Справа № 539/2348/22
Провадження № 1-кп/539/56/2023
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.03.2023 м.Лубни

Лубенський міськрайонний суд Полтавської області, в складі:

головуючого, судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5

захисника обвинуваченої ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6

потерпілого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Лубенського міськрайонного суду Полтавської області кримінальне провадження № 0000403 від 04.07.2022 по обвинуваченню :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Мацківці Лубенського району Полтавської області, громадянки України, українки, з середньо-спеціальною освітою, не заміжньої, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працюючої, не судимої, РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ;

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки м. Лубни Полтавської області, громадянки України, українки, з базовою середньою освітою, не заміжньої, має на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , не працюючої, є особою з інвалідністю ІІІ групи, не судимої, РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ;

кожної, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» згідно Указу Президента України «Про ведення воєнного стану в Україні» № 64/2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб; відповідно до Указу Президента України від 14 березня 2022 року № 133/2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб; відповідно до Указу Президента України від 18 квітня 2022 року № 259/2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб; відповідно до Указу Президента України від 17 травня 2022 року № 341/2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб, тобто до 05год. 30 хв. 23 серпня 2022 року.

02.07 2022 року, приблизно о 21 годині, в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 знаходячись з дозволу власника в будинку ОСОБА_7 в АДРЕСА_1 , діючи спільно, за попередньою змовою, реалізуючи злочинний умисел, шляхом вільного доступу, таємно викрали належні ОСОБА_7 грошові кошти у розмірі 2500 гривень та мобільний телефон марки «ZTE Blade L 210», вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № Се-19/117-22/8790-ТВ від 08.07.2022 1834,67 грн., а всього на загальну суму -4334,67 грн.

Таким чиним, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вчинили кримінальне правопорушення - злочин, передбачений ч.4 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжку) за попередньою змовою групою осіб, вчинену в умовах воєнного стану.

Прокурор просив суд визнати ОСОБА_4 та ОСОБА_5 винними у вчиненні злочину, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України, та призначити покарання: ОСОБА_4 у виді 5 років позбавлення волі, ОСОБА_5 у виді 5 років позбавлення волі, застосувати до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вимоги статті 75 КК України і звільнити їх від відбування покарання з випробуванням, на мінімальний строк визначений судом з покладенням обов`язків, передбачених статтею 76 КК України. На підставі ч. 2 ст.20, п. 1 ч. 1 ст.94 КК України застосувати щодо ОСОБА_5 примусовий захід медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. Запобіжний захід обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили не обирати. Стягнути в рівних частинах з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь держави судові витрати за проведення судових експертиз. Долю речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину за ч.4 ст.185 КК України визнала, підтвердила обставини встановлені під час досудового розслідування. Пояснила, що 02.07 2022 року, у вечірній час вона зі своїм співмешканцем ОСОБА_10 та ОСОБА_5 прийшли в гості до ОСОБА_7 АДРЕСА_1 . Після вживання спиртних напоїв ОСОБА_7 та його співмешканка ОСОБА_11 заснули, а вона з ОСОБА_5 вирішили вчинити крадіжку у потерпілого, вона у ОСОБА_7 викрала гроші 2500 грн., а ОСОБА_5 - мобільний телефон, після цього пішли додому. В скоєному розкаюється.

Обвинувачена ОСОБА_5 свою вину за ч.4 ст.185 КК України визнала, підтвердила обставини встановлені під час досудового розслідування. Пояснила, що 02.07.2022 року разом з ОСОБА_4 знаходилась у ОСОБА_7 в його будинку в с. Мацківці, адреси не знає, після того як потерпілий та його співмешканка ОСОБА_11 заснули, вони з ОСОБА_4 вирішили скоїти крадіжку, та вона викрала телефон потерпілого, який стояв у кімнаті на зарядці, а ОСОБА_4 гроші , які були в кімнаті потерпілого.В скоєному розкаюється.

Окрім визнавальних показань обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про вчинення ними злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, котрі відповідають обставинам кримінального провадження їх винуватість у вчиненні даного злочину повністю підтверджуються наступними дослідженими та перевіреними письмовими доказами.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 показав суду, що 02.07.2022 р. до нього в гості в АДРЕСА_1 прийшли ОСОБА_4 та ОСОБА_12 , вони разом вживали спиртне, після чого він заснув. А вранці виявив крадіжку грошей 2500 грн. та мобільного телефону. Шкода завдана правопорушенням, відшкодована повністю шляхом повернення викраденого майна, претензій до обвинувачених не має, він їх пробачив і просить суворо не карати.

