Справа №295/8113/22
УХВАЛА

26.04.2023 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового

засідання ОСОБА_2 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження №0000804 від 15.05.2022 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомира, громадянина України, немаючого реєстрації, не одруженого, не маючого дітей, проживаючого до арешту за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 309 КК України, -

встановив:

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку дії обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк 60 днів, посилаючись на те, що підставою для продовження запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінальних правопорушень, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідка, вчинити інше кримінальне правопорушення. Крім того, зазначив, що обвинувачений судимий, не має міцних соціальних зв`язків. Оголошувався в розшук.

Обвинувачений показав, що не буде ні на кого впливати.

Захисник в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення клопотання прокурора. Зазначила, що обвинувачений знаходиться під вартою значний час та ризики зменшились. Вина не доведена. Просила змінити останньому запобіжний захід на більш м`який.

21.07.2022 ухвалою Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, який в подальшому судом неодноразово продовжувався.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинувачених під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України обставиною, яка є підставою для продовження строку тримання під вартою є те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Заслухавши думки учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що обраний обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно продовжити, оскільки будь-яких даних про зменшення чи відсутності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено.

Враховуючи викладене, дослідивши матеріали справи, які свідчать, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час розгляду даного кримінального провадження, те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 309 КК України, які згідно з ст. 12 КК України належать до тяжких та нетяжкого злочинів, відповідно за тяжкі злочини законом передбачено покарання винятково у вигляді позбавлення волі, за станом здоров`я стаціонарного лікування не потребує, не має міцних соціальних зв`язків, не має постійного місця проживання та офіційного місця роботи, раніше судимий. Існують обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, може переховуватись від суду, може незаконно впливати на свідка, може вчинити інше кримінальне правопорушення, що свідчить про наявність в його поведінці обґрунтованих ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_4 не суперечитиме правовій позиції ЄСПЛ, що викладена у рішеннях «Блохін проти російської федерації» від 23.03.2016 та «Свершов проти України» від 27.11.2008, оскільки виключно такий запобіжний захід дасть можливість запобігти настанню зазначених вище ризиків та забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Разом з тим, як зазначено Європейським судом з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

З огляду не викладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 необхідно продовжити строк тримання під вартою, без визначення розміру застави, враховуючи положення ч. 4 ст. 183 КПК України.

Враховуючи викладене, доводи захисника не є такими, що беззаперечно можуть бути підставами для відмови в продовженні строку дії обраного запобіжного заходу та зміні на більш м`який. Тому суд не може покласти їх в основу свого рішення.

Керуючись ст. ст. 183, 193, 194, 197, 331, 372 КПК України, суд -

постановив:

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 на строк 60 днів до 24.06.2023 (включно).

В клопотанні захисника про зміну обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу на більш м`який відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів.

Суддя ОСОБА_1