Роздільнянський районний суд Одеської області
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/202/23

Номер провадження: 1-кс/511/242/23

17.02.2023 року слідчий суддя Роздільнянського районного суду Одеської областіОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Роздільна Одеської області, клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, -

ВСТАНОВИВ:

15 лютого 2023 року на адресу Роздільнянського районного суду Одеської області надійшло вищевказане клопотання, згідно якого ОСОБА_3 просить скасувати арешт на мобільний телефон марки «Iphone 12 Pro Max», синього кольору, (IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 ) зі стартовим пакетом мобільного оператора «ВФ Україна» ( НОМЕР_3 ), б/в, який належить та яким користується ОСОБА_4 , мешканець АДРЕСА_1 , який 19 січня 2023 року був накладений слідчим суддею Роздільнянського районного суду Одеської області.

Позиція учасників.

Заявник ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відповідно до змісту клопотання, просив розглянути справу без його участі

Слідчий відділення №1 СВ Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомляв ся належним чином, заяв , клопотань заперечень не надав.

Прокурор Роздільнянської окружної прокуратури Одеської області у судове засідання не з`явився про час та міце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Висновки слідчого судді за результатами розгляду клопотання.

Слідчим відділом Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування по матеріалам кримінального провадження № 0000044 від 17.01.2023 року за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України, про накладення арешту на тимчасово вилучене майно.

19 січня 2023 року Роздільнянським районним судом Одеської області за результатами розгляду клопотання слідчого СВ Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області було постановлено ухвалу, відповідно до якої накладено арешт на мобільний телефон марки «Iphone 12 Pro Max», синього кольору, (IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 ) зі стартовим пакетом мобільного оператора «ВФ Україна» ( НОМЕР_3 ), б/в, який належить та яким користується ОСОБА_4 , мешканець АДРЕСА_1 .

Вказана ухвала суду від 19.01.2023 року , відповідно до відомостей з автоматизованої системи документообігу суду, набрала законної сили 25 січня 2023 року.

На запит суду матеріали кримінального провадження № 0000044 від 17.01.2023 року за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України, були направленні до суду та дослідженні слідчим суддею.

Клопотання ОСОБА_3 фактично не містить жодного доводу, внаслідок чого на його думку , відпала потреба в подальшому накладеня арешту на майно.

Положення частини першої статті 174 КПК України визначають, що арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до частини 1 статті 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Пункт сьомий частини другої статті 131 КПК України визначає, що заходами забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 01 лютого 2021 року (справа № 127/21463/19) зазначив, що у разі, якщо арешт на майно накладено у порядку, передбаченому КПК України, особа, яка вважає, що такими діями порушено її право власності, навіть за умови, що вона не є учасником кримінального провадження, має право оскаржити такі дії та звернутися до суду про скасування арешту лише у порядку кримінального судочинства.

Відповідно до положень статті першої Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Обтяження відповідного майна арештом становить втручання держави у право на мирне володіння майном у значенні другого речення першого пункту статті 1 Першого протоколу. Таке втручання має відбуватись із чітким, послідовним дотриманням вимог національного закону та забезпеченням гарантій захисту основоположних прав особи, має бути законним та пропорційним.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним, п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом ведення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр» проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 року по справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

При дослідженні матеріалів кримінального провадження, встановлено, що арешт на майно накладений у відповідності до норм діючого кримінально процесуального законодавства України, тобто дане позбавлення права відбулось на умовах, передбачених законом, що узгоджується з практикою Європейського Суду з прав людини та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Окрім того, слідчий суддя зазначає, що згідно пункту першого частини 2 статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до частини третьої статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

На підставі встановлених обставин, слідчий суддя прийшов до висновку, що ОСОБА_3 ,не доведено, що наразі в подальшому накладенні арешту на вищевказане майно відпала потреба.

Керуючись статтями 98, 131, 132, 167, 174, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 19 січня 2023 року у кримінальному провадженні № 0000044 від 17.01.2023 року за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України, на мобільний телефон марки «Iphone 12 Pro Max», синього кольору, (IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 ) зі стартовим пакетом мобільного оператора «ВФ Україна» ( НОМЕР_3 ), б/в, який належить та яким користується ОСОБА_4 , мешканець АДРЕСА_1 , - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1