Протоколом прийняття заяви потерпілого ОСОБА_7 про вчинене кримінальне правопорушення від 04.07.2022 року ( а.с. 55-57)

Протоколом огляду місця події та фототаблицею до нього від 04.07.2022 р., з якого встановлено, що під час даної слідчої дії потерпілий ОСОБА_7 вказав, що з місця його проживання за адресою: АДРЕСА_1 були викрадені грошові кошти у розмірі 2500 гривень та мобільний телефон марки «ZTE Blade L 210», ( а.с. 58-67)

Заявою ОСОБА_5 від 04.07.2022 про добровільну видачу мобільного телефону марки «ZTE Blade L 210», який нею було викрадено у потерпілого ОСОБА_7 02.07.2022 року (а.с.71)

Протоколом огляду телефону марки «ZTE Blade L 210», від 04.07.2022 р. (а.с.72-74)

Заявою обвинуваченої ОСОБА_4 від 04.07.2022 року про добровільну видачу грошових коштів в сумі 2500 грн., а саме п`яти купюр номіналом 500 грн., які нею були викрадені у потерпілого ОСОБА_7 02.07.2022 року (а.с. 75)

Протоколом огляду грошових коштів від 04.07.2022 року (а.с.76-78)

Висновком судово-товарознавчої експертизи № Се-19/117-22/8790-ТВ від 08.07.2022 з ілюстративною таблицею до нього, відповідно до якої, встановлено вартість мобільного телефону марки «ZTE Blade L 210», станом на 02.07.2022 року - 1834,67 грн. (а.с.82-88)

Висновком судово-трасологічної експертизи № СЕ-19/117-22/8784-Д від 11.07.2022 року, якою встановлено наявність слідів папілярних узорів пальців та рук обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на місці вчинення кримінального правопорушення (а.с.94-114)

Протоколом проведення слідчого експерименту від 14.07.2022 року за участю обвинуваченої ОСОБА_4 в ході якого остання на місці розказала та показала яким чином вона вчинила крадіжку грошових коштів з під матрацу на ліжку спальної кімнати потерпілого ОСОБА_7 (а.с.115-120)

Постановою про визнання речовими доказами від 06.07.2022 року, якою речовими доказами в кримінальному провадженні № 0000403 визнано грошові кошти у розмірі 2500 гривень та мобільний телефон марки «ZTE Blade L 210» (а.с.121-122)

Оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття процесуального рішення у даному кримінальному провадженні, суд приходить до висновку, що вина обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у таємному викраденні чужого майна (крадіжці) за попередньою змовою групою осіб, вчинену в умовах воєнного стану є доведеною та кваліфікує їх дії за ч. 4 ст. 185 КК України.

Обставинами, що помякшують покарання обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, котрі обтяжують покарання обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 судом не встановлено.

Обираючи покарання обвинуваченим суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який є тяжким злочином, особу ОСОБА_4 , яка не заміжня, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працює, не судима, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, а також сукупність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин та особу ОСОБА_5 , яка не заміжня, має на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є особою з інвалідністю ІІІ групи, не працює, не судима, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря наркогола не перебуває, однак перебуває на обліку у лікаря психіатра з діагнозом «Помірна розумова відсталість», а також сукупність помякшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин.

Згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 255 від 08.08.2022 року ОСОБА_13 в період часу, до якого відноситься інкриміноване їй протиправне діяння, будь-яким хронічним психічним захворюванням не страждала, не виявляє ознак тимчасового розладу психічної діяльності чи іншого хворобливого стану психіки, а виявляє ознаки вродженого недоумства рівня легкої розумової відсталості. Через наявний у ОСОБА_5 вищезазначений психічний розлад вона не була здатна повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними в період часу, до якого відноситься інкриміноване їй протиправне діяння, під дію ч.2, ч.3 ст.19 КК України не підпадає, а підпадає під дію ст.20 КК України, може постати перед слідством та судом. На даний час ОСОБА_5 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Враховуючи те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженних, а також запобігання вчинення нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, з урахуванням вищенаведених обставин, а також, що обвинувачена ОСОБА_5 є обмежено осудною, суд прийшов до висновку про призначення покарання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у виді позбавлення волі і вважає за можливе прийняти рішення про їх звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Таке покарання відповідатиме принципам законності, справедливості, індивідуалізації покарання та вимогам ст.ст. 50, 65 КК України.

Відповідно до cт. 20 КК України підлягає кримінальній відповідальності особа, визнана судом обмежено осудною, тобто така, яка під час вчинення кримінального правопорушення, через наявний у неї психічний розлад, не була здатна повною мірою усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та (або) керувати ними; визнання особи обмежено осудною враховується судом при призначенні покарання і може бути підставою для застосування примусових заходів медичного характеру.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 03.06.2005 року № 7 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» неосудність та обмежена осудність є юридичними категоріями, а тому визнання особи неосудною (ч. 2 ст. 19 КК України) чи обмежено осудною (ч. 1 ст. 20 КК України) належить виключно до компетенції суду.

