Справа № 686/7914/21
Провадження № 1-кс/686/9860/22
04 листопада 2022 року м. Хмельницький
В обґрунтування клопотання прокурор зазначає, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою власної наживи, в порушення вимог законодавства України про те, що вогнепальна зброя та боєприпаси відносяться до речей, які вилучені із вільного обігу і не можуть знаходитися у власності громадян без спеціального дозволу, положенням п. 1 Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України, затвердженого Постановою Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» від 17.06.1992 № 2471-ХІІ (далі Переліку), п.п. 1-4 Положення про дозвільну систему, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Положення про дозвільну систему» від 12.10.1992 № 576 (далі Положення), п.п. 1.1, 2.1, 8.1 - 8.3, 9.1, 9.2, 10.1, 11.1 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої Наказом МВС України від 21.08.1998 № 622 визначено, що вогнепальна зброя та бойові припаси до неї відносяться до предметів, на які поширюється дозвільна система, та право на володіння вогнепальною зброєю і умови її застосування визначаються в порядку, встановленому законодавством України, здійснював придбання, зберігання та збут, вогнепальної зброї, бойових припасів та вибухових речовин без передбаченого законом дозволу.
В порушення вищевказаних норм, ОСОБА_5 , при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах (дата, час, місце), але не пізніше ніж 15.06.2021, у невстановленої досудовим розслідуванням особи, без передбаченого законом дозволу придбав нарізну вогнепальну зброю, а саме однозарядний мисливський карабін «ТОЗ - 16», № НОМЕР_3 , 1958 р.в., калібру 5,6 мм, виробництва Тульського збройового заводу, який придатний для стрільби, та зберігав у невстановленому в ході досудового розслідування місці, з метою подальшого збуту до 15.06.2021.
Надалі, під час проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, ОСОБА_5 , перебуваючи на з`їзді з автомобільної дороги «Хмельницький-Тернопіль», неподалік с. Гвардійське, Хмельницького району, Хмельницької області, 15.06.2021 о 15 год 20 хв збув з рук у руки, особі під зміненими анкетними даними, ОСОБА_6 за грошові кошти в сумі 11 000 гривень, нарізну вогнепальну зброю, а саме однозарядний мисливський карабін «ТОЗ - 16», № НОМЕР_3 , 1958 р.в., калібру 5,6 мм, виробництва Тульського збройового заводу, який придатний для стрільби, досягнувши при цьому раніше поставленої мети щодо отримання прибутку.
Крім цього, продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 повторно, при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах (дата, час, місце), але не пізніше ніж 01.06.2022, у невстановленої досудовим розслідуванням особи, без передбаченого законом дозволу придбав, чотириста патронів, які є боєприпасами до мисливської нарізної вогнепальної зброї, довгими гвинтівковими патронами кільцевого запалення, калібру 5,6 мм (.22Lr), з яких двісті патронів виробництва «Cascade Cartridges, Inc», США та двісті патронів виробництва «Federal Premium Ammunition», США, які придатні для стрільби.
Надалі, під час проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, ОСОБА_5 перебуваючи неподалік будинку № 82, по вул. Кам`янецькій, в м. Хмельницькому 01.06.2022 о 15 год 00 хв збув з рук у руки, особі під зміненими анкетними даними, ОСОБА_7 , за грошові кошти в сумі 2 000 гривень, чотириста патронів, які є боєприпасами до мисливської нарізної вогнепальної зброї, довгими гвинтівковими патронами кільцевого запалення, калібру 5,6 мм (.22Lr), з яких двісті патронів виробництва «Cascade Cartridges, Inc», США та двісті патронів виробництва «Federal Premium Ammunition», США, які придатні для стрільби досягнувши при цьому раніше поставленої мети щодо отримання прибутку.
Також, продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 повторно, при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах (дата, час, місце), але не пізніше ніж 03.11.2022, у невстановленої досудовим розслідуванням особи, без передбаченого законом дозволу придбав, пістолет калібру 9 мм. із з ознаками переробки, 250 набоїв калібру 5,6 мм. та 25 набоїв калібру 9 мм., які у останнього вилучено.
