Провадження № 1-кс/686/9373/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2022 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника заявника ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хмельницькому клопотання ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000009,

встановив:

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді в інтересах ОСОБА_5 з клопотанням, в якому просив скасувати арешт, який був накладений ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 06.09.2022 року у кримінальному провадженні № 0000009 на автомобіль «Audi Q7», д.н.з. НОМЕР_1 .

В обґрунтування поданого клопотання зазначив, що ОСОБА_5 , який є власником автомобіля «Audi Q7», д.н.з. НОМЕР_1 , не є підозрюваним у вказаному кримінальному провадженні. Іншим особам повідомлено про підозру у вчиненні чотирьох епізодів шахрайства на загальну суму 59440 грн., причому всі епізоди шахрайств мали місце в період часу з 04.12.2021 по 08.12.2021, тоді як ОСОБА_5 придбав автомобіль 25.06.2021. Тому автомобіль не може бути речовим доказом у даному кримінальному провадженні, адже не відповідає критеріям речового доказу, визначеним ст. 98 КПК України.

У клопотанні прокурора про арешт майна не вказано, що стосовно власника автомобіля - ОСОБА_5 здійснюється кримінальне провадження, а належний йому автомобіль є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберіг на собі його сліди та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у тому числі є предметом, який був об`єктом кримінально-протиправних дій, грошима, цінностями чи іншими речами, набутими кримінально протиправним шляхом, або отриманий ОСОБА_5 внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Уважає, що ухвалюючи 06.09.2022 рішення суддя не навів встановлених судом обставин та мотивів, з яких виходив, ухвалюючи рішення про накладення арешту на майно.

Заявник в судовому засіданні вимоги клопотання підтримав та просив скасувати арешт.

Слідчий в судовому засіданні заперечив проти заявленого клопотання. Пояснив, що окрім пред`явленої ОСОБА_6 підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень у складі організованої групи, слідством розслідують епізоди заволодіння грошовими коштами ОСОБА_6 , які мали місце ще у травні 2021, зокрема потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Окрім того, у провадженні інших органів досудового розслідування перебувають матеріали за фактом шахрайського заволодіння ОСОБА_6 майном інших осіб та на сьогодні вирішується питання про об`єднання вказаних епізодів у одне кримінальне провадження із подальшим визначенням підслідності за СУ ГУНП у Хмельницькій області.

Заслухавши думку учасників судового засідання, дослідивши матеріали клопотання, приходжу до висновку, що воно не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Ч.1 ст. 131 КПК України передбачено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.

Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Частиною 2 цієї статті визначено, що арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

СУ ГУНП в Хмельницькій області, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000009 від 23.01.2021 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1,2,3,4 ст. 190 КК України.

01 вересня 2022 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Із змісту пред`явленої ОСОБА_6 підозри слідує, що досудовим розслідування встановлено, що ОСОБА_6 , діючи у складі організованої групи, у період з 04.12.2021 по 08.12.2021, вчинив ряд незаконних заволодінь чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайств), спричинивши майнової шкоди потерпілим на загальну суму 59 440 грн.

Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 06.09.2022 було накладено арешт з тимчасовим позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування на автомобіль «Audi Q7», д.н.з. НОМЕР_1 .

Накладаючи арешт, слідчий суддя зазначив дві підстави, мотивувавши своє рішення: збереження транспортного засобу як речового доказу, оскільки є обґрунтовані підстави вважати, що автомобіль був придбаний на грошові кошти, здобуті внаслідок вчинення кримінального правопорушення та забезпечення можливої спеціальної конфіскації майна.

Постановою слідчого СУ ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_9 від 01.09.2022 року автомобіль «Audi Q7», д.н.з. НОМЕР_1 , визнано речовим доказом.

З урахуванням досліджених матеріалів кримінального провадження, станом на момент розгляду клопотання дійти висновку, що вилучений автомобіль, який належить ОСОБА_5 (сину підозрюваного) не є майном, у яке було перетворено грошові кошти, які ймовірно здобуті ОСОБА_6 злочинним шляхом, неможливо.

