Подільський районний суд міста Києва
Справа № 758/6049/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.03.2023

Подільський районний суд міста Києва в складі

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Києві кримінальне провадження №0000595 відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактичного проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

В С Т А Н О В И В :

02 квітня 2022 року приблизно о 23 годині 00 хвилин ОСОБА_8 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , вживав алкогольні напої разом з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_7 .

В цей час між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 виник словесний конфлікт. У зв`язку зі словесним конфліктом, у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на заподіяння шкоди здоров`ю ОСОБА_11 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 вхопив зі столу ніж та діючи умисно, з метою заподіяння шкоди здоров`ю ОСОБА_11 , наніс один удар ножем в область черевної порожнини потерпілого.

У подальшому потерпілого госпіталізовано до лікарні, де останній помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

При судово-медичному дослідженні встановлено, що смерть ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , настала від проникаючого колото-різаного поранення черевної порожнини, з ушкодженням внутрішніх органів та кровоносних судин, яке призвело до розвитку крововтрати та шоку. Така причина смерті підтверджується наявністю проникаючого колото-різаного поранення черевної порожнини, на животі зліва, на рівні пупка, в проекції середньо-ключичної лінії, на висоті 116 см. від підошв. В самій черевній порожнині наявні ушкодження сальника з гранулюючими краями, роз`єднана попереко-ободова кишка в середній третині, лівий кінець - ушита сталим швом, правий - виведена двоствольна транасверзостома, на брижі до кореня накладені сталі шви в стані загоєння, ушкодження відповідають напрямку раньового каналу в напрямку спереду назад, зліва направо, знизу вверх, довжиною близько 11 см.

Проникаюче колото-різане поранення живота з ушкодженням внутрішніх органів, як небезпечне для життя, має ознаки тяжких тілесних ушкоджень в момент спричинення та знаходиться в прямому причинно-наслідковому зв`язку безпосередньо з причиною смерті.

Таким чином, ОСОБА_7 своїми діями, які виразились в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, що спричинило смерть потерпілого, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 121 КК України.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_7 щодо факту вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, пояснив суду, що 02 квітня 2022 року йому зателефонував ОСОБА_8 і запросив в гості його і дружину до ОСОБА_12 . На той час ОСОБА_13 проживав разом з ОСОБА_14 .

Прийшовши з дружиною до ОСОБА_12 , вони розмістилися на кухні. Згодом прийшов ОСОБА_8 в стані алкогольного сп`яніння та приніс горілку. Він випив не багато, так як не вживає спиртні напої. Після цього вони ще пішли за горілкою з ОСОБА_10 і ОСОБА_15 до знайомого. Коли повернулися, ОСОБА_16 спав, ОСОБА_13 розбудив його та вони всі знову почали розпивати спиртні напої. Хвилин через 10-15 ОСОБА_17 пішла до кімнати відпочивати і більше не поверталася. Вони втрьох продовжували сидіти на кухні. В певний момент ОСОБА_16 вийшов в коридор і звідти почала доноситися ненормативна лексика, проте він не зрозумів на чию адресу. Він вирішив піти додому і вийшов вже в коридор як раптом ОСОБА_18 схопив його за руки та не пускав, вирватися він не міг. Приблизно через 5-10 хвилин з правої сторони підскочив ОСОБА_13 і правою рукою зробив йому «захват» за шию, а лівою почав душити. Після цього йому вдалося вирвати руку, яку тримав ОСОБА_16 , він схопив зі столу на кухні (який був приблизно на відстані 0,5 метрів) ніж у праву руку, придавив ОСОБА_19 ножем в живіт, але він не відреагував, тому він придавив сильніше. Таким чином він захищався, оскільки від здавлювання шиї вже почав втрачати свідомість, а просити про допомогу не міг, так як його горло було здавлене. Ніж він відкинув в сторону кухні. ОСОБА_13 почав спускатися по стінці. В цей час його відпустив і ОСОБА_20 . Він крикнув, щоб викликали швидку і пішов додому.

ОСОБА_21 пояснив, що він того дня ні до кого агресивної поведінки не проявляв. Агресивна поведінка ОСОБА_22 та ОСОБА_19 відносно нього змусила його захищатися. Після вчиненого допомогу ОСОБА_23 він не надав, оскільки йому самому була потрібна допомога (в нього боліло горло), а додому пішов з тієї причини, що йому нікуди було більше йти.

