ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/1736/20 Провадження 1-і/636/1/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.01.2023 місто Чугуїв

Чугуївський міський суд Харківської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у підготовчому засіданні в залі Чугуївського міського суду Харківської області клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000039 стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Коробочкине Чугуївського району Харківської області, зареєстрованого та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.2 ст.309 КК України,

в с т а н о в и в:

23.12.2022 прокурором до суду подано клопотання про обрання/продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 на шістдесят днів з посиланням на наявність ризиків передбачених ст. 177 КПК України, а також з метою забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків по зазначеному кримінальному провадженню.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав та вказував, що на теперішній час існують ризики того, що обвинувачений може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду у зв`язку з мірою покарання, яка загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованих йому злочинів, крім цього обвинувачений може незаконно впливати на свідків у провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення. При цьому прокурор навів змістовне обґрунтування неможливості застосування до обвинуваченого іншого, більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_4 проти задоволення клопотання прокурора категорично заперечувала, просила суд змінити стосовно ОСОБА_6 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

В обґрунтування своєї позиції захисник посилалась на неналежне обґрунтування прокурором факту існування передбачених п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України ризиків, просила суд врахувати існування у її підзахисного стійких соціальних зв`язків у місці постійного мешкання, його сімейний стан, тощо.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав клопотання свого захисника та просив змінити стосовно нього запобіжні заходи з тримання під вартою на домашній арешт.

Дослідивши матеріали кримінального провадження та заслухавши думку сторін кримінального провадження, суд приходить до наступного.

Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, в кожному випадку, як підкреслює ЄСПЛ, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

За правовими позиціями ЕСПЛ «обґрунтована підозра» це наявність фактів або відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це правопорушення. Ризиками у кримінальному провадженні є наявність відомостей, які свідчать про можливість виникнення у майбутньому проявів протиправної поведінки обвинуваченого.

Суд, розглядаючи питання доцільності продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого, враховуючи, що рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обмежує права і свободи обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості, приходить до наступного.

Обвинувачений ОСОБА_6 раніше в силу ст. 89 КК України не засуджений, обвинувачується, в тому числі, у вчиненні тяжкого корисливого злочину, в зв`язку із чим суд погоджується із твердженням сторони обвинувачення про те, що перебуваючи на волі, обвинувачений може спробувати переховуватись від суду, вчиняти нові злочини або продовжити злочинну діяльність, незаконно впливати на свідків у провадженні, оскільки має інформацію про їх місце проживання, і запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та попередити вчинення ним злочинів в подальшому. Але, на думку суду, навіть обґрунтоване звинувачення у вчиненні злочинів в даному випадку не може бути єдиним виправданням тримання під вартою обвинуваченого. Тому при вирішенні вказаного клопотання, крім наявності ризиків, встановлених при обранні запобіжного заходу, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України які продовжують існувати та не зменшились на теперішній час, суд на підставі наданих матеріалів кримінального провадження оцінив в сукупності всі обставини, в тому числі і: тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним у злочинах, у вчиненні яких він обвинувачується; вік та стан здоров`я обвинуваченого; його майновий стан, наявність певних соціальних зв`язків.

Враховуючи практику Європейського суду, суд приходить до наступного, вищевказаний суд у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції», закріпив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочину, а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного періоду.

Положення ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлюють, що законним та обґрунтованим визнається арешт особи, коли він є необхідним для запобігання вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, а також для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом.

З урахуванням наведених обставин, а також того, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кількох епізодів тяжкого корисливого злочину, суд вважає, що на момент розгляду клопотання прокурора встановлено наявність обґрунтованої підозри та достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та те, що інші більш м`які запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть не забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків і його належну поведінку, а також запобігти спробам переховування від суду, незаконного впливу на свідків у провадженні та вчинення інших злочинів, і приходить до висновку про відсутність підстав для скасування, зміни запобіжного заходу, оскільки на теперішній час ризики, передбачені п.1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшились та продовжують існувати, а відтак суд вважає доцільним продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 діб.

Крім того, наявність ризиків, які зазначає прокурор у своєму клопотанні, була предметом дослідження під час обрання та неодноразового продовження запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 , як в період досудового розслідування так і під час судового розгляду, що відображено у відповідних ухвалах суду, в тому числі і суду апеляційної інстанції.

Судом також враховується, що стороною захисту на теперішній час не надано до суду переконливих доказів того, що наведені в ухвалі слідчого судді від 23.03.2020 та в ухвалах суду про продовження строку тримання ОСОБА_6 під вартою, ризики суттєво зменшились або перестали існувати. Крім того, клопотання сторони захисту про обрання стосовно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту заявлене в усній формі та без дотримання вимог ст. 201 КПК України.

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку про те, що інші більш м`які запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, не забезпечать виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків і його належну поведінку.

Прокурором заявлено клопотання щодо етапування ОСОБА_6 який на теперішній час утримується в Державній установі «Полтавська установа виконання покарань (№23)» до Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» для забезпечення його подальшої участі в судовому розгляді кримінального провадження, яке на думку суду, підлягає задоволенню з урахуванням зміни підсудності даного провадження.

Керуючись ст. ст. 176-178, 182-184, 193, 194, 198, 331, 350, 369, 371, 372, 376 КПК України, суд - ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити/обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк 60 днів, тобто по 04 березня 2023 року, включно.

Клопотання захисника адвоката ОСОБА_4 про зміну стосовно ОСОБА_6 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, - залишити без задоволення.

Зобов`язати начальника Державної установи «Полтавська установа виконання покарань (№23)» етапувати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» для подальшого доставлення до Чугуївського міського суду Харківської області з метою забезпечення участі ОСОБА_6 в судовому розгляді кримінального провадження.

Копію ухвали суду направити для виконання до Державної установи «Полтавська установа виконання покарань (№23)» та до Державної установи «Харківський слідчий ізолятор».

Про наслідки етапування ОСОБА_6 повідомити Чугуївський міський суд Харківської області.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення, а обвинуваченим - в той же строк з моменту вручення йому ухвали суду, шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду.

Оскарження ухвали не зупиняє її дію та не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя ОСОБА_1