Справа №295/1270/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.02.2023 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду міста Житомира ОСОБА_1 ,

секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

прокурора Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_6 ,

слідчого ОСОБА_7 ,

розглянувши у судовому засіданні в режимі відеоконференції скаргу адвоката ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 про незаконне затримання,

ВСТАНОВИВ:

Захисник ОСОБА_5 подала до слідчого судді скаргу про незаконне затримання ОСОБА_4 , та просила визнати затримання ОСОБА_4 28.12.2022 р. незаконним.

В обгрунтування скарги зазначила, що у провадженні групи слідчих УСБУ в Житомирській області перебувають матеріали кримінального провадження 0000338, яке внесено до ЄДРД 27.12.2022 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України. При ознайомленні з матеріалами вказаного кримінального провадження нею було встановлено, що фактичне затримання ОСОБА_8 відбулось 27.12.2022 року близько 14 години в лісовому масиві поблизу с. Селезівка Словечанської ТГ Коростенського району, де ОСОБА_8 був затриманий працівниками Державної Прикордонної служби України, в подальшому останній був переданий працівникам ВП № 1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області, якими він був доставлений та утримувався в приміщенні відділення поліції до 00 години 15 хвилин 28.12.2022 року, без будь - якого документального оформлення. На думку захисника, протокол про затримання ОСОБА_8 не відповідає вимогам ст. 14, 208 КПК України, оскільки в протоколі затримання ОСОБА_8 не було роз`яснено підстави затримання, у вчиненні якого злочину він підозрюється, також в протоколі відсутнє посилання яким чином затриманий ОСОБА_8 був ознайомлений з протоколом затримання- читав його сам, чи протокол зачитано слідчим в голос.

В судовому засіданні адвокат просила задовольнити скаргу, вважаючи, що вказане затримання було проведено в порушення вимог КПК України, без підстав, передбачених ст.208 КПК України.

Підозрюваний надав пояснення, що не зрозумів за що його тоді затримали, що на час розгляду скарги не пам`ятає,які документи підписував.

Прокурор в судовому засіданні, просив відмовити у задоволенні скарги, оскільки в порядку ст. 206 КПК України розглядаються скарги, якщо особа перебуває під вартою без рішення суду, а ОСОБА_4 тримається під вартою на підставі ухвали слідчого судді. Також пояснив, що затримання ОСОБА_4 відбувалось в лісовій місцевості поряд з кордоном Білорусії працівниками прикордонної служби, які в подальшому повідомили про затриманих осіб, зокрема, ОСОБА_8 працівникам ВП № 1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області. В подальшому після прибуття працівників ВП № 1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області до місця затримання осіб, та за участю цих затриманих осіб було проведено огляд місця події, після чого ОСОБА_8 та інших осіб було доставлено до ВП № 1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області, де й було складено протокол затримання. Нормами КПК України не передбачено "місце" складання протокола про затримання. А тому прокурор вважає, що затримання відповідає вимогам ст.208 КПК України.

Слідчий в судове засідання не з`явився про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого не є перешкодою для розгляду скарги.

Слідчий суддя, заслухавши учасників, дослідивши матеріали скарги, дійшов наступного висновку.

Положеннями ст. ст. 3, 8 Конституції України встановлено засади верховенства права. Так, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожному заарештованому чи затриманому має бути невідкладно повідомлено про мотиви арешту чи затримання. Кожний затриманий має право у будь-який час оскаржити в суді своє затримання.

Згідно зі ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно усталеною практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відповідно ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставі і в порядку встановлених законом.

Відповідно до ч.4 ст.5 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод: кожний, кого позбавлено свободи внаслідок арешту або тримання під вартою, має право ініціювати провадження, в ході якого суд без зволікань встановлює законність затримання. Відповідно до ст. 13 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод: кожний, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, були порушені, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть, якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ч. 4 ст. 208, п. 6 ч. 3 ст. 42 КПК України підозрюваний має право вимагати перевірки обґрунтованості його затримання.

Як вбачається зі статті 206 КПК України, слідчий суддя отримавши відомості які створюють обґрунтовану підозру щодо можливого незаконного позбавлення волі особи, зобов`язаний: 1) прийняти заходи щодо доставляння позбавленої свободи особи до слідчого судді; 2) перевірити законність позбавлення волі особи; 3) негайно звільнити незаконно позбавлену свободи особу.

Аналіз наведених норм свідчить, що слідчий суддя повинен перевірити законність фактичних підстав затримання.

Крім того, за приписами ст. 206 КПК України слідчий суддя може прийняти рішення лише про звільнення особи у разі його незаконного затримання.

Разом з тим, відповідно до ст. 208 КПК України, уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати особу, підозрювану у вчинені злочину, за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі, лише у випадках: якщо цю особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення; якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин.

Відповідно до ч. 1 ст. 42 КПУ України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, зокрема, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення.

Статтею 52 КПК України визначено, що участь захисника є обов`язковою у кримінальному провадженні щодо особливо тяжких злочинів. У цьому випадку участь захисника забезпечується з моменту набуття особою статусу підозрюваного.

Слідчим суддею в судовому засіданні встановлено, що в провадженні групи слідчих УСБУ в Житомирській області перебувають матеріали кримінального провадження 0000338, яке внесено до ЄДРД 27.12.2022 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

Злочин, передбачений ч. 3 ст. 307 КПК України, відповідно до ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжкого злочину.

Також встановлено, що 28.01.2022 року о 00 год. 15 хв. ОСОБА_8 було затримано в порядку ст. 208 КПК України слідчим СВ ВП № 1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області в приміщенні даного відділу, про що було складено протокол затримання від 28.12.2022 року.

З протоколу затримання від 28.12.2022 року вбачається, що його підписав власноручно ОСОБА_8 та пояснив у ньому, що скарг, зауважень немає. А тому посилання підозрюваного в судовому засіданні, що він не пам`ятає, що підписував слідчий суддя оцінює критично.

Крім того, 28.12.2022 року о 14 год 31 хв. ОСОБА_8 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину передбаченого, ч. 3 ст. 307 КК України. Дане повідомлення було вручено в присутності захисника ОСОБА_9 , про що свідчить підпис захисника в повідомленні про підозру від 28.12.2022 року.

Враховуючи вищевикладене, доводи захисника про те, що ОСОБА_8 було незаконно затримано, що не було допущено захисника, оскільки участь захисника у даному кримінальному провадженні є обов`язковою, слідчий суддя вважає необгрунтованим, оскільки останнього було затримано з дотриманням вимог ст. ст. 208, 210 КПК України, про що був складений відповідний протокол.

З огляду на викладене, слідчий суддя при перевірці факту затримання ОСОБА_8 не встановив фактів та підстав для задоволення скарги захисника.

На підставі вищевикладеного, відповідно до вимог ст. ст. 9, 24, 206, 208, 298-2, 309 КПК України, ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу адвоката ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 про незаконне затримання, залишити без задоволення.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1