Справа № 446/1117/16-к
УХВАЛА

09.02.2023 року Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

секретаря судових засідань ОСОБА_2

за участі:

прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам`янка-Бузька клопотання ОСОБА_4 про вирішення питання щодо речових доказів в кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001076 від 07.08.2015 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України,-

встановив:

В провадженні Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області перебувало кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001076 від 07.08.2015 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України.

25.03.2022 ОСОБА_4 звернувся до суду із клопотанням про вирішення питання щодо речових доказів у даному кримінальному провадженні, оскільки питання щодо речових доказів не було вирішено під час розгляду даного провадження.

Заявник ОСОБА_4 на розгляд клопотання повторно не з`явився.

У зв`язку з повторною неявкою заявника ОСОБА_4 з ініціативи суду поставлено на вирішення питання про залишення клопотання без розгляду.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечив проти залишення клопотання ОСОБА_4 про вирішення питання щодо речових доказів без розгляду.

Заслухавши думку прокурора, дослідивши клопотання, матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що вироком Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 26.02.2021 ОСОБА_5 визнано невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та виправдано її у зв`язку з недоведеністю, що кримінальне правопорушення вчинене нею.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 18.02.2022 вирок Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 26 лютого 2021 року щодо ОСОБА_5 залишено без змін.

16.01.2023 Харко звернувся до Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області із клопотанням про вирішення питання щодо речових доказів у даному кримінальному провадженні.

Розгляд вище вказаного клопотання був призначений на 20.01.2023, 25.01.2023, 01.02.2023, 09.02.2023, однак заявник ОСОБА_4 не з`явився, хоча про час та місце судового слухання був повідомлений належним чином.

Відтак, вирішуючи клопотання суд виходить з наступного.

Питання, які вирішуються судом під час виконання вироку, визначені положеннями ст.537 КПК України. Однак, слід зауважити, що стаття 537 КПК України не містить вичерпного переліку питань, які має право вирішувати суд під час виконання вироку.

Пункт 14 ч.1 вказаної статті передбачає право суду на цій стадії провадження вирішувати інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, питання, які виникають під час та після виконання вироку, вирішуються судом за клопотанням прокурора, засудженого, органу або установи виконання покарань. Клопотання про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок.

Разом згідно ч.3 ст.539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, розглядається протягом десяти днів з дня його надходження до суду суддею одноособово, крім питання щодо заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк, розгляд якого здійснюється колегіально судом у складі трьох суддів, згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цього розділу.

Враховуючи вище вказані положення, вирішуючи питання щодо можливості розгляду заяви без участі заявника, суд керувався тим, що чинний КПК України, що розгляд таких заяв здійснюється за участі особи, яка звернулася з даним клопотанням. Водночас, стаття 539 цього кодексу передбачає права судді на прийняття процесуального рішення яким вирішується заява по суті, однак не передбачає, зокрема, права на залишення клопотання без розгляду.

За таких умов, суддя керується положеннями частини 6 статті 9 КПК України, відповідно до якої у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Так, відповідно до ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься дипозитивність, яка передбачає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи те, що заявник неодноразово не з`являвся у судове засідання, суд приходить до висновку, що така поведінка заявника свідчить про зловживання процесуальними правами та обов`язками.

Відтак, оскільки заявник на розгляд повного клопотання не з`являється, а без участі заявника його клопотання розглянуте бути не може, то суд приходить до висновку про залишення даного клопотання без розгляду, оскільки такий вид вирішення справи не буде позбавляє права повторного звернутися до суду з даними вимогами.

Керуючись ст. 7, 9, 284, 369, 371-374, 357, 359 КПК України, суд

ухвалив:

Клопотання ОСОБА_4 про вирішення питання щодо речових доказів в кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001076 від 07.08.2015 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1