Разом з тим, слід враховувати, що примусові заходи медичного характеру мають застосовуватися лише за наявності у справі обґрунтованого висновку експертів-психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має інший психічний розлад, які зумовлюють її неосудність або обмежену осудність і викликають потребу в застосуванні щодо неї таких заходів.

При цьому, зазначені заходи, перелік яких визначений ст.94 КК України, можуть застосовуватися до осіб, які вчинили суспільно небезпечні діяння у стані неосудності (обмеженої осудності) або вчинили злочини в стані осудності чи обмеженої осудності, але до постановлення вироку або під час відбування покарання захворіли на психічну хворобу, що позбавляє їх можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) чи керувати ними.

Зі змісту висновку судово-психіатричної експертизи № 255 від 08.08.2022 року ОСОБА_13 в період часу, до якого відноситься інкриміноване їй протиправне діяння, будь-яким хронічним психічним захворюванням не страждала, не виявляє ознак тимчасового розладу психічної діяльності чи іншого хворобливого стану психіки, а виявляє ознаки вродженого недоумства рівня легкої розумової відсталості. Через наявний у ОСОБА_5 вищезазначений психічний розлад вона не була здатна повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними в період часу, до якого відноситься інкриміноване їй протиправне діяння, під дію ч.2, ч.3 ст.19 КК України не підпадає, а підпадає під дію ст.20 КК України, може постати перед слідством та судом. На даний час ОСОБА_5 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку (а.с. 141-150)

Згідно з рекомендацій постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 3 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», надання в примусовому порядку амбулаторної психіатричної допомоги застосовується щодо осіб, які мають психічні розлади, наявність яких сама і є критерієм обмеженої осудності (ч. 1 ст. 20, ч. 2 ст. 94 КК України). Своєрідність зазначеної психіатричної допомоги полягає в тому, що вона надається обмежено осудним у примусовому порядку одночасно з відбуванням покарання, призначеного за вироком суду.

Відповідно до пункту 8 зазначеної постанови Пленуму Верховного Суду, така допомога може надаватися таким особам незалежно від виду призначеного їм покарання, якщо воно пов`язане з позбавленням волі, та здійснення зазначеного примусового заходу медичного характеру покладається на медичну службу кримінально-виконавчих установ, а якщо не пов`язане - на психіатричні заклади охорони здоров`я за місцем проживання засуджених.

На підставі вищевказаного висновку судово-психіатричної експертизи № 255 від 08.08.2022 року, суд прийшов до висновку, що обвинувачена ОСОБА_5 є обмежено осудною, оскільки на час вчинення злочину через наявний у неї психічний розлад не була здатною повною мірою усвідомолювати свої дії та керувати ними та потребує застосування до неї примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Вказане кореспондується з вимогами ч. 2 ст. 504 КПК України, згідно з якої досудове розслідування щодо осіб, які підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення у стані обмеженої осудності, здійснюється слідчим згідно із загальними правилами, передбаченими цим Кодексом. Суд, ухвалюючи вирок, може врахувати стан обмеженої осудності як підставу для застосування примусових заходів медичного характеру.

Приймаючи до уваги наведені обставини, суд прийшов до висновку, що відносно ОСОБА_5 слід застосувати примусовий захід медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку за місцем її проживання.

Також суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в рівних частинах витрати на залучення експертів в розмірі 2265 грн. 36 коп.

Запобіжний захід обвинуваченим ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили не обирати.

Долю речових доказів вирішити згідно ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст.100, 122, 124, 129, 174, 373-376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 визнати винними у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України, та призначити покарання:

ОСОБА_4 у виді 5 (п`яти ) років позбавлення волі,

ОСОБА_5 у виді 5 (п`яти ) років позбавлення волі,

Застосувати до ОСОБА_4 вимоги статті 75 КК України і звільнити її від відбування покарання з випробуванням, визначивши іспитовий строк 1 (один) рік.

Застосувати до ОСОБА_5 вимоги статті 75 КК України і звільнити її від відбування покарання з випробуванням, визначивши іспитовий строк 1 (один) рік.

На підставі статті 76 КК України покласти на засуджених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На підставі ч. 2 ст.20, п. 1 ч. 1 ст.94 КК України застосувати щодо ОСОБА_5 примусовий захід медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Запобіжний захід обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили не обирати.

Стягнути в рівних частинах з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь держави судові витрати за проведення судової експертизи в розмірі 1132, 68 грн. (одну тисячу сто тридцять дві грн. 68 коп.) з кожної

Речові докази:

- грошові кошти в розмірі 2500 грн. та мобільний телефон марки «ZTE Blade L 210», передані на зберігання потерпілому ОСОБА_7 , після набрання вироком законної сили залишити потерпілому ОСОБА_7 .

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду, протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим, прокурору та потерпілому.

Головуючий суддя ОСОБА_1