Обвинувачений додатково повідомив суду, що ніж, яким він заподіяв тілесне ушкодження ОСОБА_8 , з зеленою ручкою і під час огляду речового доказу заперечував нанесення тілесного ушкодження ножем, який визнаний в справі речовим доказом.

Потерпілий ОСОБА_5 надав показання, що ОСОБА_8 є його батьком. ОСОБА_7 бачив декілька разів, на місці події не був.

Вранці йому зателефонувала ОСОБА_24 та повідомила, що батько перебуває в лікарні. ОСОБА_24 казала йому, що вони сиділи вдома ( ОСОБА_16 , ОСОБА_24 , ОСОБА_13 і ОСОБА_21 ), стався конфлікт між його батьком - ОСОБА_25 та ОСОБА_26 , причина якого йому невідома. ОСОБА_24 не казала, хто саме наніс батьку тілесне ушкодження. З батьком йому поспілкуватися не вдалося.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснив, що він проживає в АДРЕСА_3 . ОСОБА_8 проживав разом з ним. Точної дати він не пам`ятає, була рання весна, вони на кухні відпочивали разом з ОСОБА_27 , ОСОБА_26 та ОСОБА_13 у вказаній квартирі, де і вживали спиртні напої. Коли закінчився алкоголь, він залишився вдома, а вони втрьох пішли ще купувати. Коли прийшли, він пішов спати, а вони втрьох залишилися на кухні. Він проснувся, коли вже була поліція в квартирі.

З приводу того, що сталося - в нього одного разу була розмова з ОСОБА_27 , яка йому повідомила, що коли він пішов відпочивати, стався конфлікт між ОСОБА_13 та ОСОБА_28 і останній зарізав ОСОБА_29 .

Приблизно за два тижні до події, коли він і ОСОБА_13 були в гостях у ОСОБА_7 та ОСОБА_30 , він був свідком того як ОСОБА_21 вдарив ОСОБА_31 . Мабуть, з тієї причини, що приревнував ОСОБА_32 до ОСОБА_29 . Свідок також повідомив суду, що у ОСОБА_33 були стосунки з ОСОБА_13 , але потім вони їх розірвали і ОСОБА_24 повернулася до ОСОБА_34 . Це було до повномасштабної війни і тоді ОСОБА_24 і ОСОБА_13 проживали у нього в квартирі. Коли почалася війна - ОСОБА_24 вже була з ОСОБА_26 .

ОСОБА_19 він може охарактеризувати як врівноваженого та спокійного чоловіка.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснила суду, що являється дружиною ОСОБА_35 . ОСОБА_36 запросив її та ОСОБА_7 в гості. Вони сиділи відпочивали. Коли прийшли - був тільки ОСОБА_16 , пізніше прийшов і ОСОБА_37 . Вони всі разом вживали спиртні напої, трішки посиділи і закінчився алкоголь. Вона, ОСОБА_21 і ОСОБА_13 пішли ще купувати, а ОСОБА_16 залишився дома.

Коли повернулися, ОСОБА_16 почав заводити сварку між нею. і ОСОБА_26 , після чого ОСОБА_21 та ОСОБА_16 почали боротися на руках, ОСОБА_16 ще і почав обзиватися. Вона пішла в іншу кімнату телефонувати ОСОБА_38 , щоб він прийшов на допомогу, оскільки проживає поруч, проте ОСОБА_39 сказав, що не прийде, так як вже настала комендантська година.

Коли вона вийшла з ванної кімнати, то бачила як ОСОБА_7 душив ОСОБА_16 та ОСОБА_37 . При цьому, ОСОБА_21 на кухні сидів на «корточках», ОСОБА_16 сидів на стулі і душив ОСОБА_7 , а ОСОБА_13 був ліворуч і також душив ОСОБА_34 . Як ОСОБА_21 вдарив ножем ОСОБА_19 вона не бачила. ОСОБА_40 сказав, щоб викликали швидку і вийшов з квартири. Вона викликала швидку, ОСОБА_8 ще перебував в свідомості.

