У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2022 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , його захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого відділу СУ ГУНП в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000203 від 11.10.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 369 КК України, погоджене прокурором ОСОБА_7 , про застосування щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , перебуваючого в цивільному шлюбі, громадянина України, українця, раніше судимого за ч. 4 ст. 185 КК України, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,

запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів,-

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий відділу СУ ГУНП в Закарпатській області майор поліції ОСОБА_6 , звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із клопотанням у кримінальному провадженні відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000203 від 11.10.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 369 КК України, погоджене прокурором ОСОБА_7 , про застосування щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів.

Клопотання мотивовано тим, що слідчим відділом СУ ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000203 від 11.10.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 369 КК України, за підозрою ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Як вказано у клопотанні, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переслідуючи корисливий мотив з метою особистого протиправного збагачення, організував незаконне переправлення через державний кордон України громадянина України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 мешканця АДРЕСА_2 , яке вчинено за наступних обставин.

Так, Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України від 24.02.2022 №69/2022 «Про загальну мобілізацію» в Україні оголошено проведення загальної мобілізації.

Указом Президента України від 14.03.2022 №133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» в Україні продовжено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України від 17.05.2022 № 341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» в Україні продовжено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України від 17.05.2022 №342/2022 «Про продовження строку проведення загальної мобілізації» в Україні продовжено строк проведення загальної мобілізації на 90 днів.

Указом Президента України від 12.08.2022 № 573/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» в Україні продовжено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України від 12.08.2022 №574/2022 «Про продовження строку проведення загальної мобілізації» в Україні продовжено строк проведення загальної мобілізації на 90 днів.

Указом Президента України від 07.11.2022 № 757/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» в Україні продовжено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України від 07.11.2022 №758/2022 «Про продовження строку проведення загальної мобілізації» в Україні продовжено строк проведення загальної мобілізації на 90 днів.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», на строкову військову службу призиваються придатні для цього за станом здоров`я громадяни України чоловічої статі, яким до дня відправлення у військові частини виповнилося 18 років, та старші особи, які не досягли 27-річного віку і не мають права на звільнення або відстрочку від призову на строкову військову службу. Поряд з цим, згідно ст. 22 даного Закону, передбачено, що граничний вік перебування на військовій службі (в тому числі в резерві), встановлюється для військовослужбовців, які проходять військову службу під час особливого періоду - до 60 років.

Пунктом 6 частини 1 статті 8 даного Закону України «Про правовий режим воєнного стану», передбачено, що в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану, зокрема встановлювати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, особливий режим в`їзду і виїзду, обмежувати свободу пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також рух транспортних засобів.

Враховуючи вказане, на період введення воєнного стану в Україні, на законодавчому рівні заборонено виїзд за межі території України, осіб, які підлягають мобілізації для несення військової служби, відповідно до вимог Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Слідчий вказує на те, що як встановлено, молодшого сержанта ОСОБА_9 наказом начальника НОМЕР_1 прикордонного загону від 13.04.2022 № 253-ОС призначено на посаду дільничного інспектора прикордонної служби 1-ї категорії групи дільничних інспекторів прикордонної служби відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_4 » НОМЕР_1 прикордонного загону.

Як зазначено у клопотанні, у не встановлений досудовим розслідуванням час, однак не пізніше 08.10.2022, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на організацію незаконного переправлення осіб, що підлягають призову на військову службу під час мобілізації через державний кордон України поза пунктами пропуску в каїни Європейського союзу, з метою особистого збагачення.

Так, ОСОБА_4 08.10.2022 близько 13 год. 15 хв., на виконання свого злочинного умислу та бажаючи досягнути злочинного результату, з метою особистого протиправного збагачення, достовірно знаючи, що молодший сержант ОСОБА_9 є військовослужбовцем НОМЕР_1 прикордонного загону в силу займаної посади, виконує обов`язки дільничного інспектора щодо охорони державного кордону, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, під час особистої зустрічі з останнім поблизу населеного пункту с. Оноківці у дачному масиві по вул. Дружби Народів, запропонував останньому за грошову винагороду посприяти йому та іншим особам у перетині державного кордону України із Словацькою Республікою, шляхом надання йому ОСОБА_4 інформації про місця розташування прикордонних нарядів, та не створення йому та іншим визначеним ним особам перешкод у перетині державного кордону України поза пунктами пропуску на ділянці відповідальності відділу інспекторів прикордонного служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » НОМЕР_1 прикордонного загону.

