справа № 208/216/23
№ провадження 1-кс/208/49/23
УХВАЛА

Іменем України

10 січня 2023 р. м. Кам`янське

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника користувача майна, адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кам`янське Дніпропетровської області клопотання дізнавача СД Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором Кам`янської окружної прокуратури, про арешт майна в межах кримінального провадження № 0000009 від 06.01.2023 року за ст. 290 КК України, -

встановив:

Дізнавач звернулась до суду із погодженим з прокурором клопотанням, просила накласти арешт на автомобіль OPEL OMEGA, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , а також свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 .

З матеріалів клопотання та досудового розслідування вбачається, що 05.01.2023 року за адресою: м. Кам`янське, вул. Звенигородська, буд. 19, під час огляду транспортного засобу OPEL OMEGA державний номерний знак НОМЕР_4 , було встановлено, що VIN-код має ознаки підроблення.

За даним фактом 06.01.2023 року внесені відомості в ЄРДР за

№ 0000009 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.290 КК України.

05.01.2023 року було опитано громадянина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , котрий пояснив, що даний автомобіль придбав на початку осені через сайт, купував у чоловіка на ім`я ОСОБА_7 за 36 000 гривень.

В ході перевірки було оглянуто автомобіль, оглядом виявлено нашарування на вказаному vin-коді, при перевірці реєстраційних документів було виявлено, що вказано vin-код НОМЕР_2 , а при перевірці кузова було виявлено та встановлено vin-код НОМЕР_5 .

05.01.2023 року в ході огляду місця події автомобіль OPEL OMEGA, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , яким керував гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,. було вилучено та поміщено на спеціальний майданчик для зберігання транспортних засобів Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області за адресою:м. Кам`янське вул. Медична 15, а також свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії про реєстрацію вказаного транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 03.02.2007, до СД Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області за адресою м. Кам`янське пр. Аношкіна 7/42.

Вилучений автомобіль «OPEL OMEGA», державний номерний знак

НОМЕР_1 , та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 має значення для встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення, а саме: для з`ясування істини у кримінальному провадженні, необхідно провести судово-криміналістичну експертизу ідентифікації номерів транспортного засобу та судово-криміналістичну експертизу дослідження документів, а також з метою збереження речового доказу, а саме автомобіля «OPEL OMEGA», державний номерний знак НОМЕР_1 , та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 03.02.2007.

Необхідність арешту майна зумовлюється тим, що не застосування цього заходу спричинить можливість подальшого відчуження, переховування, знищення та втрати майна, яке є предметом кримінального правопорушення та потребує більш детального дослідження.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання дізнавача з підстав, наведених у його мотивувальній частині, просив задовольнити.

Представник користувача майна, адвокат ОСОБА_4 частково заперечував проти задоволення клопотання, пояснивши суду, що автомобіль був придбаний в м.Кам`янське переселенцями з Херсонської області, без переоформлення. Наразі, це єдиний засіб пересування у родині, тому адвокат просить залишити право користування автомобілем. За першою вимогою автомобіль буде надано для проведення експертизи.

Слідчий суддя, вислухавши учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступного.

З положень ч. 1 ст. 170 КПК України слідує, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Частиною 2 статті 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Надані органом досудового розслідування докази, наявні в матеріалах клопотання, зокрема, протокол огляду місця події від 05.01.2023р., витяг з єдиного реєстру досудових розслідувань від 06.01.2023р., постанова про визнання речовими доказами, наразі утворюють достатню сукупність для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Наразі транспортний засіб має ознаки предмету злочину та слідчий суддя вважає доведеними заявлені слідчим ризики відчуження, переховування, знищення та перетворення предмету злочину.

Тимчасове обмеження майнових прав на предмет клопотання, з урахуванням вказаних ризиків наразі має легітимну мету збереження предмету злочину як речового доказу з метою встановлення фактичних обставин кримінального правопорушення та зібрання доказової бази стороною обвинувачення.

На підстав і вимог ч. 5 ст. 9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.

Так, у ст.1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції», заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року).

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n.50, Series A N 98).

Згідно з вимогами статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідно до ч.11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Прокурором в судовому засіданні доведено, що незастосування заборони відчужувати зазначене в клопотанні майно може ускладнити розслідування, але не доведено, що незастосування заборони володіння та користування зазначеним майном може призвести до пошкодження, псування, знищення або втрати майна.

Слідчий суддя вважає, що надані органом досудового розслідування докази утворюють достатню сукупність для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна з метою збереження речових доказів, унеможливлення їх приховання, пошкодження чи знищення, що може призвести до нівелювання доказової бази органу досудового розслідування та необхідним буде, враховуючи зміст клопотання та пояснення прокурора та представника користувача майна, застосувати арешт майна в частині заборони відчуження, що в достатній мірі забезпечить потреби кримінального провадження.

Керуючись ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

Клопотання дізнавача задовольнити частково.

Накласти арешт на автомобіль OPEL OMEGA, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , а також свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 ,в частині позбавлення права на відчуження.

В іншій частині клопотання дізнавача відмовити.

Роз`яснити учасникам кримінального провадження, що згідно ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Суддя ОСОБА_1