В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2022 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за №0002807, №0000224, №0000714, №0000647

за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та заступника керівника обласної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 30 червня 2022 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, востаннє:

- 29.01.2018 Центральним районним судом м. Миколаєва за ч. 2 ст. 185 КК України, із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України, з урахуванням змін відповідно до ухвали Апеляційного суду Миколаївської області від 19.06.2018, до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців, звільнився 01.04.2020 за відбуттям строку покарання,

-обвинуваченого за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 30 червня 2022 року ОСОБА_6 засуджений:

- за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки;

- за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді арешту на строк 3 місяці;

- за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки;

- за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

Вирішено строк відбування покарання ОСОБА_6 обчислювати з дати приведення вироку до виконання.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із проведенням експертизи, у розмірі 3023 грн 80 коп.

Скасовано заходи забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна. Вирішено питання речових доказів.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг.

Обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок змінити, та відповідно до ст.75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням.

Прокурор просить вирок щодо ОСОБА_9 в частині призначеного покарання скасувати з підстав невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Ухвалити в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_10 призначити покарання:

- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки;

- за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців;

- за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років.

Визнати ОСОБА_9 засудженим за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Узагальнені доводи осіб, які подали апеляційні скарги.

Обвинувачений ОСОБА_6 вважає вирок суду першої інстанції несправедливим через свою суворість. Просить звільнити його від відбування покарання з випробуванням, оскільки він визнав себе винним. На думку апелянта, слід визнати обставину, що пом`якшує покарання, наявність на його утриманні матері похилого віку, з якою він проживає разом.

Прокурор, не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження, доведеності вини обвинуваченого та правильності кваліфікації його дій, вважає зазначений вирок суду незаконним і таким, що підлягає скасуванню в частині призначення покарання як за вчинені кримінальні правопорушення, так і за сукупністю злочинів, з підстав невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

На думку апелянта, судом першої інстанції не надано належної оцінки тим обставинам, що ОСОБА_11 неодноразово судимий (починаючи з 2010 року - 11 разів) за вчинення корисливих злочинів. При цьому до нього застосовувалися звільнення від відбування покарання з випробуванням, призначення покарання, пов`язаного з ізоляцією від суспільства, зокрема, на більший строк ніж за оскаржуваним вироком, проте жоден не досяг своєї мети, а обвинувачений належних висновків не зробив і вже через 6 місяців після звільнення вчинив черговий тяжкий корисливий злочин.

Також, судом не прийнято до уваги і належним чином не оцінено ту обставину, що ОСОБА_11 ніде не працює, суспільно-корисною діяльністю не займається, та шляхом вчинення корисливих злочинів задовольняє свої матеріальні потреби, що також свідчить про підвищену суспільну небезпечність особи обвинуваченого і небажання стати на шлях виправлення.

Крім того, апелянт не погоджується з позицією суду першої інстанції і про визнання обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_9 - щире каяття, оскільки із матеріалів кримінального провадження не вбачається наявності у ОСОБА_9 належної критичної оцінки своєї протиправної поведінки, її осуду, бажання виправити ситуацію, яка склалась.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

08.10.2020 об 11:20 год. ОСОБА_6 зайшов до приміщення магазину «Міда», розташованого за адресою: м. Миколаїв, вул. Херсонське шосе, 51/1, звідки повторно таємно викрав майно на загальну суму 161 грн. 44 коп.

Дії ОСОБА_6 були помічені адміністратором магазину «Міда» ОСОБА_12 , яка спробувала його затримати на виході з магазину. У свою чергу, ОСОБА_6 , розуміючи, що його дії були помічені та стали явними для оточуючих, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я, відштовхнув ОСОБА_12 і вибіг з приміщення магазину «Міда», утримуючи викрадене майно при собі. В подальшому через декілька хвилин ОСОБА_6 був затриманий працівниками поліції на перетині пров.5-ї Лінії та вул. 8-ї Повздовжньої в м. Миколаєві. Таким чином, ОСОБА_6 заподіяв ТОВ «СВАНТОВІТ» майнову шкоду на загальну суму 161 грн. 44 коп.