В подальшому ОСОБА_4 на виконання свого злочинного умислу та бажаючи досягнути злочинного результату, з метою особистого протиправного збагачення, на початку листопада місяця 2022 року підшукав громадянина ОСОБА_8 , який відповідно до Указів Президента України «Про загальну мобілізацію» та «Про продовження строку проведення загальної мобілізації» підлягає мобілізації, та який за грошову винагороду виявив бажання покинути територію України, запропонував останньому організувати його переправлення через державний кордон України, поза офіційними пунктами пропуску, на що вказаний громадянин погодився.

Зокрема в ході розмови між ОСОБА_4 та ОСОБА_8 яка відбулася на початку листопада місяця 2022 року, ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_8 , що серед його знайомих є дільничний інспектор прикордонної служби 1-ї категорії групи дільничних інспекторів відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » НОМЕР_1 прикордонного загону молодший сержант ОСОБА_9 , за допомогою якого можна незаконно перетнути державний кордон України поза офіційними пунктами пропуску, зокрема в зоні відповідальності відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » НОМЕР_1 прикордонного загону та потрапити до країн Європейського союзу.

Надалі, 02.11.2022 о 13 год. 51 хв. ОСОБА_4 , реалізовуючи свій злочинний умисел, щодо організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, під час зустрічі із дільничним інспектором прикордонної служби 1-ї категорії групи дільничних інспекторів відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » НОМЕР_1 прикордонного загону молодшим сержантом ОСОБА_9 , яка відбулася по

АДРЕСА_3 , виказав ОСОБА_9 пропозицію надати йому неправомірну вигоду у розмірі 1000 доларів США за сприяння ОСОБА_9 у незаконному перетині ОСОБА_8 та особисто ОСОБА_4 державного кордону поза межами пункту пропуску в зоні відповідальності відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » НОМЕР_1 прикордонного загону шляхом надання ОСОБА_9 інформації про місця розташування прикордонних нарядів на вказаній ділянці відповідальності та не створення перешкод у перетині державного кордону України.

Після цього, 20.12.2022, ОСОБА_4 організовуючи незаконне переправлення ОСОБА_8 через державний кордон України, керуючи його діями, вказав останньому на необхідність прибуття із міста Харкова до міста Ужгорода, після чого в ході особистої зустрічі яка відбулася 21.12.2022 між ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , діючи згідно попередньо домовленості ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_8 грошові кошти в сумі 1000 доларів США пояснивши це необхідністю передачі їх дільничному інспектору прикордонної служби 1-ї категорії групи дільничних інспекторів відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » НОМЕР_1 прикордонного загону молодшому сержанту ОСОБА_9 , за його сприяння у незаконному перетині ОСОБА_8 та особисто ОСОБА_4 державного кордону поза межами пункту пропуску в зоні відповідальності відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » НОМЕР_1 прикордонного загону.

Надалі, 21.12.2022 близько 15:15 ОСОБА_4 реалізовуючи свій злочинний умисел щодо організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України з корисливих мотивів до кінця, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, перебуваючи в лісовому масиві неподалік закладу громадського харчування « ІНФОРМАЦІЯ_5 », який розташований біля об`їзної дороги м. Ужгород (48.657184, 22.293750), з метою особистого протиправного збагачення залишив собі 500 доларів США, а грошові кошти в сумі 18900 гривень, надав дільничному інспектору прикордонної служби 1-ї категорії групи дільничних інспекторів відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » НОМЕР_1 прикордонного загону молодшому сержанту ОСОБА_9 за сприяння ОСОБА_9 у незаконному перетині ОСОБА_8 та особисто ОСОБА_4 державного кордону поза межами пункту пропуску в зоні відповідальності відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » НОМЕР_1 прикордонного загону шляхом надання ОСОБА_9 інформації про місця розташування прикордонних нарядів на вказаній ділянці відповідальності та не створення перешкод у такому перетині, однак після передачі грошових коштів ОСОБА_4 затримано працівниками правоохоронних органів на місці вчинення злочину.

