ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2023 року слідчий суддя Фастівського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора Фастівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000947 від 04.04.2023 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

встановила:

до Фастівського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання прокурора Фастівської окружної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні за №0000947 від 04.04.2023, про арешт тимчасово вилученого майна 05.04.2023 року під час проведення додаткового огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування клопотання прокурор зазначає про те, що у провадженні Фастівського РУП ГУ НП в Київській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000947 від 04.04.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

З матеріалів клопотання вбачається, що 03.04.2023 близько 05 год. 00 хв., більш точного часу органом досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 перебуваючи разом з ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , вживали алкогольні напої.

Під час спільного розпиття алкогольних напоїв, при розмові, між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, пов`язаних з побутовими питаннями, відбувся конфлікт, в ході розвитку якого у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_5 шляхом нанесення ударів по голові останнього.

Відразу після цього, реалізовуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, керуючись мотивом, що ґрунтувався на раптово виниклих особистих неприязних стосунках із ОСОБА_5 , з метою спричинення тілесних ушкоджень, не маючи умислу на позбавлення життя, однак усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_6 кулаками обох рук, наніс ОСОБА_5 не менше десяти ударів в область обличчя та голови з правої та лівої сторони, чим спричинив йому, тілесні ушкодження у вигляді внутрішньочерепної травми, субдуральної гематоми та набряку головного мозку, які відповідно до правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, зазначених в наказі Міністерства охорони здоров`я № 6 від 17.01.1995 року, відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя та призвели до смерті ОСОБА_5 на місці події.

05.04.2023 року було проведено додатковий огляд місця події за адресою: АДРЕСА_1 під час якого було виявлено та вилучено: наволочку синьо-білого кольору з візерунками та плямами РБК, що поміщена до картонної коробки; наволочку бежевого кольору зі слідами РБК, півковдру зеленого кольру зі слідами РБК, що поміщені до картонної коробки.

05.04.2023 року вказані речі визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000947 від 04.04.2023 за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України.

Таким чином, з метою забезпечення подальшого повного, всебічного та об`єктивного розслідування вказаного кримінального провадження, з`ясування об`єктивної істини по справі, збереження предметів та речей, що визнані речовими доказами, орган досудового розслідування та процесуальний керівник вважають за необхідне накласти арешт на вищевказані речі, вилучені 05.04.2023 року.

В судове засідання прокурор не з`явився, направив заяву про розгляд клопотання у його відсутність. Клопотання підтримав з підстав у ньому наведених та просив задовольнити.

Вивчивши клопотання про арешт майна та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження слідчий суддя вважає, що воно підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно зі ст.ст.131,132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно з ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положення даної норми КПК України узгоджуються із ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Положеннями ч.2 ст.170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою зокрема забезпечення збереження речових доказів.

Згідно з ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч.10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, фактичні обставини кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що наявні підстави для арешту речей, а саме: наволочки синьо-білого кольору з візерунками та плямами РБК, що поміщена до картонної коробки; наволочки бежевого кольору зі слідами РБК, півковдри зеленого кольру зі слідами РБК, що поміщені до картонної коробки, які були вилучені 05.04.2023 року під час проведення додаткового огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 .

Так, слідчим суддею з матеріалів клопотання та долучених до нього матеріалів кримінального провадження встановлено, що вказані речі можуть бути використано як доказ у кримінальному провадженні та відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Арешт такого майна є необхідним з метою забезпечення збереження речових доказів.

Підстав сумніватися в співмірності такого обмеження права власності завданням кримінального провадження у слідчого судді не виникає.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 2, 131, 132, 171-173, 309, 368-372 КПК України, слідчий суддя, -

ухвалила:

Клопотання прокурора Фастівської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна, у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000947 від 04.04.2023 року, - задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно, а саме: на наволочку синьо-білого кольору з візерунками та плямами РБК, що поміщена до картонної коробки; наволочку бежевого кольору зі слідами РБК, півковдру зеленого кольру зі слідами РБК, що поміщені до картонної коробки, що мають значення речових доказів у кримінальному провадженні №0000947 від 04 квітня 2023 року, які були вилучені 05.04.2023 року під час проведення додаткового огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Відповідно до ст. 174 КПК України арешт може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законних представників, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя: ОСОБА_1