Справа №463/7660/22
Провадження №1-кс/463/5840/22
У Х В А Л А

31 жовтня 2022 року слідчий суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши матеріали клопотання слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у місті Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_3 , що погоджене прокурором Львівської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні №0000231 від 25 жовтня 2022 року про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

слідчий звернувся до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова з клопотанням про накладення арешту на майно, що вилучене під час проведення огляду місця події.

Клопотання мотивує тим, що у провадженні Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові перебуває кримінальне провадження за №0000231 від 25 жовтня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.307 КК України. Зазначає, що вказане в клопотанні майно є речовим доказом, адже наявні підстави вважати, що таке містить інформацію, яка може бути використана як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

З метою забезпечення збереження речового доказу, виникла необхідність на час досудового розслідування накласти арешт на вказане в клопотанні майно, а тому просить накласти арешт на таке.
Слідчий та володілець майна в судове засідання не з`явились, подали заяву про розгляд справи без їх участі, а тому вважаю за можливе здійснити розгляд клопотання без їх участі на підставі наявних доказів.

У відповідності до вимог ч.4 ст.107 КПК України, у зв`язку із неприбуттям в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування кримінального провадження за допомогою технічних засобів в суді не здійснюється.

Оглянувши представлені матеріали клопотання, приходжу до наступного.

Як вбачається із матеріалів клопотання, в провадженні Державного бюро розслідувань перебуває кримінальне провадження №0000231 від 25 жовтня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.307 КК України. 24.10.2022 о 18 год 35 хв до ТУ ДБР у м. Львові надійшла інформація від чергового ВП № 1 РУП № 2 ГУНП у Львівський області про те, що працівниками відділення превентивної діяльності ВП № 1 РУП № 2 ГУНП у Львівський області у м. Львові по вул. Рудненська (у парку біля ресторану Бумеранг) зупинено з пакетом, у якому наявні ймовірно наркотичні засоби (солі, більше 30 закладок), інспектора прикордонної служби 2 категорії НОМЕР_1 прикордонного загону Східного регіонального управління молодшого сержанта ОСОБА_5 .

З протоколу огляду місця події вбачається, що 24.10.2022 року слідчим проведено огляд місця події, а саме території парку Білогорський по вул. Рудненській у м. Львові, в ході якого учасник слідчої дії ОСОБА_5 добровільно видав слідчому власний мобільний телефон IPhone у корпусі чорного кольору в чохлі, який поміщено у сейф пакет ДБР S 2045974 та вилучено.

Згідно постанови слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у місті Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_3 від 25 жовтня 2022 року, вказаний мобільний телефон визнано речовими доказами у справі.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до положень ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення).

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна, слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п.п. 3, 4 ч.2 ст.170 КПК України); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.2 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.4 ч.2 ст. 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Таким чином, слідчий суддя приходить до переконання, що оскільки дійсно існує сукупність підстав вважати, що вилучене майно є доказом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 307 КК України, з метою збереження майна, яке може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тому клопотання слід задовольнити та накласти арешт на вказане майно.

Керуючись вимогами ст. ст. 170-173, 309, 395 КПК України, -

УХВАЛИВ:

клопотання задоволити.

Накласти у кримінальному провадженні № 0000231 від 25.10.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України арешт на тимчасово вилучене майно під час проведення огляду місця події, а саме території парку Білогорський по вул. Рудненській у м. Львові, - мобільний телефон IPhone у корпусі чорного кольору в чохлі, який належить ОСОБА_5 .

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Згідно положень ч.2 ст.2 Закону України «Про доступ до судових рішень» ухвала про арешт майна у кримінальному провадженні підлягає оприлюдненню не раніше дня її звернення до виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1