Справа № 357/7600/18 Головуючий в суді 1-ї інстанції - ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/3492/2022 Доповідач у суді 2-ї інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2022 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду

кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

суддів: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 липня 2022 року, яким:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Кам`янка, Березнівського району, Рівненської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, який працював дорожнім робітником у філії «Білоцерківське ДЕУ» ДП «Київське обласне дорожнє управління», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А :

Як встановлено судом першої інстанції, 12 грудня 2017 року приблизно о 17 години 30 хвилин ОСОБА_7 , рухаючись на 104 км автодороги «Київ-Одеса», у напрямку міста Одеса, в порушення вимог пункту 2.9 а) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року та введених в дію з 01 січня 2002 року (далі - Правила дорожнього руху), відповідно до якого «водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння», перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керував трактором «Білорус-920 КМ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в порушення вимог пункту 2.3 б) Правил дорожнього руху, відповідно до якого «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, не відволікатися від керування цим засобом у дорозі» та пункту 11.4 Правил дорожнього руху, відповідно до якого «на дорогах з двостороннім рухом, які мають щонайменше дві смуги для руху в одному напрямку, забороняється виїжджати на призначений для зустрічного руху бік дороги», не був уважним під час керування транспортним засобом, не стежив за дорожньою обстановкою, виїхав на призначену для зустрічного руху смугу дороги, в напрямку міста Київ, де, рухаючись у лівій смузі, проти руху зустрічного потоку транспортних засобів, допустив зіткнення із автомобілем «Кіа Ceed», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_8 , який рухався в напрямку міста Київ.

Унаслідок зіткнення транспортних засобів ОСОБА_8 отримав ушкодження головного мозку та його оболонок, печінки, селезінки, міжреберних м`язів зліва та реберної плеври зліва, нирок, правого наднирника; численні переломи ребер зліва та справа грудини, кісток черепа, обох стегнових кісток, лівої ліктьової кістки; кров у черевній порожнині, кров у лівій плевральній порожнині (до 1,5 літра); крововиливи в місцях ушкоджень, 15 м`яких тканинах тулуба та кінцівок, у передній межистінок, клітковині навколо обох нирок і наднирників; перелом лівого надколінника; рана на голові, лівому колінному суглобі; синці та садна на тулубі та кінцівках; рани на обох кистях. Смерть ОСОБА_8 настала від численних переломів внутрішніх органів та кісток скелету з крововтратою, і мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, по критерію - як небезпечні для життя.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_8 від отриманих тілесних ушкоджень помер на місці події.

Грубе порушення водієм ОСОБА_7 вимог пунктів 2.9 а); 2.3 б); 11.4 Правил дорожнього руху перебувають у прямому причинному зв`язку із вказаною дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками у вигляді смерті потерпілого ОСОБА_8 .

Вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 липня 2022 року ОСОБА_7 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на чотири роки з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили не обирався.

На підставі ст. ст. 122-124 КПК України стягнуто з ОСОБА_7 на користь Держави витрати на проведення судових експертиз на загальну суму 5 720 гривень 00 копійок.

У задоволенні цивільного позову ОСОБА_9 до філії «Білоцерківське ДЕУ ДП «Київське обласне дорожнє управління» та ОСОБА_7 , а також третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог - Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням - відмовлено.

У задоволенні цивільного позову ОСОБА_10 до ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням - відмовлено.

Вирішено питання речових доказів.

Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінитивирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 липня 2022 року та призначити йому покарання із застосуванням вимог ст. ст. 75, 76 КК України.

В обґрунтування апеляційної скарги обвинуваченийОСОБА_7 зазначає, що вирок суду є занадто суворим та таким, що не відповідає принципам достатності покарання для виправлення винного.

Звертає увагу, що за час проведення досудового слідства вже багаторазово пожалкував про скоєне кримінальне правопорушення, навчений та покараний наріканням оточуючих людей. У скоєному щиросердно розкаявся, що підтверджується послідовною поведінкою, а саме - визнанням вини та наданням визнавальних показань протягом всього досудового слідства та в суді, що безпідставно не визнано як пом'якшуюча відповідальність та покарання обставина.

Щодо характеризуючих даних вказує, що він раніше не судимий, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, на час прийняття рішення не працевлаштований, однак на час вчинення кримінального правопорушення з 09 червня 2016 року займав посаду машиніста навантажувача ТО-18 дочірнього підприємства «Київське обласне дорожнє управління» філія «Білоцерківське дорожньо-експлуатаційне управління», а також має постійне місце проживання, яке співпадає з місцем реєстрації, де він характеризувався позитивно.

Наголошує, що обставини вчинення злочину свідчать про випадковість та необережність та відсутність заздалегідь обміркованого наміру та умислу.

Зауважує, що призначаючи покарання у вигляді позбавлення волі суд першої інстанції не дотримався норм матеріального права та не врахував, що він раніше не притягався до кримінальної відповідальності та у нього відсутні будь які попередні адміністративні правопорушення.

