Єдиний унікальний № 946/2909/22
Провадження № 1-кп/946/248/23
ВИРОК

Іменем України

21 лютого 2023 року місто Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючий - суддя ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,

обвинувачений ОСОБА_4 ,

потерпіла ОСОБА_5 , представник потерпілої ОСОБА_6 ,

цивільний відповідач приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС», представник цивільного відповідача ОСОБА_7 ,

розглянувши в місті Ізмаїл Одеської області в залі суду у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000927, за обвинуваченням -

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Ізмаїл, Одеської області, громадянин України, українець, з середньою спеціальною освітою, одружений, має одну неповнолітню дитину, тимчасово не працюючий, знятий з реєстрації місця проживання, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89-91 КК України немаючий судимостей,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Судом встановлені наступні фактичні данні.

ОСОБА_4 25 вересня 2021 року біля 09 години 30 хвилини, більш точний час не встановлено, керуючи технічно справним автомобілем «Hyundai Sonata» номерний знак НОМЕР_1 , і рухаючись по проспекту Суворова (не парна сторона) з боку вулиці Бессарабська в напрямку вулиці Семінарська в місті Ізмаїл Одеської області, та в порушення вимог Правил дорожнього руху, а саме: п. 2.3-б, згідно з яким для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; п. 18.1. згідно з яким водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, водій ОСОБА_4 при наближенні до пішохідного переходу який розташований перед перехрестям проспекту Суворова (не парна сторона) та вулиці С. Бурлаченко в місті Ізмаїл Одеської області, внаслідок злочинної самовпевненості, тобто передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків легковажно розрахував на їх відвернення, не вжив заходів до зменшення швидкості руху та зупинки свого транспортного засобу, в результаті чого, на вказаному пішохідному переході скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_5 , яка в цей час переходила проїжджу частину дороги з права на ліво по ходу руху транспортного засобу. В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішоходу ОСОБА_5 заподіяні тілесні ушкодження у вигляді поєднаної краніо-скелетної травми закритої черепно-мозкової травми у формі струсу головного мозку, забоїв та саден лобної ділянки носу, закритого перелому дистального мета епіфіза правої променевої кістки зі зміщенням уламків та відривом шиловидного відростка ліктьової кістки, саден лівого ліктьового суглобу, внутрішньо суглобового лінійного перелому верхньої правої лобкової кістки на кордоні з тілом здухвинної кістки, оскольчатого перелому лівої сідничної кістки, внутрішньо суглобового оскольчатого перелому лівої лобкової кістки на кордоні з клубової, саден правого колінного суглобу, які не викликали небезпечні для життя явища, про те, спричинили розлад здоров`я строком понад 3 тижні (більш ніж 21 день), які відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винним в обсязі пред`явленого йому обвинувачення. В ході судового розгляду він детально розповів про обставини кримінального правопорушення та щиро розкаявся в його вчиненні, не піддавши сумніву обставини справи, викладені в обвинувальному акті. Так, обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що кримінальне правопорушення він вчинив за вище описаних обставинах, об`яснив свою поведінку тим, що під час керування автомобілем відволікся, а тому не встиг загальмувати. У скоєному кається.

Приймаючи до уваги повне визнання обвинуваченим своєї провини в обсязі пред`явленого йому обвинувачення, а також те, що він не піддавав сумніву обставини справи, які викладені в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, у суду не виникає сумнівів в добровільності позиції обвинуваченого.

У зв`язку з цим, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються, та визнав можливим обмежити обсяг досліджуваних доказів допитом обвинуваченого, а також дослідженням доказів, що стосуються особи обвинуваченого.

При цьому судом роз`яснено учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини справи в апеляційному порядку.

Аналізуючи досліджені у справі докази в їх сукупності, суд вважає їх достовірними, оскільки кожне з них доповнюється і підтверджується сукупністю інших доказів.

Дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України, оскільки ОСОБА_4 скоїв порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України.

При призначенні покарання суд, відповідно до ст. 65-67 КК України враховує характер і міру громадської небезпеки вчиненого злочину, дані, які характеризують особу обвинуваченого, обставини, які обтяжують і пом`якшують покарання, висновок органу пробації.

Обставин, які б згідно ст. 67 КК України обтяжували покарання обвинуваченого, судом встановлено не було.

До обставин, які згідно ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд відносить повне визнання своєї провини обвинуваченим, щире розкаяння в скоєнні злочину.

З урахуванням усіх обставин справи, особи обвинуваченого, відсутність тяжких наслідків вчиненого ним правопорушення, відсутність судимостей у обвинуваченого, керуючись вимогами карного закону і передбачених цим законом санкцій, суд вважає, що виправлення і перевиховання обвинуваченого можливо без ізоляції від суспільства.

