Справа № 128/306/23
УХВАЛА

Іменем України

01 березня 2023 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретар ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 , представника установи виконання покарань ОСОБА_4 , засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці в режимі відеоконференції заяву засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) 08.02.2007 Могилів-Подільським районним судом Вінницької області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. Звільнився 20.02.2009 з місць позбавлення волі на підставі п. а ст. 3 Закону України «Про амністію» від 12.02.2009;

2) 04.04.2014 Києво-Святошинським районним судом Київської області за ч. 3 ст. 187; ч. 2 ст. 15, п. 6 ч. 2 ст. 115; ст. 70 КК України до 10 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його власністю. Ухвалою Ладижинського міського суду Вінницької області від 04.04.2016 зараховано у строк відбування за вказаним вироком покарання у виді позбавлення волі строк попереднього ув`язнення у межах даного провадження за період з 14 січня 2014 року по 29 травня 2014 року,

про умовно-дострокове звільнення, згідно положень ст. 81 КК України,

УСТАНОВИВ:

До Вінницького районного суду Вінницької області надійшла заява засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення, згідно положень ст. 81 КК України, в якій він просить звільнити його умовно-достроково від подальшого відбуття покарання та врахувати, що він відбув 3/4 строку покарання, повністю визнає свою вину, щиро кається, відшкодував збитки, та його 12.01.2022 як особу, яка стає на шлях виправлення, було переведено з колонії максимального рівня безпеки до колонії середнього рівня безпеки, працює з благоустрою установи, є прибиральником, стягнень не має, за примірну поведінку та ставлення до праці отримав 11 заохочень, має дружину, шлюб з якою не зареєстрований. Також просив врахувати, що в країні іде війна.

На виконання вимоги суду, зазначеної в ухвалі суду про призначення судового розгляду заяви, установою відбування покарання ДУ «Стрижавська ВК (№81)» було надано особову справу засудженого ОСОБА_5 , довідку - характеристику на засудженого, довідку щодо стягнень та заохочень, та відомості про працевлаштування та оплату праці засудженого.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 підтримав свою заяву та просив її задовольнити. Суду пояснив, що вважає себе таким, що виправився, так як дуже хоче вийти з місць позбавлення волі та повернутись до жінки з дітьми, за час відбування покарання він жодного разу не порушував умов відбування покарання, 10 разів заохочувався, виконує постійно роботи з благоустрою та бере участь в самодіяльній організації засуджених. Водночас пояснив, що він офіційно не одружений та до затримання мав стосунки з жінкою, яку вважає цивільною дружиною, однак з часу затримання в 2014 році вони не підтримували жодних стосунків та не спілкувалися, його матір померла в минулому році та він підтримував відносини з матір`ю і знає, що його сестра не проти, щоб він проживав разом з нею. Після звільнення планує проживати за місцем реєстрації, де проживає його сестра з родиною, так як це є спадковий будинок після смерті його діда, також бажає після звільнення працевлаштуватись. До вчиненого злочину ставиться негативно та вважає, що відшкодував завдану злочином шкоду, оскільки якісь суми відраховувалися з його доходу та йому сказали в установі, що він сплатив суму боргу, інших дій для відшкодування шкоди в добровільному порядку чи отримання відомостей щодо наявності боргу він не вчиняв. В установі відбування покарання він не працевлаштовувався, так як йому пояснили, що він і так матиме пільги та що в нього відсутній оригінал паспорту.

Представник установи відбування покарання в судовому засіданні при вирішенні клопотання засудженого підтримав подану установою характеристику на засудженого та пояснив, що адміністрація установи вважає недоцільним застосовувати до ОСОБА_5 ст. 81 КК України, оскільки він не досяг ступеня виправлення, необхідного для умовно-дострокового звільнення, враховуючи тяжкість вчиненого злочину та інші відомості про засудженого. Засудженого він характеризує як такого, що дотримується вимог та правил відбування покарання, має 10 заохочень та не має дисциплінарних стягнень, на роботах в установі він не працевлаштовувався, однак сумлінно виконує роботи з благоустрою, бере участьв самодіяльній організації засуджених.

