Справа № 539/546/17
Провадження № 1-кп/539/6/2022
УХВАЛА
іменем України
03 листопада 2022 року м. Лубни
Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, офіційно не працює, одружений, освіта середня, утриманців не має, раніше не судимий,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
28.10.2016 близько 20 години, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з метою отримання боргу від ОСОБА_6 , прибув до місця його проживання в АДРЕСА_2 . У будинку за вказаною адресою, між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , на ґрунті особистих, раптово виниклих неприязних стосунків розпочалася сварка. В ході сварки ОСОБА_5 попав кулаком правої руки в область голови потерпілого ОСОБА_6 та наніс декілька ударів по тулубу, від яких останній впав на підлогу. Від отриманих тілесних ушкоджень, згідно висновку комісійної СМЕ № 40 від 23.02.2017 у вигляді закритої черепно-мозкової травми з крововиливами під тверду та м`які мозкові оболонки зі зміщенням серединних структур головного мозку, набряково-ішемічним ураженням головного мозку, що призвело до розвитку післятравматичного гнійного менінгоенцефаліту, вентрикуліту, ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 о 10:00 годині в реанімаційному відділенні ПОКЛ ім. М.В. Скліфосовського.
Так, ОСОБА_5 не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків, а саме - смерті ОСОБА_6 , хоча повинен був і міг передбачити, наніс ОСОБА_6 тілесні ушкодження, які призвели до наслідків у вигляді післятравматичного гнійного менінгоенцефаліту, вентрикуліту, від яких ОСОБА_6 помер.
Таким чином ОСОБА_5 вчинив вбивство ОСОБА_6 через необережність, тобто кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч. 1 ст. 119 КК України.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 пояснив, що ОСОБА_6 знає з 2004 року. Він йому часто допомагав грошима і надавав можливість підробітку. Дійсно, 28.10.2016 року приблизно о 20.00 годині він заїхав до будинку ОСОБА_6 , оскільки той давно не з`являвся на роботі. ОСОБА_6 перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння і поводився дуже агресивно. Він, щоб його трохи заспокоїти, несильно вдарив декілька разів і пішов з будинку. Він був впевнений, що його удари не могли спричинити будь-яких тяжких наслідків. І тільки наступного дня від працівників поліції він дізнався, що ОСОБА_6 перебуває у лікарні.
Захисник ОСОБА_4 заявив клопотання про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності, так як з часу вчинення кримінального правопорушення минуло понад п`ять років.
Прокурор не заперечувала проти задоволення клопотання, однак просила визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України.
Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України суд закриває кримінальне провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Статтею 49 КК України передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло, зокрема, п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину.
Злочин, передбачений ч.1ст. 119 КК України, відповідно до ст. 12 КК України, є нетяжким злочином та передбачає покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі на строк від трьох до п`яти років.
Відповідно п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» від 23.12.2005 року № 12 особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст.49 КК, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.
У відповідності до ч.3 ст.288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строку давності є нереабілітуючою підставою. Отже, однією з умов його застосування є згода підозрюваного, обвинуваченого. Цю згоду може бути виражено клопотанням такої особи про звільнення від відповідальності або підтримкою в будь-якій формі відповідного клопотання прокурора, або захисника.
Обвинувачений погодився з закриттям кримінального провадження з нереабілітуючих підстав.
Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні нетяжкого злочину, з моменту вчинення якого станом на день ухвалення судового рішення минуло більше п`яти років, те, що ОСОБА_5 погоджується на звільнення від кримінальної відповідальності, суд приходить до переконання, що клопотання захисника про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності є таким, що відповідає вимогам чинного законодавства, а відтак його слід задовольнити і звільнити обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, закривши відносно нього кримінальне провадження за ч. 1 ст. 119 КК України.
Керуючись ст.49 КК України, ст.ст. 284, 288, 372 КПК України, суд
п о с т а н о в и в :
ОСОБА_5 звільнити від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст.119 КК України на підставі ст.49 КК України, в зв`язку з закінченням строків давності, а кримінальне провадження за ч.1 ст. 119 КК України на підставі ст.44, п.3 ч.1 ст.49 КК України та п.1 ч.2 ст.284 КПК України - закрити.
Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через суд, що її ухвалив, в порядку, передбаченому ст. 393 КПК України протягом семи днів з моменту її проголошення.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду ОСОБА_1