Справа № 350/1412/22
Номер провадження 1-кп/350/59/2023
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2023 року Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,

з участю: прокурора ОСОБА_5 ,

обвинувачених: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_8 ,

захисника обвинуваченої ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_9 ,

потерпілих: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 1 Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області в селищі Рожнятів Калуського району Івано-Франківської області клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною четвертою статті 187, пунктами 6, 12, 13 частини другої статті 115 Кримінального кодексу України та ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною четвертою статті 187, пунктами 6, 12, 13 частини другої статті 115 Кримінального кодексу України,

в с т а н о в и в:

У провадженні судді Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною четвертою статті 187, пунктами 6, 12, 13 частини другої статті 115 Кримінального кодексу України та ОСОБА_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною четвертою статті 187, пунктами 6, 12, 13 частини другої статті 115 Кримінального кодексу України.

Відповідно до ухвали Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 2 грудня 2022 року відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 30 січня 2023 року.

Ухвалою Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 20 січня 2023 року обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо обвинувачених було продовжено на 60 днів до 20 березня 2023 року.

Враховуючи, що розгляд кримінального провадження триває, а строк запобіжного заходу щодо обвинувачених спливає 20 березня 2023 року, прокурор подав до суду клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 строком на 60 днів та просив його задовольнити, посилаючись на те, що ризики, передбачені пунктами 1, 3, 5 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України на підставі яких було обрано запобіжний захід щодо обвинувачених не змінилися та продовжують існувати, а більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити належної процесуальної поведінки обвинувачених та запобігти вказаним ризикам.

Потерпілі ОСОБА_10 та ОСОБА_11 підтримали клопотання прокурора.

Обвинувачений ОСОБА_6 зазначив, що заперечує щодо задоволення клопотання прокурора, так як злочинів він не вчиняв, зазначені прокурором ризики відсутні, а отже підстав для продовження строку тримання його під вартою немає. Просив змінити відносно нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт (цілодобово), із застовуванням електронних засобів контролю, або внесення ним застави, пославшись на те, що має соціальні зв`язки, у нього багато знайомих у селищі Рожнятові, які можуть за нього поручитися. Перебуваючи на волі він зможе надавати грошову допомогу потерпілим, так як він «щось у них таки вкрав».

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_8 просив у задоволенні клопотання відмовити, зазначивши що прокурорам не надано документів, які б свідчили про наявність зазначених ним у клопотанні ризиків. Підтримує позицію обвинуваченого щодо зміни йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт.

Обвинувачена ОСОБА_7 та її захисник - адвокат ОСОБА_9 не заперечували щодо задоволення клопотання прокурора.

Суд, ознайомившись із клопотаннями, дослідивши долучені до них матеріали та матеріали кримінального провадження, заслухавши позицію учасників судового провадження, приходить до висновку про задоволення клопотання прокурора про продовження відносно обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, виходячи з наступного.

Відповідно до частин першої, третьої статті 331 Кримінального процесуального кодексу України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого, або продовжити його.

Відповідно до частини четвертої статті 199 Кримінального процесуального кодексу України, розгляд клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою здійснюється згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Частиною п`ятою статті 199 Кримінального процесуального кодексу України, передбачено, що слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Таким чином, підставою для продовження тримання особи під вартою є, зокрема, встановлення, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Ухвалою Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 2 грудня 2022 року відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 30 січня 2023 року. Ця ухвала суду відповідно до ухвали Івано-Франківського апеляційного суду від 27 грудня 2022 року залишена без змін.

Обираючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, судом враховано, що обвинувачені можуть переховуватися від суду, впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Згідно частини четвертої статті 183 Кримінального процесуального кодексу України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжких злочинів, та у разі визнання їх винуватими до них може бути застосоване покарання у виді позбавлення волі на тривалий строк або довічне позбавлення волі.

ОСОБА_6 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, має попередній кримінальний досвід, постійного місця проживання на території тимчасового переміщення не має, не працює, джерело його доходів невідоме, у нього відсутні міцні та стійкі соціальні зв`язки на території тимчасового переміщення.

ОСОБА_7 не працює, джерело її доходів невідоме, у неї відсутні міцні та стійкі соціальні зв`язки на території тимчасового переміщення, має двох малолітніх дітей, які проживають з бабусею.

Враховуючи викладене вище, тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченим у разі визнання їх винним, інші обставини кримінального провадження, суд приходить до висновку, що на даній стадії кримінального провадження ризики здійснення обвинуваченими дій, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, які були підставою для обрання відносно обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та на які посилався прокурор у клопотанні про продовження строку застосування запобіжного заходу, не зменшились та жодний з інших, більш м`яких запобіжних заходів, не здатний їм запобігти.

Згідно статтей 7-9 Кримінального процесуального кодексу України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

У рішенні по справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року Європейський суд з прав людини вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою. Особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26 січня 1993 року Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства. У рішенні по справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року Європейський суд з прав людини вказав, що розумність строку тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно, вона має оцінюватись в кожному конкретному випадку залежно від особливостей конкретної справи.

На підставі викладеного, з метою забезпечення виконання покладених на обвинувачених процесуальних обов`язків, попередження переховуванню від суду, незаконного впливу на свідків, вчинення інших кримінальних правопорушень, а також, враховуючи що строк дії обраного відносно обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою спливає 20 березня 2023 року, а підстав для його зміни, скасування або обрання більш м`якого запобіжного заходу не вбачається, враховуючи, що судове провадження не завершено, суд вважає за необхідне продовжити строк тримання обвинувачених під вартою на строк до 13 травня 2023 року.

Одночасно суд вважає, що усні клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника не підлягають задоволенню, так як ними не спростовано належними та допустимими доказами, що наведені прокурором ризики відпали, та обвинуваченому можливо обрати інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Окрім того, суд в ухвалі про обрання обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зазначав, що при постановленні ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не визначає розмір застави, так як ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обвинувачуються у злочині, вчиненому із застосуванням насильства та у злочинах, які спричинили загибель людей.

Керуючись статтями 331, 372, 376 частиною другою Кримінального процесуального кодексу України,

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинувачених задовольнити.

Строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною четвертою статті 187, пунктами 6, 12, 13 частини другої статті 115 Кримінального кодексу України продовжити на 60 днів до 13 травня 2023 року, включно.

Строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною четвертою статті 187, пунктами 6, 12, 13 частини другої статті 115 Кримінального кодексу України продовжити на 60 днів до 13 травня 2023 року, включно.

У задоволенні усного клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 про зміну відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт (цілодобово) із застосуванням електронних засобів контролю, внесення застави - відмовити.

Копію ухвали вручити обвинуваченим, захисникам, прокурору та начальнику Державної установи "Івано-Франківська установа виконання покарань" (№ 12), для виконання в частині запобіжного заходу.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3