ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/821/149/23 Справа № 711/1750/23 Категорія: ст.183 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2023 року Черкаський апеляційний суд в складі суддів:

суддя-доповідач ОСОБА_2

судді ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар ОСОБА_5

за участі:

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24.03.2023, якою відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Потсдам Федеративна Республіка Німечиина, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, який не є особою з інвалідністю, розлученого, працюючого транспортувальником та за сумісництвом водієм пожежної машини у філії «Вітове» ТОВ СП «НІБУЛОН», раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 21.05.2023 включно,

в с т а н о в и в :

ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24.03.2023 клопотання старшого слідчого ОВС відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУ НП в Черкаській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_6 , подане в рамках кримінального провадження №0000107 від 23.03.2023задоволено та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб до 21.05.2023 включно.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя виходив з наявності обґрунтованої підозри у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років та наявності обґрунтованих доказів щодо існування ризиків, зазначених у клопотанні слідчого, а даних щодо неможливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за станом здоров`я не надано.

Не погоджуючись з такою ухвалою слідчого судді, захисник підозрюваного подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу та обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

В обґрунтування апеляційної скарги захисник вказує, що на час обрання запобіжного заходу слідчий та прокурор не надали суду обґрунтованого доказу, що саме дії підозрюваного чи щось інше незалежне від водія призвели до обставин скоєння ДТП; підозрюваний сприяв і сприяє якнайшвидшому розкриттю об`єктивної картини даної пригоди та встановленню істини у справі, про що свідчать його щирі покази; твердження слідчого судді, що підозрюваний вчинивши тяжкий злочин може переховуватися від органів досудового розслідування або суду та може вчинити інше кримінальне правопорушення та впливати на свідка є припущенням і не підтверджено належними та беззаперечними доказами; вважає непереконливим не визначення розміру застави через посилання слідчого судді через вчинення злочину, який потягнув загибель людини, оскільки це необережне кримінальне правопорушення.

Вважає, що ризики, наведені у клопотанні не мають переконливих фактів чи інформації, а слідчим суддею не в повній мірі враховано вік та суспільне положення підозрюваного, що він має міцні соціальні зв`язки як по місцю проживання так і роботи, наявність малолітньої дитини та стан здоров`я та те що йому інкримінують кримінальне правопорушення, яке відноситься за класифікацією до не умисних злочинів.

Заслухавши доповідь судді, думку захисника та підозрюваного, які просили задовольнити апеляційну скаргу, думку прокурора, який просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, вивчивши матеріали клопотання та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає наступне.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя для прийняття законного й обґрунтованого рішення відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики ЄСПЛ, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд повинен врахувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, досудовим розслідуванням встановлено, що 22.03.2023 року близько 22 год. 30 хв. водій ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем «ВАЗ 111830», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись автодорогою, що сполучає вулицю Миру та вулицю Енергетиків, від вулиці Енергетиків в напрямку вулиці Миру в м. Чигирин, Черкаського району, Черкаської області, в порушення вимог п.п. 2.3 б), 2.9 а), 10.1, 12.1, Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 зі змінами та доповненнями, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, та відповідно не реагував на її зміну, під час руху на заокругленій ділянці автодороги вправо, не вибрав в установлених межах безпечну швидкість руху щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, не впорався з керуванням, виїхав на ліве узбіччя відносно напрямку свого руху, після чого виїхав на тротуар потім знову на ліве узбіччя відносно напрямку свого руху, де допустив перекидання керованого ним транспортного засобу.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пасажир переднього пасажирського сидіння автомобіля «ВАЗ 111830», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримав тілесні ушкодження, від яких загинув на місці події.

Керування транспортним засобом на час даної дорожньо-транспортної пригоди у стані алкогольного сп`яніння водієм ОСОБА_7 підтверджується актом медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 5 від 23.03.2023 року, виданого «Чигиринська багатопрофільна лікарня» Чигиринської міської ради та висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 23.03.2023 року виданого «Чигиринська багатопрофільна лікарня» Чигиринської міської ради, відповідно до яких ОСОБА_7 перебував у стані алкогольного сп`яніння (1,1 проміле).

Порушення правил безпеки дорожнього руху водієм автомобіля «ВАЗ 111830», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_7 , а саме вимог пунктів п.п. 2.3 б), 2.9 а), 10.1, 12.1 Правил дорожнього руху, знаходиться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення смерті потерпілому ОСОБА_10 .