Як вказано у клопотанні таким чином ОСОБА_4 вчинив дії, які мають ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, а саме організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, вчинене з корисливих мотивів.

21.12.2022 о 15.37 год. ОСОБА_4 затримано в лісовому масиві на відстані 200 метрів від об`їзної дороги м. Ужгород та кафе « ІНФОРМАЦІЯ_5 », та на відстані близько 4 метрів від лінії інженерних споруджень державного кордону України прикордонний знак № НОМЕР_2 на Словацьку Республіку в порядку ст. 208 КПК України.

21.12.2022 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 мешканцю АДРЕСА_1 , українцю, громадянину України, раніше судимому за ч. 4 ст. 185 КК України, тимчасово не працюючому повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Слідчий зазначає, що обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, повністю підтверджується зібраними матеріалами досудового розслідування, показами свідка ОСОБА_9 , протоколом огляду від 21.12.2022, яким вилучено предмет неправомірної вигоди, протоколом затримання ОСОБА_4 , протоколами за результатами проведення НСРД та іншими матеріалами в їх сукупності.

При обґрунтуванні клопотання слідчий посилається на положення: п. 9 ч. 2 ст. 131, ч. 3 ст. 132, п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України.

При цьому слідчий зазначає, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, який відноситься до категорії тяжких і за який йому може бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

Як вказано у клопотанні, з огляду на те, що ОСОБА_4 , вчинив злочин який відноситься до категорії тяжких, перебуває на іспитовому терміні покарання за раніше вчинений злочин передбачений ст. 185 КК України, орган досудового розслідування вважає, що останній з метою уникнення від кримінальної відповідальності може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Наявність вказаного ризику, на думку сторони обвинувачення підтверджується тим, що ОСОБА_4 , є раніше судимою особою, офіційно ніде не працевлаштований, не має на території Закарпатської області постійного місця проживання, а місце його реєстрації Харківська область на території якої проходять активні бойові дії, а також тим що злочин вчинений ОСОБА_4 , спрямований на залишення останнім меж території України.

Вказаний ризик також може мати місце, у зв`язку із тим, що в умовах прямої збройної агресії російської федерації через ведення бойових дій на певній території України, в тому числі у Харківській області, деякі правоохоронні та контролюючі органи втратили можливість здійснювати свої функції визначені Законом, що в разі обрання підозрюваному більш м`якого запобіжного заходу, надасть останньому змогу, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, переховуватись від органу досудового розслідування та суду на тимчасово непідконтрольній України території чи незаконно перетнути державний кордон України до російської федерації поза пунктом пропуску.

Окрім іншого, слідчий зазначає, що ОСОБА_4 з метою уникнення від кримінальної відповідальності, може вчинити інше кримінальне правопорушення, або продовжити вчиняти правопорушення в якому підозрюється. Вказаний ризик, на думку сторони обвинувачення має місце, враховуючи обставини вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення.

Також, наявний та обґрунтований ризик - незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні. У сторони обвинувачення є підстави вважати, що підозрюваний буде здійснювати тиск та вплив на свідків з метою дачі ними завідомо неправдивих показів чи відмови від дачі показів, зокрема на ОСОБА_9 чиї покази лягли в основу підозри ОСОБА_4 , чинити на нього психологічний тиск чи здійснювати фізичний вплив щоб він змінив або відмовився від своїх показів, або схилити його до дачі неправдивих показань про обставини вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень.

