Справа № 169/336/23
Провадження № 1-кп/169/25/23
ТУРІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2023 року смт Турійськ

Турійський районний суд Волинської області в складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Сокаль Львівської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з вищою освітою, не працює, неодружений, є громадянином України, раніше не судимий,

у вчиненні злочину, передбаченого частиною третьою статті 15, частиною четвертою статті 185 Кримінального кодексу України, та угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором Ковельської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 03 лютого 2023 року близько 07 години 00 хвилин в умовах воєнного стану, що діє на підставі указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженого Законом України № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, з метою викрадення чужого майна та з корисливих мотивів шляхом відкриття замка вхідних дверей проник у приміщення адміністративної будівлі Старостинського округу села Дольськ Турійської селищної ради, що розташоване по вулиці Центральній, 26 в селі Дольськ Ковельського району Волинської області, звідки умисно таємно викрав жіночу куртку, яка не становить майнової цінності, та 4942 гривні, що належать ОСОБА_4 , однак не зміг розпорядитися викраденим майном та довести злочин до кінця у зв`язку з тим, що при виході з приміщення був затриманий працівником котельні.

Такі дії ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковані за частиною третьою статті 15, частиною четвертою статті 185 Кримінального кодексу України, як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднане із проникненням в інше приміщення та вчинене в умовах воєнного стану.

28 лютого 2023 року між прокурором та обвинуваченим укладено угоду про визнання винуватості, за змістом якої обвинувачений взяв на себе зобов`язання беззастережно визнати свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого частиною третьою статті 15, частиною четвертою статті 185 Кримінального кодексу України, сторони узгодили, що покарання обвинуваченому за вчинення вказаного злочину призначається у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років зі звільненням на підставі статті 75 Кримінального кодексу України від відбування покарання з випробуванням та з покладенням на нього виконання передбачених статтею 76 Кримінального кодексу України обов`язків; обвинувачений погоджується з такими видом і мірою покарання. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені статтею 473 Кримінального процесуального кодексу України, та наслідки її невиконання, передбачені статтею 476 Кримінального процесуального кодексу України.

Заслухавши учасників судового провадження, які просили затвердити угоду про визнання винуватості, перевіривши угоду на відповідність вимогам Кримінального процесуального кодексу України та закону, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди з таких мотивів.

Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 314 Кримінального процесуального кодексу України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

Відповідно до положень частин другої, четвертої статті 469 Кримінального процесуального кодексу України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Частиною п`ятою статті 469 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що укладення угоди про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Судом встановлено, що злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , відповідно до положень статті 12 Кримінального кодексу України є тяжким злочином, правову кваліфікацію кримінального правопорушення органом досудового розслідування здійснено правильно, угоду про визнання винуватості укладено після повідомлення ОСОБА_6 про підозру, потерпіла у кримінальному провадженні ОСОБА_4 надала письмову згоду прокурору на укладення угоди про визнання винуватості, узгоджена сторонами міра покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років передбачена санкцією частини четвертої статті 185 Кримінального кодексу України, відповідає загальним правилам призначення покарань, передбаченим Кримінальним кодексом України, звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням цілком узгоджується з положеннями статті 75 Кримінального кодексу України.

Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам статті 472 Кримінального процесуального кодексу України та її умови не суперечать іншим вимогам закону, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Вимоги пункту 9 частини другої статті 52 Кримінального процесуального кодексу України щодо обов`язкової участі захисника у разі укладення угоди про визнання винуватості дотримані.

Також судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені пунктом 1 частини четвертої статті 474 Кримінального процесуального кодексу України, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені частиною другою статті 473 Кримінального процесуального кодексу України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, яке буде йому призначено у разі затвердження угоди судом.

Обґрунтованих і достатніх підстав вважати, що укладення угоди між сторонами не було добровільним, тобто є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, а також, що фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченим відсутні чи останній не має можливості виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, судом встановлено не було, що не заперечував у підготовчому судовому засіданні і сам обвинувачений.

Умови угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, інкримінований обвинуваченому злочин підпадає під категорію злочинів, щодо яких передбачена можливість укладення угоди про визнання винуватості.

З огляду на вказане, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , та про наявність передбачених законом підстав для затвердження угоди і призначення обвинуваченому узгодженого сторонами покарання.

На підставі частини першої статті 377 Кримінального процесуального кодексу України обвинуваченого слід звільнити з-під варти в залі судового засідання та скасувати застосований до нього відповідно до ухвали слідчого судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 05 лютого 2023 року запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог статті 100 Кримінального процесуального кодексу України.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді від 08 лютого 2023 року, відповідно до вимог частини четвертої статті 174 Кримінального процесуального кодексу України слід скасувати.

Керуючись статтями 314, 370, 374, 472-475 Кримінального процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 28 лютого 2023 року між прокурором Ковельської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_6 .

Визнати винуватим ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого частиною третьою статті 15, частиною четвертою статті 185 Кримінального кодексу України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі статті 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 1 (один) рік 6 (шість) місяців не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені статтею 76 Кримінального кодексу України:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою, застосований до ОСОБА_6 на підставі ухвали слідчого судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 05 лютого 2023 року, скасувати.

На підставі частини першої статті 377 Кримінального процесуального кодексу України засудженого ОСОБА_6 , який перебуває в Державній установі «Луцький слідчий ізолятор», звільнити з-під варти негайно.

На підставі частини п`ятої статті 72 Кримінального кодексу України зарахувати ОСОБА_6 в строк покарання термін його попереднього ув`язнення: з дня затримання 03 лютого 2023 року, до дня ухвалення цього вироку 31 березня 2023 року включно, виходячи із співвідношення, що одному дню позбавлення волі відповідає один день попереднього ув`язнення.

Речові докази:

жіночу куртку синього кольору, флешнакопичувач, грошові кошти в сумі 4942 (чотири тисячі дев`ятсот сорок дві) гривні, які знаходяться на зберіганні в камері схову речових доказів Ковельського районного управління поліції ГУНП у Волинській області, повернути потерпілій ОСОБА_4 ;

викрутку з маркуванням «Stanley», розкладний ніж, які знаходяться на зберіганні в камері схову речових доказів Ковельського районного управління поліції ГУНП у Волинській області, знищити;

мобільний телефон марки «Redmi», який знаходиться на зберіганні в камері схову речових доказів Ковельського районного управління поліції ГУНП у Волинській області, повернути ОСОБА_6 .

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 08 лютого 2023 року на жіночу куртку синього кольору, флешнакопичувач, грошові кошти в сумі 4942 (чотири тисячі дев`ятсот сорок дві) гривні, викрутку з маркуванням «Stanley», розкладний ніж, мобільний телефон марки «Redmi», скасувати.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду через Турійський районний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених статтею 394 Кримінального процесуального кодексу України.

Головуючий