Справа № 456/3425/22
Провадження № 1-кп/456/137/2023
УХВАЛА

судового засідання

02 лютого 2023 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

провівши судове засідання у кримінальному провадженні відносно обвинуваченого ОСОБА_4 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України,-

в с т а н о в и в:

У провадженні Стрийського міськрайонного суду Львівської області перебуває на розгляді обвинувальний акт відносно обвинуваченого ОСОБА_4 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про продовження обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, який був обраний ухвалою слідчого судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 18.07.2022 та вподальшому неодноразово продовжений. В обґрунтування заявленого клопотання покликався на те, що на даний час ризики, передбачені п.1,3,4,5 ст. 177 КПК України, які існували на час застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не зменшились та не перестали існувати. ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, зібрані у кримінальному провадженні докази є вагомими і допустимими та будуть у подальшому досліджені у судових засіданнях Стрийського міськрайонного суду. Окрім цього, обвинувачений неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за злочини про життя та здоров`я із застосуванням насильства, не працює, не має постійного джерела доходів, не навчається, на утримання дітей та батьків похилого віку не має. Характер та обставини вчиненого кримінального правопорушення, характеризують його як особу, яка не має достатніх моральних цінностей, схильний до досягнення цілей злочинним шляхом та залишаючись на волі ОСОБА_4 зможе переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення. Зазначив, що застосування щодо обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів не в змозі запобігти вищевказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку, а відтак слід продовжити обвинуваченому строк тримання під вартою на 60 днів.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 заперечили проти задоволення клопотання. В свою чергу адвокат ОСОБА_5 заявила клопотання про відмову в задоволенні клопотання про продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та заміну такого на цілодобовий домашній арешт. В обґрунтування заявленого клопотання покликалась на те, що ризики передбачені ст. 177 КПК України щодо обвинуваченого ОСОБА_4 станом на сьогодні перестали існувати. Зокрема її підзахисний не має наміру переховуватись від суду, у силу ст. 89 КК України не судимий, жодного разу не оголошувався у розшук , щодо нього не застосовувались приводи та таким не порушувались обов`язки. Також ОСОБА_4 має постійне місце проживання та позитивно характеризується. Окрім цього обвинувачений проживає з ОСОБА_7 , яка є інвалідом ІІ групи та потребує його допомоги. Щодо незаконного впливу на свідків, то всі свідки вже були допитані у суді, тому виключається можливість впливу на таких, також проведені всі експертизи, що виключає вплив на експертів. Окрім цього, жодних конкретних підстав передбачати перешкоджання іншим чином кримінальному провадженню у даному випадку не має, та скоювати інші правопорушення обвинувачений не збирається. Окрім цього обвинувачений примирився з потерпілим та відшкодував матеріальну та моральну шкоду. Також у зв`язку з хронічним захворюванням її підзахисний був прооперований в умовах СІЗО, а тримання під вартою обмежує право обвинуваченого на відповідну медичну допомогу.

Потерпілий ОСОБА_6 , просив застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Суд, заслухавши прокурора, обвинуваченого та його захисника, вважає, що клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою слід задовольнити з наступних підстав.

Згідно з вимогами ч.ч. 1, 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

При вирішенні клопотання щодо продовження строку запобіжного заходу, суд враховує вимоги ст. 29 Конституції України, ст. 9 Загальної Декларації прав людини, ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і ст.12 КПК України, відповідно до яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що тримання під вартою є найбільш суворим запобіжним заходом. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику,або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим видом запобіжного заходу та застосовується лише у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

За змістом ст. 199 КПК України підставою для продовження строку тримання під вартою є обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або зявилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Так, згідно рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження ОСОБА_4 строку тримання під вартою суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України.

Як вбачається з матеріалів справи: ухвалою слідчого судді від 18.07.2022 ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави терміном 60 днів, який в подальшому було продовжено.

Підставою для обрання та продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стали достатні підстави вважати, що обвинувачений може ухилятися від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у вказаному кримінальному провадженні. перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Суд вважає, що з моменту взяття обвинуваченого ОСОБА_4 під варту та до моменту вирішення вказаного клопотання, не змінились обставини, які стали підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого може забезпечити і більш м"який запобіжний захід. Наведені прокурором в судовому засіданні підстави для продовження строків тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та вмотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу на даний час продовжують існувати, а судовий розгляд даного кримінального провадження ще не закінчено.

При цьому, судом досліджено питання щодо зменшення ризиків, які існували на момент обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, однак доказів, які б повністю спростовували наявні ризики та вказані обставини, суду не надано.

В той же час, суд не відхиляє доводи сторони захисту на користь обвинуваченого, який раніше у силу ст. 89 не судимий, не оголошувався у розшук, має постійне місце проживання та позитивно характеризується, а також що такий примирився з потерпілим, але вважає, що у даному випадку ці доводи не гарантують запобігання встановленим ризикам без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та не перевищують суспільного інтересу в справі, який полягає у повному та неупередженому розгляді кримінального провадження у встановлені законом строки, а також забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних рішень у справі та запобігання процесуальним ризикам.