11.03.2021 о 08:50 год. ОСОБА_6 в ході раптово виниклого умислу на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, перебуваючи на першому поверсі приміщення третього хірургічного відділення КНП МОЦО МУР, розташованого за адресою: м. Миколаїв, вул. Миколаївська, 18, таємно, шляхом вільного доступу, відкрив шафу, у якій відвідувачі медичного закладу зберігають верхній одяг, звідки викрав жіночу куртку вартістю 637,50 грн, яка належить ОСОБА_13 . Після того ОСОБА_6 , сховавши викрадену куртку під свій верхній одяг, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

15.06.2021 близько 12:30 год. ОСОБА_6 , маючи намір на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, знаходячись в приміщенні дошкільного навчального закладу № 69 ДП НВКГ «Зоря-Машпроект», розташованого за адресою: м. Миколаїв, вул. 28 Армії, 10-А, з метою реалізації умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна, умисно, з корисливих мотивів, таємно, шляхом вільного доступу, викрав пожежний рукав у комплекті зі з`єднувальними головками в кількості 2 штуки, на загальну суму 952 грн. Після того ОСОБА_6 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши ДП НВКГ «Зоря-Машпроект» матеріальну шкоду на загальну суму 952 грн.

08.06.2021 в період часу з 07:30 год. до 18:00 год. (точного часу не встановлено) ОСОБА_6 знаходився на території ЗОШ № 20, розташованої за адресою: м. Миколаїв, вул. Космонавтів, 70, де побачив автомобіль «ВАЗ 21013», державний номер НОМЕР_1 , та в той час у нього виник корисливий злочинний намір на таємне викрадення чужого майна, реалізуючи який ОСОБА_6 , діючи повторно, підійшов до вказаного транспортного засобу, де шляхом зламу замка передніх дверей проник до салону автомобіля «ВАЗ 21013», державний номер НОМЕР_1 , належний ОСОБА_14 та відчинив капот транспортного засобу, після чого таємно викрав акумулятор вартістю 1300 грн. Після того ОСОБА_6 , утримуючи викрадене майно при собі, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_14 матеріальну шкоду на суму 1300 грн.

В період часу з 17:00 год. 03.07.2021 до 15:00 год. 04.07.2021 ОСОБА_6 знаходився біля будинку № 51 по проспекту Богоявленському в м. Миколаєві, де побачив автомобіль «ВАЗ 2105», державний номер НОМЕР_2 , та в той час у нього виник корисливий злочинний намір на таємне викрадення чужого майна, реалізуючи який ОСОБА_6 , діючи повторно, підійшов до вказаного транспортного засобу, шляхом зламу замка передніх дверей проник до салону автомобіля «ВАЗ 2105», який належить ОСОБА_15 , та відчинив капот транспортного засобу, після чого таємно викрав акумулятор «вартістю 1300 грн.

Після того ОСОБА_6 , утримуючи викрадене майно при собі, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_15 матеріальну шкоду на суму 1300 грн.

В період часу з 22:30 год. 27.07.2021 до 07:30 год. 28.07.2021 (точного часу не встановлено) ОСОБА_6 знаходився біля будинку № 52-Б по вул. Передовій в м. Миколаєві, де побачив автомобіль «ВАЗ 2101», державний номер НОМЕР_3 , та в нього виник корисливий злочинний намір на таємне викрадення чужого майна, реалізуючи який ОСОБА_6 , діючи повторно, підійшов до вказаного транспортного засобу, шляхом зламу замка передніх дверей проник до салону зазначеного автомобіля, який належить ОСОБА_16 , та відчинив капот вказаного транспортного засобу, після чого таємно викрав акумулятор вартістю 1500 грн.

Після того ОСОБА_6 , утримуючи викрадене майно при собі, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_16 матеріальну шкоду на суму 1500 грн.

В період часу з 19:30 год. 07.08.2021 до 08:00 год. 08.08.2021 ОСОБА_6 знаходився біля будинку № 45 по вул. Південна в м. Миколаєві, де побачив автомобіль «ВАЗ 2106», державний номер НОМЕР_4 , та в нього виник корисливий злочинний намір на таємне викрадення чужого майна, реалізуючи який ОСОБА_6 , діючи повторно, підійшов до вказаного транспортного засобу, шляхом зламу замка передніх дверей проник до салону автомобіля «ВАЗ 2106», який належить ОСОБА_17 , та відчинив капот вказаного транспортного засобу, після чого таємно викрав акумулятор вартістю 1500 грн. Після того ОСОБА_6 , утримуючи викрадене майно при собі, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_17 матеріальну шкоду на суму 1500 грн.