Прокурор в судовому засіданні підтримав заяву засудженого про умовно-достркоове звільнення ОСОБА_5 , враховуючи дані про його особу та його поведінку в установі, вважає, що ОСОБА_5 на даний час довів своє виправлення.

Вивчивши заяву засудженого, вислухавши його пояснення, з`ясувавши позицію рокурора та представника установи відбування покарань, дослідивши матеріали даної справи та особової справи ОСОБА_5 , суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 є засудженим вирокомКиєво-Святошинського районного суду Київської області від 04.04.2014 за ч. 3 ст. 187; ч. 2 ст. 15, п. 6 ч. 2 ст. 115, ст. 70 КК України до 10 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його власністю. Ухвалою Ладижинського міського суду Вінницької області від 04.04.2016 зараховано у строк відбування за вказаним вироком покарання у виді позбавлення волі строк попереднього ув`язнення у межах даного провадження за період з 14 січня 2014 року по 29 травня 2014 року.

Початок строку засудженому ОСОБА_5 рахується з 14.01.2014, кінець строку відбування покарання - 30.08.2023.

З характеристики засудженого ОСОБА_5 наданої установою виконання покарань, вбачається, що ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі перебуває з 14.01.2014, де до дисциплінарної відповідальності не притягувався, та 10 разів заохочувався, однак, на думку адміністрації установи, це не свідчить про сталість його виправлення. В ДУ «Стрижавська ВК (№81)» прибув 17.02.2022, на виробництві установи не працевлаштований, у зв`язку з обмеженими виробничими потужностями. Виконує разові завдання, згідно ст. 118 КВК України.

Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, намагається адекватно реагувати на критику в свою адресу. Дотримується правомірних та ввічливих відносин з персоналом установи, з метою поблажливого ставлення до себе. Спальне місце та приліжкову тумбочку не завжди утримує в чистоті та порядку, не завжди має охайний зовнішній вигляд. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи, однак ініціативу не проявляє. Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. Не допускає порушення вимог пожежної безпеки і безпеки праці.

Залучений до участі у програмі диференційованого виховного впливу «Підготовка до звільнення», активної участі в її реалізації не приймає. Не прагне до підвищення загальноосвітнього рівня та вдосконалення наявних професійно-технічних навичок, вважає свій освітній рівень достатнім. Залучений до участі у роботі самодіяльної організації, являється керівником секції «Санітарно-побутова», однак керівником секції знаходиться невеликий проміжок часу з січня 2023, корисної ініціативи не проявляє.

Вину в скоєнні злочину визнав повністю. Соціально-корисні зв`язки підтримує з матір`ю шляхом телефонних розмов та отримання посилок. За характером трудолюбивий, замкнутий, імпульсивний. Має нестабільний емоційний фон, можливі неадекватні емоційні реакції.

Згідно вироку суду має позови за матеріальну шкоду 6 643,14 грн та моральну шкоду 30 000 грн, проте виконавчі листи до установи не надходили, бажання щодо їх відшкодування не висловлював.

13.09.2018 комісією установи було відмовлено в застосуванні ст. 101 КВК України. 25.11.2021 комісією установи згідно заяви засудженого, було повторно розглянуто ст. 101 КВК України, переведення з колонії максимального рівня безпеки до колонії середнього рівня безпеки

14.05.2020 комісією установи відмовлено в застосуванні ст. 82 КК України, як особі, що не довела свого виправлення.

11.03.2021 комісією установи відмовлено в застосуванні ст. 81 КК України, як особі, що не довела свого виправлення.

На профілактичному обліку в установі не перебуває.

Згідно підсистеми «Касандра» Єдиного реєстру засуджених та осіб узятих під варту, ОСОБА_5 має середній рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення.

Згідно характеристики, установа виконання покарань вважає передчасним застосовування до засудженого ст. 81 КК України, з урахуванням того, що ОСОБА_5 засуджений за скоєння тяжкого насильницького злочину. Раніше звільнявся від відбування покарання згідно ЗУ «Про амністію» проте належних висновків не зробив, за час відбування покарання не проявив сталих позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, що є необхідною умовою ресоціалізації засудженого та повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

З довідки про наявність дисциплінарних стягнень та заохочень від 01.02.2023, вбачається, що до засудженого застосовувались 10 заохочень протягом 2017 - 2023 р.р., а саме подяк,дисциплінарні стягнення до засудженого не застосовувались.