ОСОБА_4 , може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, тобто перешкодити явці свідків чи заявника до органу досудового розслідування та в суд, для проведення слідчих дій та дачі показів;

Так, слідчий зазначає, що з метою запобігання вчинити підозрюваним ОСОБА_4 будь-якої з вищеописаних дій, виникла необхідність у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження, а саме обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного.

У клопотанні вказано на те, що підозрюваний на даний час офіційно не працевлаштований, має низькі соціальні зв`язки, раніше судимий, обставини вчинення ним злочинів створюють йому тільки негативну репутацію, останній не одружений, дітей на утриманні не має.

Щодо розміру застави,у клопотанні вказано на те, що у межах щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - визначається розмір застави від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На переконання слідчого, такий розмір застави для підозрюваного ОСОБА_4 є недостатнім та нездатний повною міро забезпечити виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків, оскільки останній підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, в тому числі з корисливих мотивів.

У клопотанні вказано на те, що орган досудового розслідування вважає, що є обґрунтовані підстави для застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 , найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки із вищеперерахованих обставин інший більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків, запобігти вищеописаним ризикам та забезпечити належну поведінку підозрюваного.

Керуючись вимогами ст.ст. 36, 40, 131, 132, 176-178, 182, 183, 184 та 194 КПК України, слідчий просить слідчого суддю: застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , перебуваючого в цивільному шлюбі, громадянина України, українця, раніше судимого за ч. 4 ст. 185 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Зазначив, що на даний час не розсекречені матеріали проведення НСРД, але обґрунтованість підозри та наявність ризиків передбачених КПК України, підтверджується долученими доказами до матеріалів клопотання.

Захисник підозрюваного в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечив, зазначив, що відносно підозрюваного можливо обрати альтернативний запобіжний захід. Вважає, що наявне місце провокація злочину.

Підозрюваний підтримав позицію захисника, зазначив, що саме працівник прикордонної служби змушував його знайти осіб для перетину кордону, жодного корисливого умислу на вчинення злочину він не мав. Крім того, зазначає, що має місце проживання в с.Оноківці, де проживає у знайомих, хворіє, отримує замінні ліки внаслідок наркотичної залежності, лікується на даний час.

Слідчий суддя заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали клопотання доходить до наступного висновку:

У відповідності до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, враховуються обставини, передбачені ст. 178 КПК України: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч.1, п.4 ч.2 ст.183 Кримінального процесуального кодексу України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Тобто із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване. Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений в ст.183 КПК України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу.

Відповідно до п. «с» ч.1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, яка за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (справа «Нечипорук і Йонкало проти України», 42310/04, § 219, 21.04.2011р.).

Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57).

Затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого є тримання під вартою, що визначено в рішенні ЄСПЛ за скаргою «Феррарі-Браво проти Італії».

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом СУ ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000203 від 11.10.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 369 КК України, за підозрою ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Так, у вказаному кримінальному провадженні підозрюваним є ОСОБА_4 , якому інкримінується вчинення дій, які мають ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, а саме організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, вчинене з корисливих мотивів.

21.12.2022 о 15.37 год. ОСОБА_4 затримано в лісовому масиві на відстані 200 метрів від об`їзної дороги м. Ужгород та кафе «Шашлична у Алі», та на відстані близько 4 метрів від лінії інженерних споруджень державного кордону України прикордонний знак № НОМЕР_2 на Словацьку Республіку в порядку ст. 208 КПК України.

21.12.2022 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 мешканцю АДРЕСА_1 , українцю, громадянину України, раніше судимому за ч. 4 ст. 185 КК України, тимчасово не працюючому повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, повністю підтверджується зібраними матеріалами досудового розслідування, зокрема повідомленням про ознаки кримінального правопорушення від 11.10.2022 року №16/3-324; рапортом начальника 4-го відділу УСР в Закарпатській області ДСР НП України; протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 11.10.2022року; показами свідка ОСОБА_9 ; протоколом огляду від 21.12.2022, яким вилучено предмет неправомірної вигоди, протоколом затримання ОСОБА_4 , показами свідка ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та іншими матеріалами в їх сукупності.