В період часу з 14:00 год. 24.08.2021 до 08:00 год. 28.08.2021 ОСОБА_6 знаходився біля будинку № 6 по вул. Чайковського в м. Миколаєві, де побачив автомобіль «ВАЗ 2106», державний номер НОМЕР_5 , та в нього виник корисливий злочинний намір на таємне викрадення чужого майна, реалізуючи який ОСОБА_6 , діючи повторно, підійшов до вказаного транспортного засобу, шляхом зламу замка передніх дверей проник до салону автомобіля, який належить ОСОБА_18 , та відчинив капот вказаного транспортного засобу, після чого таємно викрав акумулятор вартістю 1800 грн. Після того ОСОБА_6 , утримуючи викрадене майно при собі, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_18 матеріальну шкоду на суму 1800 грн.

В період часу з 18:00 год. 24.09.2021 до 05:30 год. 25.09.2021 (точного часу не встановлено) ОСОБА_6 знаходився біля будинку № 68 по вул. Космонавтів в м. Миколаєві, де побачив автомобіль «ВАЗ 2101», державний номер НОМЕР_6 , та в нього виник корисливий злочинний намір на таємне викрадення чужого майна, реалізуючи який ОСОБА_6 , діючи повторно, підійшов до вказаного транспортного засобу, шляхом зламу замка передніх дверей проник до салону автомобіля, який належить ОСОБА_19 , та відчинив капот вказаного транспортного засобу, після чого таємно викрав акумулятор вартістю 1200 грн. Після того ОСОБА_6 , утримуючи викрадене майно при собі, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_19 матеріальну шкоду на суму 1200 грн.

06.12.2021 близько 10:30 год. ОСОБА_6 знаходився біля зупинки громадського транспорту «Космос» по вул. Космонавтів в м. Миколаєві, де побачив раніше знайомого ОСОБА_20 та в нього виник злочинний корисливий намір на заволодіння майном останнього шляхом обману.

Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на незаконне заволодіння чужим майном шляхом обману, ОСОБА_6 , діючи повторно, скориставшись довірливими стосунками, під приводом здійснення дзвінка взяв у ОСОБА_20 телефон вартістю 3799 грн, в якому знаходилась сімкарта оператора «Київстар», при цьому не маючи наміру повертати його. Заволодівши шляхом обману телефоном, ОСОБА_6 привласнив його собі та в подальшому розпорядився ним на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_20 матеріальну шкоду в сумі 3799 грн.

15.01.2022 близько 16:30 год. ОСОБА_6 знаходився біля будинку № 39 по вул. Південній в м. Миколаєві, де побачив ОСОБА_21 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, та у ОСОБА_6 виник раптовий злочинний корисливий намір на відкрите викрадення майна останнього. ОСОБА_6 , діючи повторно, із застосуванням фізичного насилля, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, яке виразилось у поштовху та подальшому падінні ОСОБА_21 , внаслідок чого останній отримав легкі тілесні ушкодження, незаконно відкрито викрав в останнього шкіряну сумку, в якій знаходилися гаманець вартістю 1670 грн, грошові кошти в сумі 330 грн, а також закордонний паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_21 , «Covid-сертифікат», ключі від квартири, картка-пропуск, які для потерпілого матеріальної цінності не представляють. Після того ОСОБА_6 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_21 матеріальну шкоду на суму 4495 грн.

Судом першої інстанції ОСОБА_6 визнаний винним:

- у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненого повторно, та його дії кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України (за епізодом викрадення майна (грабіж) потерпілого ТОВ «СВАНТОВІТ»);

- у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, та його дії кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України (за епізодами викрадення майна потерпілих ОСОБА_13 , ДП НВКГ «Зоря-Машпроект»);

- у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у сховище, та його дії кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України (за епізодами викрадення майна потерпілих ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 );

- у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, та його дії кваліфіковані за ч. 2 ст. 190 КК України (за епізодом заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство) потерпілого ОСОБА_20 );

- у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно, та його дії кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України (за епізодом відкритого викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством потерпілого ОСОБА_21 ).

Позиції учасників судового провадження.

Обвинувачений та його захисник просили апеляційну скаргу обвинуваченого задовольнити та заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора.

Прокурор просив апеляційну скаргу задовольнити та заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні вироку, і положення закону, яким він керувався.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали судового провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, суд дійшов таких висновків.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України за обставин, встановлених судом першої інстанції, підтверджуються доказами, дослідженими в судовому засіданні. Ці висновки не оспорюються прокурором та обвинуваченим, і кожен з апелянтів оспорює вирок лише в частині призначеного покарання.

Що стосується доводів прокурора про невідповідність призначеного ОСОБА_6 покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, то вони є слушними, а наведені обвинуваченим ОСОБА_6 доводи про можливість його виправлення без ізоляції від суспільства та можливості звільнення його від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з випробуванням, є необґрунтованими, з огляду на таке.

Призначаючи ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції послався на ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим злочинів, які відносяться до нетяжких (ч. 2 ст. 185 та ч. 2 ст. 190 КК України) та тяжких (ч. 3 ст. 185 та ч. 2 ст. 186 КК України) злочинів, а також на дані про особу обвинуваченого, який характеризується посередньо, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, перебуває на обліку у лікаря нарколога з діагнозом: «РПП внаслідок вживання опіоїдів, синдром залежності», є раніше неодноразово судимим за вчинення умисних корисливих злочинів проти власності.

Суд першої інстанції врахував як обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів.

Разом з тим, суд відхилив як пом`якшуючу обставину посилання сторони захисту на факт перебування на утриманні обвинуваченого матері, яка є особою похилого віку, з якою він проживає разом, через відсутність доказів щодо проживання обвинуваченого разом з матір`ю, її вік та той факт, що вона потребує сторонньої допомоги та утримання, а також, що обвинувачений дійсно надає будь-яку, зокрема матеріальну допомогу своїй матері.

Обставини, які обтяжують покарання судом не встановлені, оскільки суд відхилив вказану в обвинувальному акті обтяжуючу обставину, як рецидив злочинів, мотивуючи своє рішення тим, що рецидив є особливим видом повторності, а в даному випадку повторність є кваліфікуючою ознакою вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень, яка не може додатково враховуватись як обтяжуюча покарання, за даними кримінальними правопорушеннями, обставина.

З урахуванням обставин вчинених кримінальних правопорушень, вищевказаних даних про особу обвинуваченого, а також ураховуючи позицію державного обвинувача, який вважав, що обвинуваченому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі та застосувати принцип поглинення покарань за сукупністю кримінальних правопорушень, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в мінімальному розмірі, передбаченому санкцію ч. 2 ст. 186 КК України, яка є найбільш тяжким кримінальним правопорушенням із вчинених ОСОБА_6 .

З цими висновками в частині призначення покарання апеляційний суд не погоджується, з огляду на таке.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Вказані вимоги закону судом першої інстанції не дотримані.

При прийнятті рішення про призначення ОСОБА_6 покарання за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 та ч. 2 ст. 186 КК України, суд першої інстанції хоча і послався на вищевказані дані про особу обвинуваченого, однак ці дані фактично не врахував при призначенні ОСОБА_6 покарання.
Так, суд недостатньо вмотивував рішення про визнання обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого як щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів.

Визнання обставини такою, що пом`якшує покарання, має бути вмотивоване у вироку.

Суд погоджується з доводами прокурора, що у даному кримінальному провадженні хоча і визнано обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 його щире каяття у вчиненому злочині, проте не зазначено, в чому воно полягає.

Між тим, розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині. Також ця обставина може бути визнана такою, що пом`якшує покарання лише в тому разі, коли щире каяття було дієвим і включає в себе активні дії.

Суд першої інстанції, визнаючи обставиною, що пом`якшує покарання, щире каяття, не врахував, що ОСОБА_6 жодного жалю з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася, не висловив, належної критичної оцінки своєї протиправної поведінки та її осуду, не зробив.

Суд вказаним обставинам належної оцінки не надав. Окрім того, посилаючись у вироку на обставину, яка пом`якшує покарання активне сприяння ОСОБА_6 розкриттю злочинів, суд не зазначив, у чому саме полягала його активність та ініціативність у сприянні правоохоронним органам.

Активне сприяння розкриттю злочину як обставина, що пом`якшує покарання, означає добровільну допомогу слідству будь-яким чином: повідомлення правоохоронним органам або суду фактів у справі, надання доказів, інших відомостей про власну кримінальну діяльність чи діяльність інших осіб тощо.

На думку суду, визнання засудженим своєї вини та надання показань не підтверджує наявності такої обставини, що пом`якшує покарання, як активне сприяння розкриттю злочину, а тому ця обставина також безпідставно визнана судом першої інстанції як пом`якшуюча.

Окрім того, судом першої інстанції недостатньо враховано, що ОСОБА_11 неодноразово судимий (починаючи з 2010 року - 11 разів) за вчинення корисливих злочинів, за які він відбував покарання у місцях позбавлення волі.

Звільнившись з місць позбавлення волі 01.04.2020, обвинувачений вчинив злочин вже через 4 місяці - 08.10.2020, тобто належних висновків не зробив та вчинив низку корисливих тяжких та нетяжких злочинів.

Вищевказане, на думку суду, свідчить, що попри суттєві заходи впливу, які раніше вже застосовувалися до обвинуваченого з боку держави з метою не лише покарання, а й виправлення і запобігання вчиненню нових злочинів, ОСОБА_11 , маючи не зняту і не погашену в установленому законом порядку судимість, знову вчинив злочини проти власності. Матеріальну шкоду, спричинену потерпілим, не відшкодував, вибачення не попросив.

Також судом не прийнято до уваги і належним чином не оцінено той факт, що ОСОБА_11 ніде не працює, суспільно-корисною діяльністю не займається, натомість шляхом вчинення корисливих злочинів задовольняє свої матеріальні потреби. Це доводить, що вчинення злочинів є наслідком свідомо обраного ОСОБА_22 способу життя, який він змінювати не бажає, реального негативного ставлення до вчиненого не виявляє та в дійсності свою злочинну поведінку не засуджує.

З огляду на викладене, судом першої інстанції не дотримано вимог ст. 65 КК України, а призначене ОСОБА_6 покарання за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 та ч. 2 ст. 186 КК України, є таким, що за своїм розміром, з огляду на вищевказані дані про особу обвинуваченого, є явно несправедливим через м`якість. Тому вирок підлягає скасуванню з ухваленням нового вироку у зв`язку з необхідністю застосування більш суворого покарання (ст. 420 КПК України).

За такого, суд вважає неприйнятними доводи обвинуваченого ОСОБА_6 про можливість його звільнення від призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Суд дійшов висновку про неможливість виправлення засудженого без відбування покарання, а тому відсутні підстави для прийняття рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Призначаючи покарання ОСОБА_6 , суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, які відносяться до нетяжких (ч. 2 ст. 185 КК України) та тяжких (ч. 3 ст. 185 та ч. 2 ст. 186 КК України) злочинів, обставини вчинення злочинів, а саме спосіб їх вчинення (з проникненням у житло та інше приміщення), а також із застосуванням насильства, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий за злочини проти власності, нові умисні злочини проти власності вчинив через нетривалий час після звільнення з місць позбавлення волі за попереднім вироком, характеризується посередньо, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, перебуває на обліку у лікаря нарколога.

Обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого відсутні.

З огляду на наведене, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_6 покарання за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 та ч. 2 ст. 186 КК України, про яке просив прокурор, тобто у розмірі більшому, ніж визначив суд першої інстанції.

Це покарання, на переконання апеляційного суду, відповідатиме тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого, та буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 70 КК України, при призначенні покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, суд, призначивши покарання за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Призначаючи ОСОБА_6 покарання за сукупністю злочинів, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, суд першої інстанції обрав принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Однак, апеляційний суд вважає, що застосування принципу поглинення менш суворого покарання більш суворим при визначенні остаточного покарання обвинуваченому ОСОБА_6 за сукупністю злочинів є явно несправедливим, з огляду на дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, після відбування покарання належних висновків не зробив та через незначний проміжок часу, після звільнення з місць позбавлення волі, вчинив нові злочини (11 корисливих злочинів, з яких 8 - тяжких), які супроводжувались проникненням у житло та інше приміщення та застосування насильства до потерпілих.

З урахуванням зазначеного, апеляційний суд вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 70 КК України призначити ОСОБА_6 покарання за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань, як про це просив прокурор.

За такого, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а апеляційна скарга обвинуваченого залишенню без задоволення.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 414, 420, 424, 425, 532, 615 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу заступника керівника Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 30 червня 2022 року щодо ОСОБА_6 , - скасувати в частині призначеного покарання.

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 призначити покарання:

- за ч. 2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки;

- за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців;

- за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років.

Вважати ОСОБА_6 засудженим за ч. 2 ст. 190 КК України з призначенням покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань визначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років.

Строк відбування покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання, тобто з моменту затримання.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення, і може бути оскаржений в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3