З наданих довідок про працевлаштування засудженого вбачається, що ОСОБА_5 за період перебування в ДУ «Стрижавська виправна колонія (№ 81)» з 17.01.2022 по теперішній час на оплачуваних роботах не був працевлаштований, заробітна плата йому не нараховувалась, також за період з 17.01.2022 по 30.01.2023 заява про вивід на роботу до підприємства не надходила, в зв`язку з чим він не був працевлаштований і оплата праці не проводилась.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Згідно ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні засудженим вимог режиму, його участі в самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні законних вимог адміністрації установи виконання покарання, відсутності порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених, це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки та ресоціалізація засудженого - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», під час судового розгляду справ даної категорії, судам слід ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених та інше.

Відповідно до ст. 50 КК України, покарання має на меті не лише виправлення засуджених, але також запобігання вчиненню ними та іншими особами нових злочинів та безпосередньо кару засудженого.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 раніше був засуджений за вчинення умисного корисливого злочину, був звільнений на підставі Закону України «Про амністію», після чого належних висновків не зробив та знову вчинив умисний особливо тяжкий насильницький злочин. Тобто звільнення від подальшого відбуття покарання на підставі Закону України «Про амністію» не сприяло процесу виправлення та відмови від протиправної поведінки в подальшому. З наданих пояснень засудженого у судовому засіданні вбачається, що останній офіційно не працевлаштований та не отримує заробітної плати, оскільки, в тому числі, не має паспорта громадянина України. Однак в матеріалах особової справи міститься заява ОСОБА_5 , відповідно до якої він відмовляється від виготовлення паспорта громадянина України з особистих переконань та претензій до адміністрації не має (а.о.с. 56), що свідчить про те, що засуджений обізнаний з умовами для свого працевлаштування, однак вчинив дію, яка перешкодила йому влаштуватись на роботу та отримувати платню. Крім того, суд враховує і ту обставину, що за увесь час перебування засудженого в місцях позбавлення волі за останнім вироком суду, ним відшкодовано лише 1 458, 60 грн з 6 643, 14 грн матеріальної шкоди (а.о.с. 104), відомості про відшкодування завданої потерпілій моральної шкоди у розмірі 30 000 грн відсутні взагалі.

Суд звертає увагу, що сумлінна поведінка засудженого повинна бути послідовною та тривалою, та при визначенні сумлінності в поведінці засудженого та його ставленні до праці мають значення не окремі вчинки, а стабільна, постійна лінія поведінки та спосіб життя засудженого, що має свідчити про виправлення засудженого, а не лише про його бажання звільнитися умовно-достроково.

А тому враховуючи вищевикладене, в тому числі поведінку ОСОБА_5 під час відбування покарання, що свідчить про відсутність активної участі в реалізації програми диференційованого виховного впливу "Підготовка до звільнення", відсутність ініціативи щодо офіційного працевлаштування, відсутність доказів на підтвердження повного відшкодування завданої шкоди за вироком суду, а також позицію установи відбування покарання, комісія якої відмовила ОСОБА_5 в застосуванні ст. 81 КК України та ст. 82 КК України та на даний час вважає недоцільним застосування до нього умовно-дострокового звільнення, відомості, зазначені в наданій суду характеристиці, про наявність у засудженого нестабільного емоційного фону, можливість неадекватних емоційних реакцій, судом не встановлено таких ґрунтовних даних про поведінку засудженого ОСОБА_5 та його особу, які свідчать, що процес виправлення досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим покарання у виді позбавлення волі перестає бути доцільним і свідчить про можливість звільнення від подальшого відбування покарання умовно-достроково. Тому в задоволенні заяви засудженого слід відмовити.

Керуючись ст. 81 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд Вінницької області протягом семи днів з дня її оголошення.

Якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Суддя: