Справа № 207/2473/22
Провадження № 1-кп/204/436/23
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м.ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2023 року Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

за участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника адвоката ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпрі в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного Реєстру досудових розслідувань за №0000274 від 08 липня 2022 року, відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Берінговський Берінговського району Магаданської області, Росія, українця, громадянина України, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України

ВСТАНОВИВ:

Сержант ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що він, будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, перебуваючи на посаді старшого бойового медика 1 штурмової роти військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч.1 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 12, 16, 127, 128, 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 06.06.2022 приблизно о 09:00, тобто в умовах воєнного стану, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від військової служби без поважних причин та з мотивів небажання тимчасово переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, без відповідних дозволів командирів та начальників, вчинив самовільне залишення дислокації підрозділу військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 , а вільний час використовував на власний розсуд за адресою: АДРЕСА_1 , не пов`язуючи його із виконанням обов`язків військової служби, до моменту самостійного прибуття 09.09.2022 до Маріупольської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил за адресою: Дніпропетровська область, м.Кам`янське, Південний район, вул.Республіканська, буд.39, тим самим припинивши вчинення зазначеного триваючого кримінального правопорушення.

Умисні дії ОСОБА_5 , які виразились в самовільному залишенні місця служби без поважних причин військовослужбовця (крім строкової служби), вчинене в умовах воєнного стану, кваліфікуються за ч.5 ст.407 КК України (в редакції закону №2617-VIII від 22.11.2018, яка діяла на момент вчинення кримінального правопорушення).

15 лютого 2023 року між прокурором Маріупольської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил ОСОБА_6 , яка здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні за №0000274 від 08.07.2022, та обвинуваченим ОСОБА_5 , за участі захисника ОСОБА_4 , на підставі ст.ст.468, 469, 472 КПК України, укладена угода про визнання винуватості.

Обвинувачений ОСОБА_5 укладаючи угоду про визнання винуватості, зобов`язується співпрацювати зі стороною обвинувачення у кримінальному провадженні за №0000274 від 08.07.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України (в редакції закону № 2617-VIII від 22.11.2018).

Цією угодою визначено остаточне покарання ОСОБА_5 із застосуванням ст. ст. 58, 69 КК України у виді 2 (двох) років службового обмеження із відрахуванням з суми грошового забезпечення засудженого ОСОБА_5 в дохід держави 20 (двадцяти) відсотків.

Суд зазначає, що в даному випадку призначення покарання, більш м`якого ніж передбачено законом, не суперечить вимогам ч.1 ст.69 КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, у якому обвинувачується ОСОБА_5 , його особу, який є раніше не судимим, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, а також наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, у тому числі зобов`язання співпрацювати зі стороною обвинувачення та викривати протиправну діяльність інших осіб, вчинення кримінального правопорушення внаслідок збігу тяжких особистих обставин, наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидкого судового провадження. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що в даному випадку існують всі передбачені законом обставини призначити основне покарання у виді позбавлення волі, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції частини статті Особливої частини Кримінального кодексу, а саме, строком на 2 (два) роки та замість покарання у вигляді позбавлення волі на строк два роки на підставі ст.58 КК України призначити ОСОБА_5 службове обмеження для військовослужбовців із відрахуванням в дохід держави з суми грошового забезпечення 20 відсотків строком на 2 роки.

Угодою встановлено наслідки її укладення та затвердження, у відповідності до приписів статті 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

Пунктом 1 частини 3 статті 314 КПК України визначено, що при прийнятті рішення у судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

У судовому засіданні учасники процесу просили затвердити угоду, на підставі якої ухвалити вирок.

Відповідно до ч.2 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно до положеньч.4 ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Так злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 та у вчиненні якого він визнав себе винуватим, є тяжким.

Судом з`ясовано, що ОСОБА_5 цілком зрозумів права, визначені ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди між сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, а тому угода може бути затверджена. На умовах цієї угоди може бути ухвалено вирок, оскільки правова кваліфікація кримінального правопорушення, вчиненого ОСОБА_5 зроблена вірно, а саме, самовільне залишення місця служби без поважних причин військовослужбовцем (крім строкової служби), вчинене в умовах воєнного стану, кваліфікується ч.5 ст.407 КК України (в редакції закону № 2617-VIII від 22.11.2018). Умови цієї угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін, або інших осіб, укладення угоди було добровільним, очевидна можливість виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань, наявність у нього фактичних підстав для визнання винуватості.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався, клопотань про його обрання не надходило.

Витрати на проведення експертиз в кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 349, 370, 373, 374, 376, 394 КПК України

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду від 15 лютого 2023 року, укладену між прокурором Маріупольської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України (в редакції закону № 2617-VIII від 22.11.2018), та призначити покарання із застосуванням ч.1 ст.69 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст.58 КК України ОСОБА_5 замість призначеного покарання у виді позбавлення волі призначити покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців із відрахуванням в дохід держави з суми грошового забезпечення 20 (двадцяти) відсотків строком на 2 (два) роки.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не обирати.

Вирок може бути оскаржений обвинуваченим, прокурором з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України до Дніпровського апеляційного суду через Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1