Так, дійсно ОСОБА_6 повідомлено про підозру за фактом незаконних заволодінь чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, які мали місце у період з 04.12.2021 по 08.12.2021, однак органом досудового розслідування встановлюються також обставини ймовірного заволодіння ОСОБА_6 майном інших осіб, зокрема ОСОБА_7 , яке мало місце 31.05.2022 та ОСОБА_8 , яке відбувалося 28.05.2021, провадження за якими на сьогодні об`єднані із кримінальним провадженням № 0000009.

Окрім того, досліджені матеріали досудового розслідування, в тому числі і зміст протоколу огляду від 28.12.2021, указують на те, що органом досудового розслідування розглядається версія щодо ймовірної участі ОСОБА_5 у злочинній діяльності, що потребує додаткового розслідування, про що також повідомив у судовому засіданні слідчий.

Відповідно до ч. 1 ст. 96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно:

1) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) були предметом кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави;

4) були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

У разі якщо гроші, цінності та інше майно, зазначені у частині першій цієї статті, були повністю або частково перетворені в інше майно, спеціальній конфіскації підлягає повністю або частково перетворене майно.

Ч. 4 ст. 96-2 КК України передбачено, що гроші, цінності, в тому числі кошти, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, інше майно, зазначені в цій статті, підлягають спеціальній конфіскації у третьої особи, якщо вона набула таке майно від підозрюваного, обвинуваченого, особи, яка переслідується за вчинення суспільно небезпечного діяння у віці, з якого не настає кримінальна відповідальність, або в стані неосудності, чи іншої особи безоплатно, за ринкову ціну або за ціну вищу чи нижчу ринкової вартості, і знала або повинна була і могла знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пунктах 1-4 частини першої цієї статті. Вищезазначені відомості щодо третьої особи повинні бути встановлені в судовому порядку на підставі достатності доказів. Спеціальна конфіскація не може бути застосована до майна, яке перебуває у власності добросовісного набувача.

Із ухвали слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 06.09.2022 слідує, що у ході вирішення питання про накладення арешту, стояло питання про спеціальну конфіскацію майна, яке одержано внаслідок вчинення злочину та/або є доходами від такого майна.

При розгляді клопотання про скасування арешту майна, будь-яких доказів на підтвердження факту того, що ОСОБА_5 є добросовісним набувачем майна, надано не було.

Тоді як надані слідчим матеріали свідчать про ймовірну обізнаність ОСОБА_5 про причетність ОСОБА_6 (його батька) до незаконного заволодіння ним чужим майном шляхом обману або зловживання довірою та достатність підстав вважати, що автомобіль може бути майном, у яке було перетворено грошові кошти, які ймовірно здобуті ОСОБА_6 злочинним шляхом, що обґрунтовує відповідність транспортного засобу критеріям речового доказу, а тому вказані обставини потребують з`ясуванню у ході досудового розслідування та, відповідно до змісту ч. 4 ст. 96-2 КК України, мають бути предметом подальшого розгляду кримінального провадження у судовому порядку на підставі відповідних доказів.

Заперечення представника власника майна щодо того, що потерпілі вказують на заволодіння їх грошовими коштами у сумі 8200 грн. та 1500 грн., що очевидно не відповідає вартості арештованого автомобіля, слідча суддя відхиляє, оскільки за змістом ч. 2 ст. 96-2 КК України у разі якщо гроші, цінності та інше майно, зазначені у частині першій цієї статті, були повністю або частково перетворені в інше майно, спеціальній конфіскації підлягає повністю або частково перетворене майно, а тому саме суд при вирішенні питання про долю речового доказу уповноважений приймати рішення про спеціальну конфіскацію, у тому числі і щодо частки майна.

Разом з тим, слідча суддя відхиляє аргумент слідчого у тій частині, що у провадженні інших органів досудового розслідування перебувають матеріали за фактом шахрайського заволодіння ОСОБА_6 майном інших осіб та на сьогодні вирішується питання про об`єднання вказаних епізодів у одне кримінальне провадження із подальшим визначенням підслідності за СУ ГУНП у Хмельницькій області, оскільки за змістом ч. 1 ст. 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження, а не інших кримінальних проваджень.

За вказаних обставин тимчасове втручання в право власності, яке прямо передбаченого КПК України, не суперечить змісту ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки переслідує легітимну мету в суспільних інтересах розгляду кримінального провадження.
У зв`язку із викладеним, слідчий суддя приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання.
Керуючись ст.174 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

У задоволенні клопотання ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000009 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя