Провадження №: 1-кс/755/185/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" лютого 2023 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003971 від 13.12.2022 року про арешт майна,

в с т а н о в и в:

Слідчий Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві звернувся до суду із клопотанням, у межах кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003971 від 13.12.2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.4 ст.190, ч.4 ст.190 КК України про арешт майна.

Клопотанням обґрунтоване тим, що Дніпровським управлінням поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, під процесуальним керівництвом Дніпровської окружної прокуратури міста Києва здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0003971, у ході якого встановлено, що до Дніпровського УП ГУНП в м. Києві надійшли матеріали відносно групи осіб, які з використанням завідомо підроблених документів на право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві власності належала нині покійній ОСОБА_4 (що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ), а також підроблені документи, що посвідчують особу, заволоділи вказаним об`єктом нерухомого майна та в подальшому 13.12.2022 року перебуваючи в офісі приватного нотаріуса КМНО ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 , переоформили право власності на іншу особу, що діяла єдиним умислом, та використовувала підроблений паспорт громадянина України, з метою подальшого відчуження добросовісним набувачам.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлений досудовим слідством час, але не раніше листопада 2022 року група осіб вирішила заволодіти чужим майном, а саме квартирою, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві приватної власності належала нині покійній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у власній квартирі та яка є спадковим майном, а в подальшому реалізувати вказану квартиру добросовісним набувачам з метою заволодіння грошовими коштами в особливо великому розмірі, що належать останнім.

У подальшому, невстановлені особи, у невстановлений точний час та місці запропонували ОСОБА_6 прийняти участь у незаконному заволодінні нерухомим майном шляхом обману, за грошову винагороду, виконавши при цьому роль власника нерухомого майна, та використати завідомо підроблені документи, що посвідчують особу.

У цей же час у ОСОБА_7 , виник злочинний умисел, направлений на незаконне особисте збагачення, та остання надав свою згоду на пропозицію невстановлених досудовим слідством осіб, після чого останні повідомили ОСОБА_6 план з незаконного заволодіння чужим майном, а саме повідомили що остання виконуватиме відведену їй роль власника нерухомого майна, та буде проводити реалізацію вказаної квартири, використовуючи при цьому підроблені документи на право власності на житло, а саме договір купівлі-продажу квартири, згідно якого вона нібито в 2012 році придбала вказану в покійної нині власниці ОСОБА_4 , а також, з метою конспірації, підроблений паспорт громадянина України на іншу особу з фотокарткою ОСОБА_7 . У цей же час виготовлення підроблених правовстановлюючих документів на нерухоме майно, та паспорта громадянина України взяли не себе інші співучасники.

Реалізуючи свій злочинний умисел, на заволодіння чужим майно, шляхом обману, продовжуючи підготовку до вчинення злочину, ОСОБА_7 надала невстановленій досудовим слідством особі власну фотокартку для виготовлення паспорту громадянина України.

У подальшому, невстановлена досудовим слідством особа, маючи на руках фотокартку ОСОБА_6 , а також отриманий у невстановлений спосіб паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 виданий на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , виданий 29 вересня 2005 року Київським РВ ДМУ УМВС України в Донецькій області, у невстановленому місці здійснила підробку вказаного документу, шляхом вклейки фотокартки ОСОБА_7 на першій сторінці паспорта, та дописки літери «с» у прізвищі. У подальшому, маючи на руках зазначені підроблені документи, що посвідчують особу невстановлені особи, у невстановлений час та місці виготовили завідомо підроблений договір купівлі-продажу квартири за адресою АДРЕСА_1 , нібито посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_9 від 04.07.2012 року та зареєстрований в реєстрі за №1090, на якому містився відтиск печатки нотаріуса, на бланку з номером ВРС 646396, згідно якого ОСОБА_4 нібито реалізувала квартиру ОСОБА_8 , що мав виконати роль правовстановлюючого документу під час здійснення реєстрації права власності за неіснуючою особою ОСОБА_8 (роль якої, використовуючи підроблені документи мала виконати ОСОБА_6 ).

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на набуття майнових прав на зазначений об`єкт нерухомого майна, з метою подальшого відчуження добросовісним набувачам та заволодіння грошовими коштами останніх, 22.11.2022 року ОСОБА_6 , звернулась до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_10 офіс якої знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , з метою проведення реєстрації права власності на нерухоме майно, якою на підставі наданих документів а також заявки від імені ОСОБА_8 було проведено державну реєстрацію права власності на квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер нерухомого майна 000), внаслідок чого право власності на вказану квартиру перейшло до ОСОБА_8 , роль якої з використанням підробленого паспорту громадянина України виконувала ОСОБА_6 .