Надалі, під час проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, ОСОБА_5 перебуваючи у м. Хмельницькому на перехресті вулиць Кам`янецької Вайсера, 03.11.2022 о 14 год 20 хв збув з рук у руки, особі під зміненими анкетними даними, ОСОБА_7 , за грошові кошти в сумі 6 700 гривень, пістолет калібру 9 мм. із з ознаками переробки, 250 набоїв калібру 5,6 мм. та 25 набоїв калібру 9 мм досягнувши при цьому раніше поставленої мети щодо отримання прибутку.
Також встановлено, що ОСОБА_5 , збув вогнепальну зброю та бойові припаси ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який може їх зберігати в автомобілі марки «Hyundai» моделі «Elantra» реєстраційний номер « НОМЕР_2 ».
04.11.2022, на підставі ухвали слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду було проведено обшук автомобіля марки «Hyundai» моделі «Elantra» реєстраційний номер « НОМЕР_2 », який належить ОСОБА_4 , в ході якого виявлено і вилучено предмет схожий на барабан револьвера, який поміщений у сейфпакет №7372891, який опечатано.
Прокурор в судове засідання не з`явився, проте в клопотанні міститься прохання про розгляд справи за відсутності ініціатора клопотання та прохання його задовольнити.
Дослідивши надані матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов такого висновку.
Відповідно до ч.2 ст. 131 КПК України, одним із заходів кримінального провадження є арешт майна.
Згідно з ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Відповідно до статті 170 КПК України, арешт майна допускається, в тому числі, з метою забезпечення збереження речових доказів.
У силу ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:
1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;
2) перелік і види майна, що належить арештувати;
3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;
4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
Відповідно до ч.10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданий кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Частиною 11 ст. 170 КПК України встановлено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Згідно з ч.1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправних шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно із ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.
Із зазначеної ухвали слідчого судді від 21.10.2022 вбачається, що дозвіл на проведення обшуку надавався, зокрема відшукання та вилучення вогнепальної зброї та бойових припасів, чи документів, що містять інформацію про придбання, зберігання вогнепальної зброї, бойових припасів, вибухових речовин чи вибухових пристроїв.
Відтак, слід зазначити, що вилучені речі відповідають критеріям ч. 1 ст. 98 КПК України, оскільки можуть бути предметом кримінального правопорушення, а також зберегли на собі його сліди, та можуть містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Отже, матеріали клопотання свідчать, що вказане майно має відношення до кримінального провадження, і, таким чином може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
З огляду викладене, слідчий суддя приходить до висновку про те, що майно, на арешті якого наполягає сторона обвинувачення, відповідає критеріям речових доказів у кримінальному провадженні за ознаками кримінального правопорушення, а відтак наявні підстави з якими законодавець пов`язує застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту вказаного майна.
Зокрема, матеріали провадження свідчать, що на цій стадії кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання їх зникнення, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
Приходячи до такого висновку, слідчий суддя враховує й те, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту.
При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.
Накладення арешту на указане майно є тимчасовим заходом.
У разі встановлення обставин, за яких в подальшому застосуванні цього заходу буде відсутня потреба, він може бути скасований повністю або частково слідчим суддею, зокрема за клопотанням власника майна.
У силу ч.4 ст.173 КПК України, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Як вбачається із прохальної частини клопотання, слідчий просить накласти арешт на зазначене майно із застосуванням заборон відчуження користування та розпорядження його власнику.
Менш обтяжливий спосіб арешту майна на думку слідчого судді, призведе до неможливості його збереження та може призвести до перетворення, передачі, відчуження або до настання інших наслідків, які можуть перешкодити повному, швидкому та неупередженому розслідуванню.
З огляду на викладене,клопотання підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст.172, 173 КПК України, слідчий суддя, -
Клопотання задовольнити.
Виконання ухвали покласти на старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Хмельницькій області капітана поліції ОСОБА_8 .
Ухвала про арешт виконується негайно.

Ухвала слідчого судді про арешт майна може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 5 днів з дня її оголошення до Хмельницького апеляційного суду.

Якщо ухвала постановлена без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні під час розгляду питання про арешт майна мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Слідчий суддя