Слідчий суддя вважає доведеним, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні дій, які мають ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, а саме організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, вчинене з корисливих мотивів.

Сукупність фактичних даних, які містяться в наведених доказах, є достатньою для висновку про причетність підозрюваного до вищевказаного злочину. При цьому, слід зауважити, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.

Окрім того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» Європейський Суд з прав людини зазначив, що поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.

Слідчий суддя констатує, що питання про належність, допустимість, достовірність та достатність доказів, для підтвердження винуватості особи підозрюваної у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, вирішується судом безпосередньо під час розгляду кримінального провадження. Оцінка доказів винуватості, їх належність та допустимість, на даній стадії досудового розслідування слідчим суддею суду першої інстанції перевірці не підлягають.

Як вбачається з матеріалів, наданих слідчим на обґрунтування клопотання, зазначені у ньому обставини підозри мають місце та підтверджуються на даному етапі розслідування достатньою сукупністю даних.

Окрім вказаного, слідчий суддя вважає, що матеріалами клопотання обґрунтовано, а прокурором в судовому засіданні доведено, наявність ризику впливу підозрюваного на свідків, зокрема зможе здійснювати тиск та вплив на свідків з метою дачі ними завідомо неправдивих показів чи відмови від дачі показів, зокрема на ОСОБА_9 чиї покази лягли в основу підозри ОСОБА_4 , свідка ОСОБА_8 якого було виявлено під час затримання ОСОБА_4 , та який дає покази стосовно дій підозрюваного в частині організації незаконного переправляння через державний кордон осіб, чинити на них психологічний тиск чи здійснювати фізичний вплив щоб вони змінили або відмовилися від своїх показів, або схилити їх до дачі неправдивих показань про обставини вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень.

При встановленні наявності вказаного ризику слід враховувати, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав від свідків, потерпілого під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч.4 ст. 95 КПК України). За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Разом із тим, щодо ризику вчинення підозрюваною іншого кримінального правопорушення чи продовження ним кримінального правопорушення, у якому він підозрюється, то слідчий суддя вважає, що існування такого ризику матеріалами клопотання не доведено.

При розгляді клопотання слідчий суддя вважає, що слідчим та прокурором доведено наявність ризику того, що ОСОБА_4 , усвідомлюючи неминучість покарання у випадку визнання його винним у вчиненні кримінального за ч.3 ст. 332 КК України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна, може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

При цьому слід зауважити, кримінальне правопорушення за ч.3 ст. 332 КК України, відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином. ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні даного кримінального правопорушення під час дії іспитового строку за попереднім вироком суду.

Слідчий суддя вважає, що з огляду на тяжкість покарання, що загрожує підозрюванону у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України, останній з огляду на тяжкість покарання що йому загрожує, може переховуватися від органу досудового розслідування чи суду.

Таке твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, висловленою у справі «Ілійков проти Болгарії» (рішення від 26.07.2001), де Суд зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. При цьому тяжкість покарання слідчий суддя оцінює в сукупності з іншими факторами, які можуть підтвердити ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду, зокрема, що підозрюваний не має офіційного місця роботи та постійного джерела доходу. Вказане дає підстави вважати, що підозрюваний з метою уникнення покарання за вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення може безперешкодно залишити місце свого проживання та переховуватись від органів досудового розслідування та суду не лише на території інших країн, а й на території України. Відтак слідчий суддя вважає, що ризик переховування від органів досудового розслідування та суду є досить вірогідним та доведеним стороною обвинувачення.

Щодо ризику того, що ОСОБА_4 , може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, то наявність такого ризику стороною обвинувачення не доведено.