З урахуванням усіх вищевказаних характеристик та обставин провадження, а також того, що його дії під час вчинення злочину носили спонтанний характер, в чому він щиро розкаюється, обвинувачений вважає, що суд першої інстанції мав можливість та законні підстави призначити менш суворе покарання в межах санкції статті чи призначити більш м`яке покарання, не пов`язане з позбавленням волі, із застосуванням вимог застосуванням ст. 75, 76 КК України.

Заслухавши доповідь судді,

пояснення прокурора ОСОБА_6 , який вважав вирок суду першої інстанції законним і обґрунтованим та заперечував проти задоволення апеляційної скарги,

перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України, апеляційний суд переглядає судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги. У зв`язку з цим, апеляційний суд не наводить доводів на підтвердження тих висновків суду першої інстанції, які не оскаржено в апеляційній скарзі.

Висновки суду першої інстанції про фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, правильність кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 с. 286 КК України та доведеність його вини в апеляційному порядку не оспорюються, у зв`язку з чим судом апеляційної інстанції вони не переглядаються.

Учасники кримінального провадження про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлялися належним чином, однак, до суду апеляційної інстанції не з`явилися, клопотання про відкладення не подавали, у зв`язку з чим, враховуючи дотримання вимог КПК України щодо їх повідомлення, колегія суддів приходить до висновку про можливість проведення судового засідання за їх відсутності.

Крім того, згідно з ч. 4 ст. 401 КПК України, обвинувачений підлягає обов`язковому виклику в судове засідання для участі в апеляційному розгляді, якщо в апеляційній скарзі порушується питання про погіршення його становища або якщо суд визнає обов`язковою його участь.

Враховуючи, що обвинувачений повідомлявся про апеляційний розгляд у встановленому КПК порядку та апеляційна скарга на вирок суду першої інстанції подана самим ОСОБА_7 і в ній йде мова про покращення його становище, колегія суддів приходить до висновку, що не явка обвинуваченого не є перешкодою для апеляційного розгляду.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги, що стосуються суворості призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що ч. 1 ст. 65 КК України передбачено, що суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Колегією суддів встановлено, що при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання судом належним чином виконані вимоги ст. ст. 50, 65 КК України та враховані характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно ст. 12 КК України є тяжким злочином; дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, на час прийняття рішення не працевлаштований, однак на час вчинення кримінального правопорушення з 09 червня 2016 року займав посаду машиніста навантажувача ТО-18 дочірнього підприємства «Київське обласне дорожнє управління» філія «Білоцерківське дорожньо-експлуатаційне управління», має постійне місце проживання, яке співпадає з місцем його реєстрації, де обвинувачений характеризується позитивно. Судом також було враховано наявність міцних соціальних зв`язків обвинуваченого, відсутність будь-яких попередніх адміністративних правопорушень, пов`язаних з порушенням ПДР, відсутність обставин, які пом`якушють покарання та наявність обставини, яка обтяжує покарання - вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

З урахуванням всього вказаного, суд першої інстанції прийшов до висновку, що достатнім для виправлення та попередження обвинуваченим вчинення нових кримінальних правопорушень буде призначити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки із призначенням додаткового покарання - з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

Колегія суддів погоджується з обраною судом першої інстанції видом і мірою покарання та вважає, що покарання у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки відповідає тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_7 кримінального правопорушення та даним про його особу, а також відповідає критерію справедливого покарання, вимогам ст. ст. 50, 65 КК України.

Апеляційний суд не погоджується з доводами обвинуваченого про неврахування судом першої інстанції при призначенні покарання таких обставин, як визнання ним вини, щиросердне розкаяння та активне сприяння слідству у розкритті злочину, вважає правильними висновки суду першої інстанції про відсутність пом`якшуючих покарання обставин, оскільки матеріалами провадження не підтверджується наявність обставин, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України.

Позицію обвинуваченого про необхідність звільнення його від відбування покарання з випробуванням, у зв`язку з його позитивними характеризуючими даними та наявністю пом`якшуючих покарання обставин, колегія суддів оцінює критично.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

На думку суду апеляційної інстанції, фактичні обставини вчинення обвинуваченим ОСОБА_7 кримінального правопорушення, дані про особу винного, відсутність обставин, що пом`якшують покарання та наявність обставини, яка обтяжує покарання у сукупності не дають підстав для висновку про можливість його виправлення без реального відбування призначеного покарання.

З врахуванням наведеного, колегія суддів вважає покарання, призначене обвинуваченому судом першої інстанції, таким, що відповідає принципу індивідуалізації, пропорційності і справедливості, а також особі винного, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а підстав для звільнення його від відбування покарання з випробуванням не вбачається, у зв`язку із чим у задоволенні апеляційної скарги належить відмовити.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 липня 2022 року щодо ОСОБА_7 - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим в той самий строк з моменту отримання судового рішення.

Проголошення повного тексту ухвали відбудеться о 12 год. 00 хв. 14 листопада 2022 року.

Судді ____________________ ___________________ _____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4