УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.11.2022 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання прокурора окружної Київської прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 , про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000870 від 30.10.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
Як вбачається з поданого клопотання, у провадженні сектору дізнання Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000870 від 30.10.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.
29.10.2022 року дізнавачем СД Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області проведено огляд місця події за адресою: м. Одеса, проспект Небесної Сотні, біля будинку 14 б, в ході якого вилучено мопед марки «YAMAHA» модель JOG, д.н.з. НОМЕР_1 який примусово направлено до штраф майданчика.
30.10.2022 року постановою дізнавача вказаний мопед визнано речовими доказами.

Таким чином, з метою збереження вилученого майна, яке визнано дізнавачем речовими доказами, сторона обвинувачення звертається до слідчого судді з вказаним клопотання про арешт майна.

В судове засідання слідчий та прокурор не з`явилися, про дату та час судового засідання були повідомлені належним чином.

Від прокурора надійшла заява про розгляд клопотання без його участі.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

За таких обставин слідчий суддя вважає за можливе розглянути клопотання про арешт майна за даної явки.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, враховуючи заяву слідчого, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Стаття 41 Конституції України закріплює положення про те, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно положень ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Так, сторона обвинувачення у клопотанні зазначає, що 29.10.2022 року під час огляду вилучено мопед який на думку дізнавача містить затертий та пошкоджений номер шасі.

Постановою дізнавача від 30.10.2022 року вилучений мопед визнаний речовими доказами, у зв`язку з тим, що на думку дізнавача він відповідає ознакам ст. 98 КПК України.

Слід зазначити, що визнання стороною обвинувачення арештованого майна речовим доказом у даному кримінальному провадженні, не може бути єдиною умовою для арешту майна, оскільки не є визначеною законом підставою для цього.

Разом з тим, слідчий суддя звертає увагу, що з моменту вилучення майна, арешт на яке просить накласти сторона обвинувачення, пройшло вже майже місяць, по справі не призначено експертизу, не проведено жодних процесуальних дій, навіть не допитано ретельно особу яка керувала та у власності якої знаходився вказаний мопед.
Клопотання сторони обвинувачення є формальним та жодним чином необґрунтованим.
Прокурор навіть не забажав з`явитися в засідання, надати матеріали провадження, та повідомити як підстави арешту, так4 і підставі проведення огляду місця події.
З поданого клопотання вбачається, що стороною обвинувачення формально, викладено фактичні обставини ймовірного вчинення кримінально-протиправних дій, одним реченням зазначено відповідну мету та завдання арешту майна, яке, на його думку, являється в достатній мірі обґрунтованим для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження. Між тим, по суті, таке посилання являється нічим іншим, як формальним цитуванням положень КПК України в частині, яка регламентує вирішення питання накладення арешту майна.

На підставі викладеного, враховуючи необґрунтованість клопотання сторони обвинувачення, а також його подання не уповноваженим суб`єктом слідчий суддя приходить до переконання про необхідність відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Керуючись ст. ст. 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання прокурора Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000870 від 30.10.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, відмовити.

Вилучений мопед марки «YAMAHA» модель JOG д.н.з. НОМЕР_1 негайно повернути власнику ОСОБА_4 , чи користувачу ОСОБА_5 .

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти діб з дня її проголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1