ОСОБА_41 згодом повідомляв їй, що нічого не пам`ятає. При цьому свідок підтвердила, що ОСОБА_16 дійсно відпочивав (спав), проте хвилин 10-15. ОСОБА_16 під час спільного перебування на кухні говорив ОСОБА_42 покинути її - ОСОБА_31 . Вона дійсно певний час не проживала з ОСОБА_26 , проте 31 грудня повернулася до нього. Будь-яких ревнощів ОСОБА_21 не проявляв. А у ОСОБА_19 були ревнощі до ОСОБА_34 .

Свідок ОСОБА_43 пояснив, що ОСОБА_44 та ОСОБА_45 на той момент проживали у нього. В той день (квітень 2022 року) вони пішли до ОСОБА_19 в гості.

Приблизно після 22 години 00 хвилин йому зателефонувала ОСОБА_45 і попросила про допомогу, пояснивши, що на ОСОБА_35 напали ОСОБА_16 та ОСОБА_37 . Він відмовився йти, так як була вже комендатська година та запропонував викликати поліцію. Приблизно через 5 хвилин вона знову зателефонувала, повідомила, що заховалася у туалеті (оскільки їй страшно), просила прийти. ОСОБА_46 повідомляла, що ніби ОСОБА_19 почав душити спочатку ОСОБА_16 , а потім ОСОБА_37 .

ОСОБА_21 повернувся додому засмучений та одразу ліг відпочивати.

Окрім показань обвинуваченого (в частині підтвердження факту нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 ), потерпілого та свідків, вина ОСОБА_7 також підтверджується наступними дослідженими судом доказами:

- протоколом обшуку від 03 квітня 2022 року

/з доданим до нього відеозаписом/, з якого вбачається, що було оглянуто квартиру АДРЕСА_4 (за згодою ОСОБА_9 ); в ході проведення обшуку, зокрема, виявлено в спальній кімнаті на тумбі під телевізором ніж, на якому наявна речовина бурого кольору, зовні схожа на кров /т. 1, а.с. 54-60/. Вказаний обшук був легалізований постановою про проведення обшуку від 03 квітня 2022 року, прийнятою керівником Подільської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_47 /а.с. 61-63/;

- протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 03 квітня 2022 року, відповідно до якого 03 квітня 2022 року в порядку ст. 208 КПК України за адресою: АДРЕСА_2 було затримано ОСОБА_7 /а.с. 72-74/;

- протоколом огляду від 09 квітня 2022 року, відповідно до якого в приміщенні моргу було оглянуто труп ОСОБА_8 , на якому виявлені сліди рани на животі /а.с. 92-93/,

- протоколом проведення слідчого експеремента від 25 травня 2022 року за участю ОСОБА_7 (з доданим відеозаписом, який був досліджений у судовому засіданні), з якого вбачається, що ОСОБА_7 разом із свідками ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та померлим ОСОБА_8 вживали спиртні напої за адресою: АДРЕСА_3 . В ході суперечки, яка виникла між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , ОСОБА_21 встромив ніж у ліву частину черевної порожнини ОСОБА_19 , вийняв його, кинув та залишив квартиру /а.с. 120-124/;

- речовим доказом - ножем /дослідженим в судовому засіданні/, який був вилучений під час проведення обшуку в квартирі АДРЕСА_4 , опечатаний та поміщений до відповідного конверту.

Відповідно до висновку експерта № 147/22 від 21 квітня 2022 року /а.с. 107-112/:

При судово-медичному дослідженні трупа та медичної документації ОСОБА_8 виявлено ушкодження:

-в ділянці передньої стінки живота зліва по середньо-ключичній лінії на рівні пупка проникаюче колото-різане (ножове) поранення черевної порожнини, розміром до 5-6 см, з рівними лінійними краями, в рані пролабує сальник, від рани відходить раньовий канал в напрямку спереду назад, зліва направо, знизу вверх, по ходу якого відмічаються ушкодження попереково-ободової кишки (посередині до 70% окружності, з якого виділяється каловий вміст), брижі попереково-ободової кишки (глибокий дефект протяжністю до 10 см зі струмінною артеріальною та венозною кровотечою в басейні середньої ободової артерії та вени); накладені пошарові шви.

Придослідженні трупа:

-ушита сталим швом, горизонтальна, в стані загоєння первинним натягом рана (колото-різана (ножова) - за даними медичної документації) на животі зліва, на рівні пупка, в проекції середньо ключичної лінії, на висоті 116 см від підошов; в черевній порожнині: ушкодження сальника з гранулюючими краями; роз`єднана попереково-ободова кишка в середній третині, лівий кінець ушита сталим швом, правий - виведена двоствольна транасверзостома; на брижі до кореня накладені сталі шви в стані загоєння (брижа попереково-ободової кишки зі струмінною артеріальною та венозною кровотечою в басейні середньої ободової артерії та вени - судини ліговані кровотеча зупинена); ушкодження відповідають напрямку раньового каналу в напрямку спереду назад, зліва направо, знизу вверх, довжиною близько 11 см, що відповідає описаному в протоколі операції № 123.

Проникаюче колото-різане поранення живота з ушкодженням внутрішніх органів, як небезпечне для життя, має ознаки тяжких тілесних ушкоджень в момент спричинення, та знаходиться в прямому причинно-наслідковому зв`язку безпосередньо з причиною смерті.

Смерть ОСОБА_8 настала від проникаючого колото-різаного поранення черевної порожнини, з ушкодженням внутрішніх органів та кровоносних судин, яке призвело до розвитку крововтрати та шоку, на що вказано в п. 1 Висновку, а також дані, що викладені в наданій медичній документації: АТ 70/40 мм. рт. ст., гемоперітонеум (до 1000 мл свіжої крові, згусток крові до 500 мл); лабораторний показник крові: гемоглобін 58 г/л, еритроциті 1,81х1012/л, гематокрит 17.0, тромбоцити 69x10 х9/л; стан клінічна смерть 04 квітня 2022 року в 08:27 год., після чого хворий знаходився без свідомості на апараті штучної вентиляції легень.

Колото-різана рана могла виникнути від дії предмета, якому притаманні колючо-ріжучі властивості типу клинка ножа в строк та за обставин, на які вказано в постанові.

Кров з трупа гр. ОСОБА_8 для проведення судово-токсикологічного аналізу на вміст та концентрацію спиртів не відбиралась, так як останній на стаціонарному лікуванні провів 7 ліжко-днів, але в наданій медичній карті стаціонарного хворого № 135998/101518 є запис, що ОСОБА_8 , поступив в клініку КШД 02 квітня 2022 року о 23.29 годин в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до висновку експерта № 091-71-2022 від 11 липня 2022 року з додатком /а.с. 113-118/, якому на дослідження було надано предмет, схожий на ніж, вилучений 03 квітня 2022 року в АДРЕСА_3 :

Згідно ксерокопії титульного листа медичної карти стаціонарного хворого № 135998 від 02 квітня 20223 року Київської обласної клінічної кров потерпілого ОСОБА_8 належить до групи О (І) по системі АВО, тобто, містить антиген Н.

При судово-цитологічному дослідженні клинка (об. 1) та рукоятки (об. 2) кухонного ножа виявлено:

кров (об. 1, 2) особи чоловічої генетичної статі;

мікрофрагмент м`язової тканини (об. 1) особи чоловічої генетичної статі кількість клітин замала для визначення їх групової належності;

клітини багатошарового плаского незроговілого епітелію (об. 1) людини, статева належність яких не визначена через деструктивні зміни ядер, кількість клітин замала для визначення їх групової належності;

піт (об.2).

Клітини з ядрами в об. 2 не знайдені.

При серологічному дослідженні крові в об. 1 виявлений антиген Н ізосерологічної системи АВО, що не виключає можливість її походження за рахунок потерпілого ОСОБА_8 .

При серологічному дослідженні крові і поту в об. 2 виявлені антигени А, В, Н ізосерологічної системи АВО, що не виключає можливість походження антигену Н за рахунок крові і поту потерпілого ОСОБА_8 , а антигенів А і В за рахунок крові чоловіка і поту особи, яким вони властиві.

Захисником заявлене клопотання про визнання постанови про проведення невідкладних слідчих дій (обшук) від 03 квітня 2022 року, протоколу обшуку від 03 квітня 2023 року та протоколу слідчого експерименту (з доданим відеоносієм) недопустими доказами в порядку ст. 89 КПК України.

Суд вважає наданий протокол обшуку допустимим доказом, оскільки обшук проведено згідно з вимогами ст. ст. 233, 234 КПК України, в присутності понятих, підозрюваного та спеціаліста із застосуванням відеозапису. Обшук квартири за адресою: АДРЕСА_3 , проводився в присутності ОСОБА_9 , який є мешканцем цієї квартири. З аналізу постанови про проведення обшуку у співставленні з тією обставиною, де фактично відбувся такий обшук - квартира АДРЕСА_4 , вбачається, що постановою керівника Подільської окружної прокуратури міста Києва 03 квітня 2022 року /а.с. 61-63/ був легалізований саме обшук в квартирі АДРЕСА_5 за вище вказаною адресою.

Суд не сприймає доводи сторони захисту щодо невірно вказаного часу проведення слідчої дії. Слідчий ОСОБА_48 на початку слідчої дії повідомив час - 00 годин 13 хвилин, як це і зазначено у протоколі обшуку. З переглянутого відеозапису події вбачається час 23 години 13 хвилин. Як повідомив прокурор в судовому засіданні вказана обставина мала місце з огляду на те, що зовсім нещодавно відбувся перехід на літній час, з чим і пов`язане некоректне його відображення на відеозаписі. Отже, у протоколі обшуку вказаний вірний час і такий же час був озвучений працівником поліції на початку проведення обшуку. Жодних заперечень від осіб, які були присутні під час проведення обшуку, щодо неправильно озвученого часу не надходило.

З вказаних підстав не сприймається і аргумент сторони захисту стосовно того, що обшук проводився до внесення відомостей в Єдиний реєстр дорсудових розслідувань. З матеріалів справи вбачається, що відомості в ЄРДР були внесені 02 квітня 2022 року о 23.36 год., обшук проводився в пероід часу 00.13-00.45 год. 03 квітня 2022 року. З огляду на викладене відсутні підстави вести мову про те, що обшук був проведений до внесення відповідних відомостей до ЄРДР.

Отже, підстав для визнання протоколу обшуку від 03 квітня 2022 року та постанови про проведення обшуку від 03 квітня 2022 року недопустимими доказами відсутні.

Також сторона захисту вважає недопустимим доказом протокол слідчого експерименту за участю ОСОБА_7 , зокрема, через те, що слідчий експеримент фактично був повторним допитом підозрюваного.

Метою слідчого експерименту відповідно до ч. 1 ст. 240 КПК є перевірка й уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Проведення за участю підозрюваного слідчого експерименту з метою перевірки й уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, крім отримання відомостей, передбачає також здійснення учасниками слідчого експерименту певних дій, спрямованих на досягнення мети цієї слідчої (розшукової) дії.

Отримання від підозрюваного, обвинуваченого відомостей під час проведення слідчого експерименту (з дотриманням встановленого законом порядку) є складовою належної правової процедури цієї процесуальної дії, що разом з іншими її сутнісними компонентами дозволяє досягнути її мети і вирішити поставлені завдання. При цьому відомості, які надаються під час слідчої (розшукової) дії - слідчого експерименту, не є самостійним процесуальним джерелом доказів, оскільки таким джерелом виступає протокол цієї слідчої (розшукової) дії, що в розумінні ч. 2 ст. 84 та п. 3 ч. 2 ст. 99 КПК є документом.

Виходячи із сутнісних ознак показань, визначених в ч. 1 ст. 95 КПК, у системному зв`язку із ч. 2 ст. 84 цього Кодексу, показання є самостійним процесуальним джерелом доказів лише в тому випадку, коли вони надаються під час допиту.

Відповідно до нормативного змісту засади безпосередності (ст. 23 КПК), суд досліджує докази безпосередньо з метою встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення, де протокол слідчого експерименту за участю підозрюваного, обвинуваченого є предметом оцінки суду за правилами, визначеними ст. 94 цього Кодексу. Отже, протокол слідчого експерименту після його оцінки судом із точки зору належності, допустимості й достовірності набуває значення судового доказу.

