ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 листопада 2022 року

м. Київ

справа № 735/551/21

провадження № 51-5471км21

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального

суду у складі:

головуючого ОСОБА_2,

суддів ОСОБА_3, ОСОБА_4,

за участю:

секретаря судового

засідання ОСОБА_5,

прокурора ОСОБА_6,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора на ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 11 жовтня 2021 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000151, за обвинуваченням

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 ), раніше судимого за вироком Коропського районного суду Чернінівської області від 28 грудня 2020 року за ч. 2 ст. 197-1, ст. 69 КК до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК.

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

За вироком Коропського районного суду Чернігівської області від 2 вересня 2021 року ОСОБА_1 засуджено за ч. 1 ст. 309 КК до покарання у виді арешту на строк 1 місяць.

Згідно з вироком суду в жовтні 2020 року ОСОБА_1 , на своєму подвір`ї ( АДРЕСА_1 ) знайшов стебло дикоростучої коноплі, обірвав з неї декілька гілочок, які подрібнив, загорнув у папір і переніс до житлового будинку, де незаконно зберігав без мети збуту для власного вживання.

7 червня 2021 року в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_1 було виявлено та вилучено паперовий згорток з речовиною рослинного походження, яка згідно з висновком експерта є особливо небезпечним наркотичним засобом - канабісом, масою в перерахунку на суху речовину 6, 538 г.

Суддя Чернігівського апеляційного суду відмовив у відкритті провадження за апеляційною скаргою прокурора на вищевказаний вирок місцевого суду на підставі ч. 2 ст. 394, ч. 4 ст. 399 КПК.

Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у цьому суді. Зазначає, що суд безпідставно відмовив у відкритті провадження за його апеляційною скаргою, оскільки в ній прокурор порушував питання про зміну вироку з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме оскаржував правову кваліфікацію дій засудженого, що не заборонено законом.

Позиції учасників судового провадження

Прокурор підтримав касаційну скаргу та просив її задовольнити.

Мотиви Суду

Згідно із ч. 1 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 2 ст. 438 КПК при вирішенні питання про наявність зазначених у ч. 1 цієї статті підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 цього Кодексу.

Положеннями ст. 412 КПК передбачено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, прокурор оскаржив вирок Коропського районного суду Чернігівської області від 2 вересня 2021 року щодо ОСОБА_1 у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Суд апеляційної інстанції, посилаючись на положення ч. 2 ст. 394 КПК відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою прокурора.

Обґрунтовуючи своє рішення суд зазначив, що під час розгляду справи у суді першої інстанції, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК судом було визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Враховуюче наведене, суд дійшов висновку, що вказаний вирок не може бути переглянутий в апеляційному порядку з підстав, які ніким не заперечувалися в суді першої інстанції.

Разом із цим, на думку колегії суддів такий висновок є необґрунтованим, виходячи з нижченаведеного.

Так, відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 129 КУ однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення. Частиною 1 ст. 21 КПК гарантовано право кожного на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним та неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 24 КПК кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Як убачається з вироку, під час розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_1 суд визначив обсяг та порядок дослідження доказів, що підлягають дослідженню відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК, при цьому обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, які характеризують його особу.

Так, у ст. 392 КПК визначено судові рішення, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку. Зокрема, п. 1 ч. 1 ст. 392 КПК передбачено, що в апеляційному порядку можуть бути оскаржені вироки, крім випадків, передбачених ст. 394 КПК.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 394 КПК судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 цього Кодексу.

Як убачається зі змісту апеляційної скарги, прокурор оскаржив вирок місцевого суду саме в частині безпідставного, на його думку, застосування такої кваліфікуючої ознаки, як придбання ОСОБА_1 наркотичного засобу.

Разом із цим, відмовляючи у відкритті провадження за апеляційною скаргою прокурора, поза увагою судді апеляційного суду залишилось те, що зазначені в апеляційній скарзі обставини не відносяться до тих обставин, про які зазначено в ч. 2 ст. 394 КПК. Вказаною нормою встановлені обмеження щодо можливості апеляційного оскарження судового рішення лише з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися та дослідження яких суд визнав недоцільним.

Таким чином, суддею апеляційного суду не враховано, що кваліфікуюча ознака є одним із елементів правової кваліфікації кримінального правопорушення.

Неправильне встановлення та застосування тієї чи іншої кваліфікуючої ознаки, навіть якщо це не змінює кінцевої правової кваліфікації дій особи, оскільки такі ознаки охоплюються однією статтею КК або частиною цієї статті, може вказувати про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

У такому випадку апеляційне оскарження вироку місцевого суду, постановленого із застосуванням положень ч. 3 ст. 349 КПК, з вищевказаних підстав не обмежується.

З огляду на викладене колегія суддів вважає обґрунтованими доводи касаційної скарги прокурора про те, що суддя апеляційного суду безпідставно відмовив у відкритті апеляційного провадження за його апеляційною скаргою.

За таких обставин, на переконання колегії суддів, ухвала судді апеляційного суду про відмову у відкритті апеляційного провадження є незаконною, оскільки постановлена із порушенням принципу доступу до правосуддя, принципу забезпечення права на оскарження судових рішень, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Враховуючи викладене, касаційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала судді апеляційного суду на підставі п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК - скасуванню з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції, під час якого суд повинен постановити законне та обґрунтоване рішення.

Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, Суд

ухвалив:

Касаційну скаргу прокурора задовольнити.

Ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 11 жовтня 2021 року щодо ОСОБА_1 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4