Таким чином, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу підозрюваному, слідчий суддя враховує наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання його винуватим у його вчиненні (тяжкий злочин), за які може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна, слідчий суддя також враховує, що йому 21.12.2022 повідомлено про підозру (та фактично затримано його 21.12.2022), тобто є підстави вважати, що він, перебуваючи на волі, може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, може незаконно впливати та свідків які встановленні та інших свідків у вказаному кримінальному провадженні, що унеможливить повноту, всебічність при розслідуванні даного кримінального провадження, та враховуючи, що свідчить про те, що інші більш м`які запобіжні заходи можуть бути недостатніми для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

До того ж, крім наявності зазначених ризиків, слідчий суддя також враховує особу підозрюваного зокрема те, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , перебуває в цивільному шлюбі, громадянина України, раніше судимий за ч. 4 ст. 185 КК України, офіційно не працює. Зі слів має місце тимчасового проживання, лікується від наркотичної залежності, разом з тим в судовому засіданні жодних доказів на підтвердження наведеному слідчому судді не надано стороною захисту.

Стаття 183 КПК України визначає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Слідчий суддя звертає увагу на спосіб вчинення кримінального правопорушення, який має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої тяжкими наслідками не лише для конкретних осіб, а і для суспільства в цілому, наявність реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистості, а також враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. При цьому слід вказати на те, що на території всієї території України діє воєнний стан (Закон України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні") та оголошено загальну мобілізацію (УКАЗ ПРЕЗИДЕНТА УКРАЇНИ №69/2022).

Крім цього, за допомогою застосування до підозрюваного, заходу забезпечення кримінального провадження - запобіжного заходу у виді тримання під вартою, може бути виконане завдання досудового розслідування щодо встановлення та з`ясування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення в якому він підозрюється.

Таким чином, наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, а також наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, дає підстави для обрання стосовно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Відповідно до вимог ч.3 ст.183 КПК України суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених названим Кодексом. Застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків; розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Для того, щоб розмір застави можна було вважати таким, що здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного слідчий суддя з урахуванням положень ст. ст. 177, 178 КПК України, повинен раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу підозрюваного, тяжкістю злочину у вчиненні якого він підозрюється. При цьому, необхідно мати на увазі, що розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб у особи, щодо якої застосовано заставу, не виникло бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

При цьому, розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього, що узгоджується з роз`ясненнями викладеними у листі ВССУ 04.04.2013 № 511-550/0/4-13, а саме: «Слідчому судді необхідно враховувати майновий стан підозрюваного, обвинуваченого та не допускати встановлення такого розміру застави як альтернативи триманню під вартою, що є завідомо непомірним для цієї особи та призводить до неможливості виконання застави.»

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення суду від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Слідчий суддя, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, визначаючи розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, виходить з вимог ч. 5 ст. 182 КПК України, і вважає, що розмір застави, враховуючи його майновий та сімейний стан, обставини вчинення кримінального правопорушення в якому підозрюється ОСОБА_4 , достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, та який є помірним для нього, передбачений цим Кодексом, - становить 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та достатньою мірою гарантуватиме виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Відповідно до ч.7 ст. 182 КПК України підозрюваний або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У разі внесення застави на ОСОБА_4 , відповідно до ч.5 ст.194 КПК України, слід покласти наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу; - повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування зі свідками та іншими особами, які мають причетність до даного кримінального провадження; - здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого відділу СУ ГУНП в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000203 від 11.10.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 369 КК України, погоджене прокурором ОСОБА_7 , про застосування щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів,- задовольнити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , перебуваючого в цивільному шлюбі, громадянина України, українця, раніше судимого за ч. 4 ст. 185 КК України, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 332 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 60 (шістдесяти) днів, а саме до 15.02.2023 року включно.

Визначити заставу, достатню для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків передбачених КПК України, в розмірі тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 74 430 грн. (сімдесят чотири тисячі чотириста тридцять гривень ).

Роз`яснити, що підозрюваний ОСОБА_4 , або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У разі внесення застави у вказаному розмірі покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки: - прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу; - повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування зі свідками та іншими особами, які мають причетність до даного кримінального провадження; - здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Роз`яснити, ОСОБА_4 , що в разі невиконання вище перерахованих обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_10 ОСОБА_11