УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні в межах кримінального провадження № 0000820 спільну апеляційну скаргу захисників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які діють в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , на ухвалу Ленінськогоо районного суду м. Миколаєва від 3 квітня 2023 року, стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мурманська Російської Федерації, громадянина України, з середньою освітою, тимчасово не працюючого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.301, ч.2 ст.156, ч.4 ст.152 КК України,

-якою продовжено ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 01.06.2023 року включно.

Учасники судового провадження:

обвинувачений ОСОБА_7

захисник ОСОБА_6

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисники просять ухвалу суду скасувати. Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання про продовження строку тримання під вартою.

Короткий зміст ухвали.

Ухвалою суду обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 01.06.2023 року включно.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисники вважають, що оскаржувана ухвала суду є необґрунтованою та неправомірною. Вважають, що в судовому засіданні ризики, які вказані в клопотанні прокурора, не були доведені. Зазначають, що суд не врахував обставини, що враховуються при обрані запобіжного заходу, передбачені ст. 178 КПК України, а саме вагомість наявних доказів, вік підозрюваного, міцність соціальних зв`язків, а також вважають, що клопотання прокурора не відповідає вимогам ст. 184 КПК України. Зазначають, що клопотання про продовження строку запобіжного заходу ні захисники, ні обвинувачений не отримали та їм не був наданий час на підготовку до розгляду справи та надання заперечень.

Обставини встановлені судом першої інстанції.

В провадженні Ленінського районного суду м. Миколаєва перебуває кримінальне провадження №0000820 за обвинуваченням ОСОБА_8 , у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.301, ч.2 ст.156, ч.4 ст.152 КК України.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження строку дії обвинуваченому ОСОБА_7 раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Обґрунтовуючи клопотання, прокурор посилається на існування ризиків, передбачених п.п. 1,3 ч.1 ст. 177 КПК України.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 3 квітня 2023 року клопотання прокурора задоволено. Продовжено ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 01.06.2023 року включно.

Задовольняючи клопотання прокурора, суд дійшов до висновку, що продовжують існувати ризики, передбачені ст.177 КПК України, які послужили застосуванню до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому запобігти вказаним ризикам інакше, ніж шляхом тримання обвинуваченого під вартою, наразі не видається за можливе.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд дійшов наступного.

Згідно ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до матеріалів судового провадження в провадженні Ленінського районного суду м. Миколаєва перебуває кримінальне провадження №0000820 за обвинуваченням ОСОБА_8 , у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.301, ч.2 ст.156, ч.4 ст.152 КК України.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 . Обґрунтовуючи клопотання, прокурор посилається на існування ризиків, передбачених п.п. 1,3 ч.1 ст. 177 КПК України.

Приймаючи рішення про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 суд, пославшись на відомості що характеризують особу обвинуваченого, обставини вчинення та тяжкість інкримінованих йому злочинів, прийшов до висновку, що заявлені раніше ризики не зменшилися, а тому запобігти вказаним ризикам інакше, ніж шляхом тримання обвинуваченого під вартою, наразі не видається за можливе.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, які відповідно до ст.12 КК України, відносяться до категорії особливо тяжкого злочину та тяжких злочинів, зокрема проти статевої свободи та статевої недоторканості двох малолітніх дітей, вчинених, зокрема з порушенням тілесної недоторканності і протиправного впливу на психічний та соціальний розвиток, тобто з насильством, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років, а отже з огляду на тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання його винуватим у інкримінованому злочині, обвинувачений може ухилитися від суду та не виконувати його процесуальні рішення, тобто існує наявність ризику переховування.

Також є необхідним зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».

Окрім того, суд вбачає реальним ризик, що обвинувачений у разі не застосування запобіжного заходу може незаконного впливати на потерпілу та її матір, оскільки судове слідство триває, а потерпіла зі свідком залишаються недопитаними. Факт перебування останніх за кордоном не може слугувати безумовним доказом того, що у разі пом`якшення запобіжного заходу обвинувачений не зможе спонукати їх до зміни показань. Також обвинувачений може переховуватись від суду та вчинити нові злочини.

З матеріалів провадження вбачається, що обвинувачений не одружений, не має на утриманні дітей, не працевлаштований, не має постійного джерела доходу, мав виїхати за кордон на роботу.

Вищенаведене вказує на існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а саме наявність ризику переховування обвинуваченим від суду та можливість продовження злочинної діяльності.

Беручи до уваги доведеність ризиків, передбачених п.п.1,3 ч.1 статті 177 КПК України, а також серйозність висунутого ОСОБА_7 обвинувачення та тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованих злочинів, апеляційний суд не знаходить підстав для зміни запобіжного заходу останньому на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, про що просять апелянти.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання про продовження запобіжного заходу до обвинуваченого ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою, які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, а відтак, і для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 418, 419, 422-1, 424, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в :

Спільну апеляційну скаргу захисників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 3 квітня 2023 року, якою продовжено ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: