, оскільки обвинувачений ОСОБА_7 під час вчинення ДТП не виконував трудові обов`язки або доручення роботодавця, що підтверджується показаннями самого обвинуваченого під час судового засідання 04.06.2020, а також наданими із клопотанням представника цивільного відповідача ОСОБА_15 письмовими доказами, зокрема даними, які містяться в товарно-транспортній накладній, шляхових листах та графічних зображеннях маршруту. Тому вважає, що відповідно до норми ст. 1188 ЦК України, шкода завдана внаслідок ДТП відшкодовується винною особою.

Неповноту судового розгляду апелянт вбачає в тому, що суд не розглянув питання про приєднання письмових доказів до справи, не дослідив їх під час судового розгляду, не надав їм належної правової оцінки, а відтак ухвалив незаконне та необґрунтоване судове рішення в частині вирішення цивільного позову. Судом невірно визначено позицію цивільного позивача щодо цивільного позову, що в подальшому призвело до ігнорування наданих цивільним позивачем доказів. В оскаржуваному вироку викладено позицію цивільного відповідача ОСОБА_16 щодо частини розміру моральної шкоди ОСОБА_10 до моменту допиту обвинуваченого, під час якого останній повідомив про використання службового транспортного засобу в особистих цілях. Однак у судовому засіданні 25.09.2020 представник цивільного відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог усіх потерпілих. Вважає, що ТОВ «Персонал Преміум» не є належним відповідачем по цивільному позову, а тому суд мав би відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_10 повністю.

Апелянт зазначає, що в матеріалах справи міститься поліс ОСЦПВВНТЗ №АМ6536021 на транспортний засіб, яким під час пригоди керував ОСОБА_7 та лист, яким підтверджується, що цивільно-правова відповідальність власника зазначеного транспортного засобу на момент ДТП була застрахована в ПАТ СК «Країна». Тому відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду №755/18006/15-ц від 04.07.2018 вважає, що якщо цивільно-правова відповідальність винуватця застрахована, то потерпіла сторона повинна в першу чергу звернутися з позовною заявою та вимагати відшкодування завданого збитку до страхової компанії, а вже потім до належного відповідача у розмірі, що перевищує суму страхового відшкодування. Таким чином представник цивільного відповідача вважає, що цивільний позов ОСОБА_10 не підлягає задоволенню через незастосування судом ст. 23-27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та ст. 1194 ЦК України.

Представник цивільного відповідача зазначає, що в суді першої інстанції неодноразово просив забезпечити його участь в режимі відеоконференції, однак суд провів судові дебати у його відсутність, тим самим позбавив права на обґрунтування наданих під час судового розгляду доказів та доведення суду своєї позиції щодо відсутності підстав для задоволення цивільного позову.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який заперечив проти задоволення поданих апеляційних скарг, вважаючи вирок законним та обґрунтованим, пояснення захисника та обвинуваченого, які підтримали апеляційні скарги сторони захисту та поклались на розсуд суду під час розгляду апеляційної скарги представника цивільного відповідача, представника потерпілого ОСОБА_9 , який заперечив проти задоволення апеляційної скарги представника цивільного відповідача та не висловлював заперечень проти задоволень апеляційних скарг захисника та обвинуваченого, провівши судові дебати, вислухавши останнє слово обвинуваченого, вивчивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що останні задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Вина ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286КК України, за обставин, викладених у вироку, доведена дослідженими судом в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України доказами і ніким не заперечується.

Покарання ОСОБА_7 призначене з дотриманням вимог ст. 65 КК України. При цьому судом враховані обставини, на які посилається захисник та обвинуваченийв апеляційних скаргах. Так, судом враховано дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання та працевлаштування. Враховано судом і ставлення ОСОБА_7 до скоєного, його щире каяття, на думку колегії суддів, обґрунтовано визнано обставиною, яка пом`якшує покарання, згідно ст. 66 КК України. Проте враховано судом і фактичні обставини та наслідки скоєного, в результаті грубого порушення ОСОБА_7 Правил дорожнього руху одна особа загинула, а інша отримала тяжкі тілесні ушкодження. Враховано судом і думку потерпілої ОСОБА_11 , яка просила призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, а також потерпілого ОСОБА_10 , який не просив позбавляти волі ОСОБА_7 . З урахуванням даних про особу обвинуваченого, колегія суддів погоджується з видом та розміром покарання, обраного судом в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України, практично в мінімальних межах, а також призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами. Підстави для пом`якшення покарання, з урахуванням наслідків, які в результаті настали, відсутні.

Не заслуговують на увагу, на думку колегії суддів, доводи апеляційної скарги представника цивільного відповідача ОСОБА_14 в частині невірного вирішення судом цивільного позову.