Таким чином, ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою з невстановленими досудовим слідством особами, не будучи власником нерухомого майна, використовуючи підроблені офіційні документи заволоділа майновими правами на квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_1 та яка на праві приватної власності належала покійній ОСОБА_4 , та є спадковим майном, чим завдано матеріального збитку в особливо великому розмірі.

Окрім того, 13.12.2022 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка використовувала підроблений паспорт на ім`я ОСОБА_8 , було затримано в порядку ст.208 КПК України та в подальшому, 14.12.2022 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 було повідомлено про підозру у вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.15, ч.4 ст.190 КК України.

Під час проведення досудового розслідування допитано в якості потерпілого ОСОБА_11 , який повідомив, що він є спадкоємцем права власності на нерухоме майно, а саме квартири АДРЕСА_4 , що належала його покійній бабусі, ОСОБА_4 .

У свою чергу, чоловік також вказав, що в кінці травня 2022 року, у зв`язку з воєнною агресією з боку рф він вирішив переїхати з місця свого проживання, а саме АДРЕСА_5 до Києва та неодноразово телефонував ОСОБА_4 , та її телефон було вимкнено. У подальшому ОСОБА_11 , поїхав за місцем проживання ОСОБА_4 .

Після чого, стало відомо, що ОСОБА_4 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувшись до Оболонського УП ГУНП в м. Києві та підтвердивши свою спорідненість з померлою, отримав ключі від її квартири, за адресою: АДРЕСА_1 .

Знайшовши правовстановлюючі документи в квартирі померлої, 24.05.2022 року ОСОБА_11 , подав у Київську Державну нотаріальну контору 11-А, за адресою: м. Київ, вул. Маршала Тимошенка, 2-Д заяву про прийняття спадщини. Далі, отримавши Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було виявлено, що дана квартира зареєстрована на невідому йому особу, ОСОБА_8 . Окрім того, ОСОБА_11 , зазначив, що підтримував з ОСОБА_4 , мобільний зв`язок та про продаж квартири, чи інші дії вона не повідомляла та таких намірів не мала.

Разом з тим, під час проведення досудового розслідування встановлено, що договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_4 , який нібито посвідчений 04.07.2012, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_9 під реєстраційним номером №1090, який був нібито укладений між ОСОБА_4 (ПРОДАВЕЦЬ) та ОСОБА_8 (ПОКУПЕЦЬ) використаний на бланку ВРС №644886.

13.12.2022 року ОСОБА_6 було затримано в порядку ст.208 КПК України.

14.12.2022 року ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.15, ч.4 ст.190 КК України.

Відтак, у ході проведення досудового розслідування наявні законні підстави вважати, що квартира АДРЕСА_4 - є безпосереднім предметом злочинного посягання.

Також, наявні достатні підстави вважати, що квартира АДРЕСА_4 , відповідає критеріям ст.98 КПК України, оскільки може бути використано як доказ обставин незаконної перереєстрації та подальшого її заволодіння.

Відтак, 14 грудня 2022 року слідчим Дніпровського УП ГУНП у м. Києві було винесено постанову про те, що квартира АДРЕСА_4 визнана речовим доказом у кримінальному провадженні №0003971.

Слідчий у судове засідання не з`явився, клопотав про задоволення клопотання у його відсутність.

Відповідно до ст.172 КПК України, слідчий суддя прийшов до висновку, про необхідність розгляду клопотання без повідомлення власників майна, оскільки є необхідність забезпечення арешту майна, так як існують ризики відчуження майна до прийняття судом рішення.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступного.

Згідно норми ч.1 ст.107 КПК України фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Згідно п.7 ч.2 ст.131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Крім того, п.1 ч.2 ст.170 КПК України передбачено, що арешт на майно накладається з метою збереження речових доказів.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Речовими доказами, згідно ч.1 ст.98 КПК України, є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Разом із тим, ч.2 ст.64-? КПК України передбачено, що третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна.

Частиною 10 ст.170 КПК України, передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Крім того, на підставі вимог ч.5 ст.9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.

Також, у ст.1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 р.) ЄСПЛ зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним, тобто для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи (справа «Ізмайлов проти Росії», п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 р.).

На підставі викладеного, з урахуванням мотивів клопотання про арешт майна та доданих до клопотання документів, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим доведено наявність достатніх підстав вважати, що мав місце факт вчинення кримінального правопорушення та про необхідність накладення арешту на майно на підставі ч.2 ст.170 КПК України, оскільки існує обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти органи досудового розслідування з дотриманням відповідних положень національного законодавства та принципів верховенства права.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.110, 131, 170-175, 309 КПК України, слідчий суддя,-

п о с т а н о в и в:

Клопотання слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_3 про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на майно, а саме:

-квартиру АДРЕСА_4 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000), шляхом заборони відчуження та розпорядження майном.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Слідчий суддя