Провадження по справі ь № 1-кп/522/2525/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2022 року м. Одеса

Приморський районний суд Одеської області в складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00001170 від 27.02.2018, стосовно,-

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України. уродженки м. Вінниці, Вінницької області, зареєстрованої та мешкаючої: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,-

з участю прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,-

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

11.11.2017 року приблизно о 11:00, ОСОБА_3 , прибула до подвір`я будинку АДРЕСА_2 , де проводила ремонт в одному з приміщень квартири вище вказаного будинку.

Після завершення ремонтних робіт у вище вказаній квартирі, ОСОБА_3 , виходячи з квартири, зустріла потерпілу ОСОБА_5 , із якою у неї протягом значного періоду часу були неприязні відносини. Зустрівшись із ОСОБА_5 у ОСОБА_3 на ґрунті тривалих, особистих, неприязних відносин, одразу почався словесний конфлікт, під час якого у ОСОБА_3 виник злочинний умисел на спричинення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_5 .

Діючи навмисно, з вказаною метою, ОСОБА_3 , в цей день, знаходячись у подвір`ї будинку АДРЕСА_2 , підійшовши до ОСОБА_5 , почала штовхати ОСОБА_5 та наносити удари в область тулуба. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , діючи умисно та усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, вкусила ОСОБА_5 в область кісті лівої руки, та нанесла декілька ударів в грудну клітину, тим самим спричинила потерпілій тілесні ушкодження у вигляді рани лівої кісті та синця і ссадна лівої молочної залози. Рани лівої кисті, як у сукупності, так і окремо, не були небезпечними для життя, а викликають розлад здоров`ю строком понад 6 днів, але не більше (21 день), і за цим критерієм, згідно п.п. 2.3.3 і 4.6 «Правил судово-медичною визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995 р.), відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Синець та садно лівої молочної залози, як у сукупності, так і окремо, не були небезпечними для життя, а мають незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше 6-ти днів ), і за цим критерієм, згідно п.п. 2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995 р.), відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

В діях обвинуваченої ОСОБА_3 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України за кваліфікуючими ознаками: умисні легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 заявила клопотання про закриття кримінального провадження стосовно неї у зв`язку зі звільненням її від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України. Провадження у справі просила закрити, у вчиненому щиро кається.

Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилась, надавши суду заяву, щодо розгляду обвинувального акту стосовно ОСОБА_3 за її відсутності.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував щодо закриття кримінального провадження стосовно ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 122 КК України на підставі ст. 284 КПК України.

Судом роз`яснено обвинуваченій ОСОБА_3 , що закриття кримінального провадження у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КПК України не відноситься до числа реабілітуючих обставин передбачені п.п. 1-3 ч. 1 ст. 284 КПК України (встановлена відсутність події кримінального правопорушення; встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення; не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді та вичерпані можливості їх отримати), проте обвинувачена ОСОБА_3 надала згоду на закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності.

Розглянувши клопотання обвинуваченої ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України, заслухавши думку прокурора, суд вважає, що клопотання обвинуваченої ОСОБА_3 про звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, - підлягає задоволенню.

З аналізу законодавства, що регулює питання закриття кримінальної справи у зв`язку із закінченням строків давності слідує наступне.

Строк давності - це передбачений статтею 49 КК певний проміжок часу з дня вчинення злочину і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою для звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності.

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є:

- притягнення особи як обвинуваченого;

- згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності (статті 284-288 КПК).

Положеннями статті 49 КК визначено: строки давності з огляду на тяжкість вчиненого злочину, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності; обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.

Підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності за статтями 49, 106 КК є лише таке закінчення відповідного строку давності, який сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду щодо особи, яка вчинила злочин певної тяжкості.

Якщо строк давності закінчується після ухвалення обвинувального вироку, то особу може бути звільнено від кримінальної відповідальності (покарання) тільки до набрання вироком законної сили.

Згідно із частиною 2 статті 49 КК перебіг строків давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від досудового слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення злочину минуло п`ятнадцять років.

Відповідно до ст.12 КК України у редакції, яка діяла на момент вчинення злочину, кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.125 КК України, відносилось до категорії злочинів середньої тяжкості.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, в редакції станом на вчинення злочину, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі.

Згідно ст. 12 КК України в чинній редакції, згідно з приписами якої кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України, - є кримінальним проступком.

Відповідно до пункту 2 ч.1 ст.49 КК України в редакції Закону на момент розгляду обвинувального акту, регламентовано, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло 3 роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі.

Судом встановлено, що на момент розгляду обвинувального акту стосовно ОСОБА_3 у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України з моменту вчинення кримінального правопорушення обвинуваченою ОСОБА_3 (11.11.2017) минуло більше трьох років.

Відповідно до ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Звільнення особи від кримінальної відповідальності можливе за умови перебігу зазначеного строку, протягом яких особа, що вчинила злочин, виконала дві умови:

- не ухилялася від слідства або суду;

- не вчинила новий злочин середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин.

Із хронології подій у вказаній кримінальній справі вбачається, що ОСОБА_3 не ухилялась від слідства та суду, тобто перебіги розгляду справи не переривалися, при цьому відсутні відомості щодо притягнення її до кримінальної відповідальності за інші злочини.

Зазначені обставини знайшли свого підтвердження також відповідно до рішення Верховного Суду України від 22.05.2018 року (справа № 665/2387/14-к; провадження № 51- 240 км 18).

Таким чином, ОСОБА_3 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності, а кримінальна справа щодо неї, закриттю.

Крім того, згідно статті 248 КПК України, при наявності обставин, передбачених статтею 6, частиною першою статті 7, статтями 7 1, 7 2, 8, 9, 10 та 11 1 цього Кодексу, суддя своєю мотивованою постановою закриває справу, скасовує запобіжні заходи, заходи забезпечення цивільного позову і конфіскації майна, а також вирішує питання про речові докази, зокрема про гроші, цінності та інші речі, нажиті злочинним шляхом.

Судові витрати,-відсутні.

Питання про речові докази вирішуються судом відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 49 КК України, ч. 2 ст. 284, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання обвинуваченої ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності, - задовольнити.

ОСОБА_3 звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, - закрити.

Запобіжний захід до обвинуваченої ОСОБА_3 ,- не застосовувався.

Речові докази у справі: - зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом семи діб з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя:

ОСОБА_6