Справа № 487/1182/23
Провадження № 1-кс/487/623/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.03.2023 м. Миколаїв Слідчий суддя Заводського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Миколаєва клопотання слідчого СВ Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0000421 від 01.03.2023 за ч. 4 ст. 296 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 , -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий слідчого відділу Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, капітан поліції ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0000421 від 01.03.2023 за ч. 4 ст. 296 КК України звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 строком на 60 днів з утриманням в ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор».

В обґрунтування клопотання слідчий посилався на обґрунтованість підозри за ч. 4 ст. 296 КК України та наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, підозрюваний ОСОБА_5 , знаючи міру покарання у разі доведення його вини, з метою ухилення від кримінальної відповідальності може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, відсутність у підозрюваного утриманців та міцних соціальних зв`язків також свідчать про наявність зазначеного вище ризику. На думку слідчого, в умовах введеного в Україні воєнного стану, ОСОБА_5 може зникнути з місця проживання, оскільки в ході досудового розслідування встановлено, що останній зареєстрований у с. Оленівка Миколаївської області, а наразі проживає у м. Миколаєві.

Крім того, наявний ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки підозрюваний обізнаний про свідків та учасників провадження, які безпосередньо вказали на нього як на особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, а тому, знаходячись на свободі, він може незаконно впливати на учасників кримінального провадження.

Також існує ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КК України, а саме: підозрюваний не працевлаштований, а тому він може продовжити злочинну діяльність.

Слідчий вважає недоцільним застосування до ОСОБА_5 інших запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою, оскільки вони не зможуть запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні.

В судовому засіданні прокурор клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до ОСОБА_5 підтримав, наполягав на його задоволенні, посилаючись на наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що 01.03.2023 року у вечірній час він розпивав спиртні напої з друзями на подвір`ї. Повернувшись додому, почув звук, нібито розбивають вікно, взяв пістолет «пугач», вийшов на подвір`я, де в той момент перебували діти, та здійснив один постріл в повітря. Зазначив, що це сталося через неправильну поведінку дітей, які неодноразово ображали його відчима, дебоширили, кидали каміння, пошкодили колеса на автомобілі, розбили скло. Він робив зауваження батькам дітей щодо поведінки останніх, проте вони не реагували. Просив відмовити у задоволенні клопотання слідчого.

Захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні клопотання, посилаючись на необґрунтованість підозри за ч. 4 ст. 296 КК України, через відсутність такої ознаки як особлива зухвалість, врахувавши, що неправомірні дії підозрюваного були викликані поведінкою потерпілих, тобто не були безмотивними. Крім того, відсутні докази, які вказують на те, що підозрюваним застосовувалась саме вогнепальна зброя. Також, на думку захисника, відсутні ризики, на які посилався прокурор в судовому засіданні, підозрюваний має статус внутрішньо-переміщеної особи, не проживає за місцем реєстрації в с. Оленівка, оскільки його житло повністю знищено через бойові дії.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Метою застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (ч.1 ст. 177 КПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Пунктом 4 ч. 2 ст. 183 КПК України встановлено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України").

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Так, судом встановлено, що слідчим відділом Миколаївського районного управління Головного управління Національної поліції в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000421 від 01.03.2023 за ч. 4 ст. 296 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 24 лютого 2022 року указом Президента України № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" постановлено введення в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Період дії воєнного стану, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією російської федерації, відповідно до указу Президента України №133/2022 від 14 березня 2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 15 березня 2022 № 2119-IX «Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні"» продовжено з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб. В подальшому, відповідно до указу Президента України № 259/2022 від 18 квітня 2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», Верховна Рада України 21 квітня 2022 прийняла Закон України № 2212-ІХ «Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку діївоєнного стану в Україні"», за яким воєнний стан в Україні продовжують з 05:30 25 квітня 2022 року строком на 30 діб. Після цього, відповідно до указу Президента України № 341/2022 від 17 травня 2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», Верховна Рада України 22 травня 2022 прийняла Закон України № 2263-ІХ «Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні"», за яким воєнний стан в Україні продовжують з 05:30 25 травня 2022 року строком на 90 діб. Після цього, відповідно до указу Президента України №573/2022 від 12 серпня 2022 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», Верховна Рада України прийняла Закон України № 2500-IX «Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні"», за яким воєнний стан в Україні продовжують з 05 години 30 хвилин 22 серпня 2022 року строком на 90 діб. В подальшому, відповідно до указу Президента України,16.11.2022 Верховна Рада України прийняла Закон України «Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні"», за яким воєнний стан в Україні продовжують з 05 години 30 хвилин 16.11.2022 року строком на 90 діб. Відповідно до указу Президента України, 07.02.2023 Верховна Рада України прийняла Закон України «Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні"», за яким воєнний стан в Україні продовжено з 19.02.2023 строком на 90 діб.

Так, ОСОБА_5 близько 16:50 годин 01.03.2023, більш точного часу під час проведеного досудового розслідування не встановлено, перебуваючи на відкритій місцевості, громадському місці, а саме: на вулиці біля житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, із застосуванням предмета, ззовні схожого на зброю за таких обставин.