Всупереч доводам апеляційної скарги ОСОБА_14 , судом, у передбачений КПК України порядок та спосіб, надавалась можливість сторонам кримінального провадження та представникам цивільного позивача і відповідача надавати докази для доведення чи спростування їх позицій.

Як вбачається з матеріалів судового провадження потерпілими, в тому числі, ОСОБА_10 до початку судового розгляду в кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 286 КК України, подано позовну заяву, де відповідачем вказано ТОВ «Персонал Преміум», оскільки обвинувачений працюючи водієм на вказаному підприємстві, під час робочого часу вчинив інкримінований йому злочин.

На позовну заяву, представником цивільного відповідача ОСОБА_14 подано відзив, в якому ТОВ «Персонал Преміум», не заперечуючи проти того, що ОСОБА_17 в момент інкримінованого йому кримінального правопорушення, виконував трудові обов`язки водія даного підприємства, просив зменшити розмір відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_10 . В задоволенні позовних вимог ОСОБА_11 та ОСОБА_12 - відмовити.

Під час судового розгляду цивільний відповідач в особі представників був присутнім, а тому мав можливість своєчасно, відповідно до встановленого судом порядку, подавати докази, змінювати свою позицію. Як вбачається з аудіо запису судового засідання від 19.11.2020 судом оголошено письмові пояснення директора ТОВ «Персонал Преміум» ОСОБА_14 та розглянуто можливість долучення до матеріалів судового провадження копій товарно-транспортних накладних та інших письмових документів. Представнику цивільного відповідача надано можливість висловити позицію товариства, заслухано думку учасників кримінального провадження та прийнято рішення повернути надані документи з роз`ясненням мотивів такого рішення. Тому підстав для визнання неповноти судового розгляду з підстав того, що суд не врахував надані директором ТОВ «Персонал Преміум» документи, колегія суддів не вбачає. Так само колегія суддів не вважає, що відмова в задоволенні клопотання представника цивільного відповідача про його участь в режимі відеоконференції, під час виступу в судових дебатах, вплинула на законність прийнятого рішення в частині цивільного позову.

Доводи апеляційної скарги представника цивільного відповідача про те, що ТОВ «Персонал Преміум» не є належним відповідачем колегія суддів також вважає необґрунтованими. Так, під час судового розгляду встановлено, що ОСОБА_7 27.04.2019 перебував у трудових відносинах з ТОВ «Персонал Преміум». Цього дня, на автомобілі «АС G3302 АХХ-1» д.н.з. НОМЕР_1 , який перебував у користування на законних підставах ТОВ «Персонал Преміум», водій цього підприємства ОСОБА_7 скоїв дорожньо-транспортну пригоду, в результаті якої потерпілим була завдана шкодА. За правилами ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Будучи допитаним, під час судового розгляду, обвинувачений підтвердив, що його робочий день на посаді водія ТОВ «Персонал Преміум» фактично є ненормованим і в день, коли відбулась пригода, він дійсно трохи відхилився від маршруту, оскільки йому ще потрібно було відвезти службовий автомобіль для ремонту та передати кошти дружині. При цьому колегія суддів звертає увагу, що у відзиві на позовну заяву, подану у встановленому законом порядку, вказане товариство не заперечувало проти того, що ОСОБА_7 вчинив дорожньо-транспортну пригоду, виконуючи трудові обов`язки.

Відповідно до ст. 14 ЦК України особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Таким чином колегія суддів вважає, що потерпілий має право самостійно обирати спосіб захисту порушеного права, в тому числі, він на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 09 серпня 2022 року щодо ОСОБА_7 , як законний та обґрунтований, підлягає залишенню без зміни, а апеляційні скарги захисника, обвинуваченого та представника цивільного відповідача, доводи яких не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, - без задоволення.

Керуючись ст.376, ст. 404, ст. 407, ст. 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скаргизахисника ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_7 , представника цивільного відповідача ОСОБА_14 залишити без задоволення, а вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 09 серпня 2022 року, яким ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України, - без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 3 місяців з дня проголошення.

С у д д і :

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 11-кп/824/1194/2023 Головуючий у суді першої інстанції - ОСОБА_1

№ 362/5844/19

Категорія КК: ч. 2 ст. 286 Доповідач в апеляційній інстанції - ОСОБА_2

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду

в складі: головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

представника потерпілого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ришкани Ришканського району, Молдова, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

У С Т А Н О В И Л А:

Приймаючи до уваги те, що складання ухвали вимагає значного часу, колегія суддів вважає за можливе обмежитися складанням і оголошенням лише резолютивної її частини.

Керуючись ст.376, ст. 404, ст. 407, ст. 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скаргизахисника ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_7 , представника цивільного відповідача ОСОБА_14 залишити без задоволення, а вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 09 серпня 2022 року, яким ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України, - без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 3 місяців з дня проголошення.

Повний текст ухвали проголосити 06 лютого 2023 року о 10 годині.

С у д д і :

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4