Справа № 466/3128/14-к
Провадження № 1-кс/466/2085/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 листопада 2022 року м. Львів

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 розглянувши клопотання представника потерпілих ОСОБА_4 про скасування арешту з майна, за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000187 від 15.01.2013 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України

в с т а н о в и в:

21.10.2022 року представник потерпілих ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова з клопотанням про скасування арешту з майна, за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000187 від 15.01.2013 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Свої вимоги мотивує тим, що Шевченківським районним відділом поліції в м. Львові проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000187 від 15.01.2013, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Постановами слідчого від 02.10.2009 року особи, які втратили право на нерухоме майно ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 були визнані потерпілими у вказаному кримінальному провадженні.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суд м. Львова від 19.11.2014 року, з метою унеможливлення відчуження, а також з метою забезпечення цивільного позову, накладено арешт на нерухоме майно, цілісний майновий комплекс, розташований в АДРЕСА_1 .

Постановою слідчого від 27.08.2021 року, кримінальне провадження №0000187 від 15.01.2013 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України закрито за відсутності в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Оскільки кримінальне провадження закрито, а питання про зняття арешту вирішено не було, заявник вважає, що наявні підстави для задоволення вищевказаного клопотання.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 доводи, викладені в клопотанні підтримав та просив клопотання задовольнити.

Слідчий ВП №1 ЛРУП №1 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_8 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи.

Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Заслухавши пояснення адвоката, дослідивши матеріали клопотання про скасування арешту, вважаю, що таке підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Шевченківським районним відділом поліції в м. Львові проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000187 від 15.01.2013, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Постановами слідчого від 02.10.2009 року, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 були визнані потерпілими у вказаному кримінальному провадженні.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суд м. Львова від 19.11.2014 року, накладено арешт на нерухоме майно, цілісний майновий комплекс, розташований в АДРЕСА_1 .

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

У відповідності до абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Так, в судовому засіданні встановлено, що постановою слідчого від 27.08.2021 року, кримінальне провадження №0000187 від 15.01.2013, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України закрито за відсутності в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Відповідно до норм ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 1 додаткового (першого) протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична, або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом, або загальними принципами міжнародного права. У даній справі суд приходить до висновку про відсутність законних підстав для подальшого утримання слідчим майна заявника, що тягне за собою необхідність повернення цього майна його власнику.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти України» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою майна у кримінальному провадженні належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей (майна) державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

У рішеннях по справам «Фокм, Кемпбел і Гарлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук і Йонкало проти України» судом вказано на те, що доцільність та вмотивованість застосування заходів забезпечення кримінального провадження передбачає існування фактів, або інформації, які повинні задовольнити об`єктивного спостерігача в тому, що особа, щодо якої розглядається питання, вчинила злочин; такі факти не можуть спиратися на голе припущення, і повинні бути чимось більшим, ніж нечітка здогадка або непідтверджена підозра.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про те, що подальше застосування арешту майна заявників може спричинити неправомірне втручання держави в мирне володіння майном, що буде порушенням ст.1 першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що є неприпустимим, тому дане клопотання є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст. ст. 170, 174 КПК України слідчий суддя

постановив:

клопотання задовольнити повністю.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Львова від 19.11.2014 року по справі №466/8187/14-к на майно у кримінальному провадженні №0000187 від 15.01.2013 року, а саме на нерухоме майно, приміщення цілісного майнового комплексу, розташованого в м. Львові по вул. Г. Хоткевича, 8, номер запису про обтяження у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 8251527.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1