У вказаний час ОСОБА_5 вийшов з місця свого проживання - квартири АДРЕСА_1 , та опинився на відкритій місцевості, усвідомлюючи своє перебування у громадському місці, незважаючи на наявність поблизу інших житлових будинків та дитячого ігрового майданчику, поряд з яким перебували діти, а саме: неповнолітній ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та малолітній ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , маючи умисел на вчинення хуліганства з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю та проявилось у нахабному та зневажливому ставленні до норм громадського порядку та існуючих у суспільстві загальновизнаних правил поведінки і моральності та те, що його дії під час воєнного стану можуть стати підставою для хаотичного та стурбованого настрою громадян, маючи при собі предмет, зовні схожий на зброю, усвідомлюючи, що від його дій можуть постраждати сторонні особи, безпідставно здійснив 1 постріл у повітря.

В результаті хуліганських дій ОСОБА_5 порушено право мешканців вказаного будинку та сусідніх будинків на спокій, нормальний відпочинок громадян, уклад життя в присутності малолітнього та неповнолітнього потерпілого в умовах збройної військової агресії. 01.03.2023 в порядку ст. 208-211, 213 КПК України ОСОБА_5 було затримано, а 02.03.2023 йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя, на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Наявні докази, які містяться в матеріалах клопотання по кримінальному провадженню, свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_5 , це, зокрема, витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000421 від 01.03.2023 за ч. 4 ст. 296 України; рапорт інспектора взводу №1 роти ТОР УПП в Миколаївській області ОСОБА_9 від 06.03.2023.2023; заява про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 01.03.2023; протокол огляду місця події від 01.03.2023; протоколи допиту свідків від 01.03.2023 ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ; протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 01.03.2023; протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 01.03.2023 за участю свідка ОСОБА_12 та довідка до протоколу; протоколи допиту неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 та малолітнього потерпілого ОСОБА_8 від 01.03.2023; виписка із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого №422 від 01.03.2023.

Суд вважає, що на даному етапі досудового розслідування зазначені докази є достатніми для обґрунтування підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Злочин за ч. 4 ст. 296 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 відповідно до ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів та за його вчинення передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років.

А за такого, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_5 у разі доведеності його вини, сімейні зв`язки - відсутність у нього утриманців, рід занять ( підозрюваний офіційно не працевлаштований), суд переконаний, що ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, те, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, існує і є обґрунтованим.

Хоча тяжкість покарання і не є визначеним елементом при продовженні щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, разом з цим, врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства, про що зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993.

Прокурором в судовому засіданні доведено і існування ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість підозрюваного ОСОБА_5 незаконно впливати на свідків та потерплих у кримінальному провадженні. Так, потерпілими у кримінальному провадженні є неповнолітні особи, тобто недостатньо захищені учасники кримінального провадження в силу свого віку. Деякі свідки мешкають в будинках, що розташовані по сусідству з будинком, в якому проживає підозрюваний.

Слідчий суддя вважає, що ризик вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не доведений прокурором в судовому засіданні, оскільки підозрюваний раніше не притягувався до кримінальної відповідальності.

Крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, вагомості наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкості покарання, що загрожує підрозрюваному у разі визнання його винуватим, слідчий суддя враховує вік підозрюваного ОСОБА_5 , його задовільний стан здоров`я; міцність соціальних зв`язків підозрюваного за місцем його проживання: АДРЕСА_1 , де він мешкає з матір`ю та відчимом-інвалідом 3 групи як внутрішньо-переміщена особа; відсутність постійного міста роботи; підозрюваний неодружений, дітей на утриманні не має; раніше не судимий.

З урахуванням встановлених досудовим розслідуванням обставин кримінального правопорушення, зокрема того, що підозрюваний діяв в умовах воєнного стану, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, застосував зброю, яка могла завдати шкоди як неповнолітнім потерпілим так і ншим особам, ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, тяжкості покарання, особи підозрюваного, суд приходить до висновку про задоволення клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч.3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Слідчий суддя вважає необхідним при застосуванні щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити останньому розмір застави.

При визначенні розміру застави суд враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим фактором, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні, а також обставини кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, дані про особу підозрюваного та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України. Слідчий суддя приходить до висновку про доцільність визначити підозрюваному ОСОБА_5 заставу в розмірі 25 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 67 100 гривень, як альтернативу запобіжному заходу у вигляді тримання під вартою, яка буде співмірною з існуючими у кримінальному провадженні ризиками, та в разі її внесення зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного і виконання ним обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 183, 193 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 29.04.2023 включно, з утриманням підозрюваного в ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор».

Визначити ОСОБА_5 заставу в розмірі 25 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 67 100 гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_5 у разі внесення застави наступні обов`язки:

-прибувати до слідчого, прокурора чи суду за кожною вимогою;

-не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

-утримуватися від спілкування з потерпілими ОСОБА_7 , ОСОБА_8

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної в даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний ОСОБА_5 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що в разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні застави обов`язки, застава звертається в дохід держави.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали оголошений 06.03.2023.

Слідчий суддя ОСОБА_1