Таким чином, за версією слідства, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України тобто у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинили смерть потерпілого.

23.03.2023 ОСОБА_7 затримано в порядку ст.208 КПК України.

23.03.2023 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

Повідомлена підозра ОСОБА_7 , обґрунтовується зібраними у кримінальному провадженні матеріалами досудового розслідування у своїй сукупності, а саме: даними протоколу огляду місця події від 23.03.2023 та додатками до нього; даними протоколу медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння від 23.03.2023 №5; даними протоколу отримання зразків для експертизи від 23.03.2023; показаннями свідка ОСОБА_11 від 23.03.2023.

Слідчим суддею досліджено доводи клопотання слідчого щодо обставин, які вказують на необхідність тримання ОСОБА_7 під вартою, серед яких встановлено зокрема, необхідність допиту свідків у кримінальному провадженні, отримання висновків у вже призначених експертизах, призначення інших необхідних експертиз у справі, тощо.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет продовження існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, на тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим у інкримінованого йому кримінальному правопорушенні, а також з огляду на характер та суспільну небезпечність правопорушення , у вчиненні якого він підозрюється.

Зокрема, наявні в матеріалах кримінального провадження докази і обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, знищити, сховати або спотворити інформацію, речі та документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, у яких він підозрюється.

Відповідно до вимог ст.178 КПК України в сукупності із вищезазначеними обставинами та даними про конкретні обставини інкримінованих підозрюваному кримінальних правопорушень, слідчий суддя врахував дані про особу підозрюваного та дійшов обґрунтованого висновку про те, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не здатні запобігти ризикам, які зазначені у клопотанні слідчого.

При цьому, слідчий суддя обираючи підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою, обґрунтовано не визначив розмір застави, враховуючи фактичні обставини та кваліфікацію інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, зміст підозри та вимоги ч. 4 ст. 183 КПК України, оскільки внаслідок злочину спричинено загибель людини.

Слідчий суддя зазначив, що наведені в клопотанні обставини в сукупності та додані до нього матеріали кримінального провадження, якими обґрунтовані доводи клопотання, дають підстави вважати, що підозра у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України є обґрунтованою, як і обґрунтованими є ризики, наведені у клопотанні слідчого.

Отже вимоги ч.2 ст.177 КПК України про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, як підстави для застосування запобіжного заходу, слідчим суддею виконано належним чином.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, апеляційний суд вважає, що вони також є обґрунтованими, зокрема, доводи щодо наявності ризику переховування підозрюваною від органів досудового розслідування та суду, ризик впливу на свідків.

При цьому апеляційний суд враховує дані про особу підозрюваного те, що він раніше не судимий, має постійне місце реєстрації та проживання, неповнолітнього сина ОСОБА_12 , 2015 року народження, за місцем роботи характеризується позитивно, визнає свою вину, злочин у якому підозрюється ОСОБА_7 , який вчинений з необережності.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

З урахуванням вказаного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність обрання підозрюваному ОСОБА_7 виняткового запобіжного заходу, оскільки встановлені судом обставини свідчать про те, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені ст.177 КПК України та жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти таким ризикам.

Даних, які б унеможливлювали тримання ОСОБА_7 під вартою, матеріали судового провадження не містять та колегією суддів не встановлено.

Викладені в апеляційній скарзі доводи про недоведеність наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст.177 КПК України, є безпідставними, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

У контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

Зважаючи на викладене, а також, враховуючи дані про особу підозрюваного в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність слідчим у клопотанні ризику можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне, в матеріалах справи відсутні.

Враховуючи конкретні обставини кримінального провадження, не виключена ймовірність того, що ОСОБА_7 у разі, якщо не буде обмежений у спілкуванні із свідками, яким відомі обставини кримінальних правопорушень, може здійснювати на них вплив з метою їх спонукання до ненадання в суді показів, перекручування або спотворення обставин, які їм достовірно відомі, з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді щодо наявності ризику впливу на свідків, оскільки він існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів під час проведення досудового розслідування, а і до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Стороною захисту не надано належних даних на підтвердження зменшення існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які могли би стати підставою для застосування щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог ст. 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись ст.ст. 182, 183, 193, 194, 199, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 відхилити.

Ухвалу слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24.03.2023 про застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 21.05.2023 включно залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач:

Судді :