Речові докази розподіляються відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати, пов`язані з проведенням експертиз у справі, підлягають відшкодуванню відповідно до вимог ст. 124, 126 КПК України.

Розглянувши цивільний позов ОСОБА_5 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 2500грн на відшкодування матеріальної шкоди, 150000грн на відшкодування моральної шкоди та про стягнення з цивільного відповідача приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (далі: СГ «ТАС») 42918грн 16коп. на відшкодування матеріальної шкоди, суд вважає його обґрунтованим та підлягаючим задоволенню частково виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Потерпіла ОСОБА_5 подала цивільний позов до обвинуваченого та цивільного відповідача до початку судового розгляду.

Відповідач обвинувачений в судовому засіданні цивільний позов визнав в повному обсязі.

Представник цивільного відповідача - СГ «ТАС» надав відзив на цивільний позов, в якому позовні вимоги не визнав, просив розглядати справу за його відсутності.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Автомобілем на час ДТП керував відповідач - обвинувачений ОСОБА_4 , тому саме він зобов`язаний відшкодувати матеріальну шкоду.

Згідно ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 979, 988, 990 ЦК України збиток повинна сплатити страхова компанія.

Цивільна відповідальність автомобіля відповідача ОСОБА_4 була застрахована цивільним відповідачем СГ «ТАС» (а.п. 55). Матеріальна шкода має бути відшкодована цивільним відповідачем СГ ТАС із зменшенням на суму франшизи відповідно до ст. 12.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яка згідно до страхового полісу складає 2500грн.

Згідно наданих документів матеріальна шкода завдана позивачу - потерпілій ОСОБА_5 внаслідок витрат пов`язаних з лікуванням на суму 6918грн 16коп. та неотриманих доходів за сім місяців перебування на лікуванні шкода пов`язана з тимчасовою втратою непрацездатності в сумі 38500грн (а.п. 44-53). Саме ці суми є матеріальною шкодою для позивача потерпілої ОСОБА_5 та повинні бути відшкодовані цивільним відповідачем СГ «ТАС» за винятком франшизи, франшиза в сумі 2500грн підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача - обвинуваченого ОСОБА_4 . Отже з СГ «ТАС» підлягає стягненню сума матеріальної шкоди 42918грн 16коп. на користь позивача.

Відповідно до положень ст. 23,1167 ЦК України позивач має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення його прав. При цьому, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини душевних страждань, ступеня вини відповідача, який завдав моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як роз`яснено судам в п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у принижені честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. В п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діями заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Факт заподіяння моральної шкоди цивільному позивачу потерпілій ОСОБА_5 від неправомірних дій цивільного відповідача обвинуваченого ОСОБА_4 знайшов повне підтвердження дослідженими в судовому засіданні доказами.

Суд, визначаючи розмір шкоди, виходить з вищенаведених норм, керуючись принципами рівності, поміркованості, виваженості, розумності, справедливості, визнаючи, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення. Тому суд встановлює розмір моральної шкоди в сумі 10000грн.

Керуючись ст. 369 371, 373 375 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України і призначити йому покарання у вигляді двох років обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на два роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання з випробуванням строком на один рік.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межи України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід до набирання законної сили вироком відносно ОСОБА_4 не обирати.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави процесуальні витрати у справі, пов`язані з проведенням експертиз в сумі 1544 (одна тисяча п`ятсот сорок чотири)грн 58коп.

Арешт на речові докази, якій накладений згідно ухвал слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду від 28 вересня 2021 року та від 24 грудня 2021 року скасувати. Речовий доказ: автомобіль марки «Hyundai Sonata» номерний знак НОМЕР_1 повернути власнику ОСОБА_8 або інший уповноваженій особі.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 , приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про стягнення матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) 2500грн на відшкодування матеріальної шкоди та 10000грн на відшкодування моральної шкоди, а разом 12500 (дванадцять тисяч п`ятсот)грн.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (03062, місто Київ, проспект Перемоги, 65, ) на користь ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) 42918 (сорок дві тисячі дев`ятсот вісімнадцять)грн 16коп. на відшкодування матеріальної шкоди

В задоволенні інших вимог ОСОБА_5 відмовити.

На вирок може бути подана апеляція до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд впродовж 30 діб з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді, а обвинуваченому та прокурору вручити копію вироку негайно після його проголошення.

Відповідно до ч. 15 ст. 615 КПК України суд обмежився проголошенням резолютивної частини вироку з врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Під час судового провадження судом застосовувалися Правила організації ефективного кримінального судочинства, які введені в дію рішенням Ради суддів України № 14 від 28 лютого 2020 року, з якими можна ознайомитись на сайті Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області за посиланням: https://iz.od.court.gov.ua/sud1510/.

СУДДЯ Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_1