Справа № 152/1204/19
Провадження №11-кп/801/6/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 листопада 2022 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
з секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,
з участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 в режимі
відеоконференції,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесені 27.08.2019 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000243, за апеляційною скаргою зі змінами прокурора Шаргородського відділу Жмеринської місцевої прокуратури ОСОБА_9 та апеляціною скаргою адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Шаргородського районного суду Вінницької області від 07.11.2019, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Трибусівка Піщанського району Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, непрацюючого, раніше судимого 08.12.2004 Замостянським районним судом м. Вінниці за ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 357, ст. 304 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк сім років з конфіскацією майна; 26.03.2012 Шаргородським районним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 289 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років шість місяців з конфіскацією майна, звільненого із Стрижавської ВК №81 28.07.2017 року по відбуттю строку покарання,
визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, та призначено їй покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років з конфіскацією майна.
На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного за цим вироком покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом іспитового строку в три роки не вчинить нового злочину.
На підставі п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_7 протягом встановленого судом іспитового строку у три роки обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Обраний обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту залишений незмінним до набрання цим вироком законної сили.
Речовий доказ: скутер марки «НОNDA» без державного номерного знаку повернуто потерпілому ОСОБА_10 .
Речові докази: запаховий слід та 3 сліди пальців рук вирішено знищити.

Судом першої інстанції встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 , маючи не зняту і не погашену у передбаченому законом порядку судимість за вчинення незаконного заволодіння транспортним засобом, повторно вчинив умисний злочин, пов`язаний з незаконним заволодінням транспортним засобом, а саме: 23.08.2019 приблизно о 13 годині, перебуваючи поблизу домоволодіння ОСОБА_10 , що знаходиться в АДРЕСА_1 , побачивши припаркований на узбіччі дороги транспортний засіб марки «НОNDA» темно-синього кольору без державного номерного знаку, яким користується ОСОБА_10 , вирішив незаконно заволодіти вказаним транспортним засобом. Підійшовши до транспортного засобу, обвинувачений ОСОБА_7 за допомогою ключа, який перебував у замку запалювання, запустив двигун, сів за кермо та умисно, повторно заволодівши транспортним засобом розпочав рух і зник з місця вчинення злочину, поїхавши у обраному ним напрямку, розпорядившись транспортним засобом на власний розсуд.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу на вирок суду, в якій вказує на безпідставне призначення обвинуваченому додаткового покарання у виді конфіскації майна, адже не було встановлено наявності в останнього корисливого мотиву.
Прокурор подав апеляційну скаргу зі змінами, в якій також просить виключити з вироку посилання на призначення додаткового покарання у виді конфіскації майна. Вказує, що судом застосовано закон, якій не підлягав застосуванню.
Заслухавши доповідача, виступ прокурора на підтримку апеляційної скарги, захисника, яка підтримала вимоги прокурора, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд дійшов наступних висновків.
Відповідно ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, та правильність кваліфікації її дій за ч. 2 ст. 289 КК України, за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам та не оскаржуються сторонами.
При цьому є слушними доводи апелянтів про неправильне призначення покарання обвинуваченому.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення, у тому числі вирок суду, має бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим Кодексом.
Санкція частини 2 статті 289 КК України передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією майна або без такої. У цій нормі конфіскація майна передбачена як необов`язкове додаткове покарання.
Відповідно до ч. 2 ст. 59 КК України, конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу.
Корисливим тяжким або особливо тяжким злочином може бути визнаний будь-який зі злочинів, визначених у частинах 4, 5 статті 12 КК, якщо його вчинено із корисливих спонукань. Під корисливими спонуканнями слід розуміти бажання винного одержати внаслідок вчинення злочину матеріальні блага для себе або інших осіб, одержати чи зберегти певні майнові права, уникнути матеріальних витрат чи обов`язків або досягти іншої матеріальної вигоди.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ні досудовим слідством, ні судом наявність в обвинуваченого ОСОБА_7 корисливого мотиву при вчиненні злочину не встановлено. Обвинувачений використав транспортний засіб для власних потреб і наміру залишати його собі або реалізовувати не мав. Транспортний засіб повернуто потерпілому ОСОБА_10 , який немає ні матеріальних ні моральних претензій до обвинуваченого.
Тому застосування у даному випадку додаткової міри покарання за ч. 2 ст.289 КК України у виді конфіскації майна є безпідставним.
Отже, суд допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність внаслідок застосування закону, який не підлягає застосуванню.
З огляду на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність вирок суду підлягає зміні на підставі п. 2 ч. 1 ст. 413 КПК України в частині призначення додаткового покарання.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 409 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу зі змінами прокурора, адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити.
Вирок Шаргородського районного суду Вінницької області від 07.11.2019 стосовно ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, змінити.
З резолютивної частини вироку виключити посилання про призначення ОСОБА_7 додаткового покарання у виді конфіскації майна.
В решті вирок залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4