Доводи сторони захисту щодо можливості застосування до обвинуваченого інших запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою, не спростовують вищенаведених висновків суду.

При вирішенні питання про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, судом враховуються положення ст.178 КПК України, згідно з якими суд, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, визначенні даною статтею, зокрема вік обвинуваченого, сімейний та матеріальний стан, рід занять, тяжкість злочину, в якому обвинувачується ОСОБА_4 та те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом.

Так суд враховує, що ОСОБА_4 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, саме проти життя та здоров`я особи з застосуванням насильства, на шлях виправлення не став та знову обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого кримінального правопорушення проти життя та здоров`я особи, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 8 років, вчиненого до того ж у, стані алкогольного сп`яніння, вчинити інше кримінальне правопорушення, чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також переховуватися суду, відтак з метою запобігання спробам обвинуваченому вчиняти вказані дії та враховуючи, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам, а тому приходить до переконання про необхідність продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів.

Щодо заявлених захисником обвинуваченого нових фактичних обставин, а саме, що згідно висновку судово психіатричної експертизи № 370 від 31.08.2022 ОСОБА_4 , потребує застосування примусових заходів медичного характеру - надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку, а тому запобіжний захід у виді тримання під вартою у силу ст. 508 КПК України відносно такого не може бути застосований, то суд зазначає, що відповідно до вимог ст.20 КК України, кримінальній відповідальності підлягає особа, визнана судом обмежено осудною, тобто така, яка під час вчинення злочину, через наявний у неї психічний розлад не була здатна повною мірою усвідомлювати свої дій та керувати ними. Визнання особи обмежено осудною враховується судом при призначенні покарання і може бути підставою для застосування примусових заходів медичного характеру.

Особа, визнана обмежено осудною, підлягає кримінальній відповідальності. Правильною є практику тих судів, які, отримавши на розгляд кримінальну справу з обвинувальним висновком та визнавши під час судового розгляду, що злочин вчинено в стані обмеженої осудності особою, яка внаслідок загострення наявного у неї психічного розладу потребує застосування примусових заходів медичного характеру, постановлюють обвинувальний вирок і при призначенні засудженому покарання враховують його психічний стан як пом`якшуючу покарання обставину з одночасним застосуванням примусового заходу медичного характеру у виді амбулаторної психіатричної допомоги за місцем відбування покарання.

Щодо твердження захисника, що її підзахисний був прооперований в умовах СІЗО у зв`язку з чим тримання під вартою обмежує його право на належну медичну допомогу не заслуговують на увагу так як жодними доказами не підтверджуються,

Окрім цього порядок надання медичної допомоги особам, узятим під варту, регламентований спільним наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України від 10 лютого 2012 року №239/5/104 «Про затвердження Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту» (далі Порядку). Відповідно до п.2.8. Порядку, якщо за результатами огляду чи обстеження особи, узятої під варту, встановлено, що вона потребує надання медичної допомоги у закладі охорони здоров`я з орієнтовного переліку, лікар медичної частини СІЗО готує медичну довідку про стан здоров`я особи, узятої під варту, та звертається із запитом до керівництва СІЗО. Керівництво СІЗО забезпечує перевезення особи, узятої під варту, до закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку та направляє довідку про стан здоров`я особи, узятої під варту, органу або особі, в провадженні яких знаходиться кримінальна справа цієї особи. Керівництво СІЗО організовує та забезпечує цілодобову охорону особи, узятої під варту, під час лікування у закладах охорони здоров`я відповідно до вимог нормативно-правових актів Міністерства юстиції, Міністерства охорони здоров`я.

На даному етапі в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що обвинувачений за станом здоров`я не може утримуватись в умовах СІЗО, як і відсутні відомості щодо проведення комісійного огляду ОСОБА_4 відповідними фахівцями в галузі медицини ДУ «Львівська установа виконання покарань (№ 19)» з наданням висновків фахівцями на підставі наявної в установі медичної документації щодо неможливості за станом здоров`я подальшого перебування обвинуваченого в даній установі.

Згідно із ч. 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

З врахуванням наведеного та особи обвинуваченого ОСОБА_4 , тяжкості інкримінованого йому діяння, віку та стану його здоров`я, суд відхиляє клопотання захисника обвинуваченого про зміну ОСОБА_4 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт виходячи з існуючих на даний час ризиків, вважає, що запобіжний захід у виді домашнього арешту не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого, запобігти можливості настання таких ризиків, відтак, суд вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому на 60 (шістдесят) днів, без визначення розміру застави на підставі ч.4 ст.183 КПК України.

Керуючись ст. 176-178, 331 КПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 про зміну ОСОБА_4 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт - відмовити.

Продовжити застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого та зареєстрованого: АДРЕСА_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 (шістдесят) днів, а саме до 02 квітня 2023 року включно.

Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому ОСОБА_4 , та скерувати для відома та виконання уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1