Термін «показання» в контексті ч. 4 ст. 95 КПК використовується для позначення відомостей, які надаються в судовому засіданні під час судового провадження. Правило, закріплене в цій нормі, має застосовуватися лише до відомостей, що відповідають ознакам показань як самостійному процесуальному джерелу доказів за вимогами ст. 95 цього Кодексу. Якщо відомості повідомлено підозрюваним, обвинуваченим під час проведення інших процесуальних дій, то вони є складовим компонентом змісту документа як іншого окремого процесуального джерела доказів, зокрема, протоколу слідчого експерименту, де фіксуються його хід та результати. Отже, показання і протокол слідчого експерименту є окремими самостійними процесуальними джерелами доказів, які суд оцінює за правилами ст. 94 КПК.

Як убачається з матеріалів цього кримінального провадження, слідчий експеримент було проведено за участю ОСОБА_7 та адвоката ОСОБА_6 , за результатами якого складено відповідний протокол від 25 травня 2022 року, який був підписаний всіма учасниками, в тому числі і ОСОБА_7 та адвокатом ОСОБА_6 , без будь-яких зауважень.

Згідно з протоколом слідчого експерименту, метою цієї слідчої дії було встановлення і відтворення обставин заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_49 , характеру, локалізації і механізму їх спричинення. При цьому, з відеозапису слідчого експерименту, проведеного на місці вчинення кримінального правопорушення, вбачається, що ОСОБА_7 за власною волею продемонстрував і показав відомі йому обставини заподіяння ударів ОСОБА_8 ; зауважень, заперечень до протоколу слідчого експерименту не мав.

Слідчий експеримент 25 травня 2022 року за участі ОСОБА_7 відбувся у формі, що містила ознаки відтворення дій, обстановки та обставин події. Це свідчить про те, що ця слідча дія була проведена з дотриманням вимог закону та прав підозрюваного (на той час), а тому протокол проведення слідчого експерименту від 25 травня 2022 року з доданим до нього відеоносієм є допустимим доказом.

Згідно зі ст. 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

При цьому, чинний КПК України не містить заборони щодо встановлення тих чи інших обставин на підставі сукупності непрямих (стосовно конкретного факту) доказів, які хоча й безпосередньо не вказують на відповідну обставину, але підтверджують її поза розумним сумнівом на основі логічного аналізу їх сукупності та взаємозв`язку.

Стаття 94 КПК визначає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює не тільки кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, але й сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Доказування тих чи інших обставин злочину часто ґрунтується не на основі одного чи кількох прямих доказів, а на аналізі саме сукупності всіх, у тому числі непрямих доказів, на підставі чого й робиться висновок про доведеність поза розумним сумнівом або недоведеність (згідно з цим стандартом доказування) факту вчинення злочину конкретною особою.

Даючи оцінку показанням обвинуваченого ОСОБА_7 , суд враховує наступне.

За твердженням обвинуваченого та захисника ОСОБА_7 діяв в стані необхідної оборони, допустивши перевищення її меж.

Виходячи із законодавчого визначення необхідної оборони в ч. 1 ст. 36 КК України, її сутність полягає у правомірному заподіянні шкоди особі, яка здійснює суспільно небезпечне посягання, особою, яка реалізує своє право на захист інтересів, що охороняються законом. Визначальним для поняття необхідної оборони є правомірність захисту і протиправність посягання.

При цьому, перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту. Перевищення меж необхідної оборони тягне кримінальну відповідальність лише у випадках, спеціально передбачених у ст. ст. 118, 124 КК України.

Стаття 124 КК України встановлює кримінальну відповідальність за умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, вчинене у разі перевищення меж необхідної оборони або у разі перевищення заходів, необхідних для затримання злочинця. Диспозиція цієї норми містить обов`язкові ознаки складу злочину, які відрізняють його від діянь, відповідальність за які настає за ст. 121 КК України.

Дії, спрямовані на зупинення суспільно небезпечного посягання, вважаються правомірними, якщо вони зумовлені потребою негайного відвернення чи припинення посягання.

До умов правомірності необхідної оборони відносяться умови, які характеризують суспільно небезпечне посягання: 1) наявність суспільно небезпечного посягання; 2) його дійсність (реальність), та умови правомірності необхідної оборони, що характеризують захисні дії: 1) можливість захищати лише цінності, безпосередньо названі в ч. 1 ст. 36 КК; 2) шкода має заподіюватись лише особі, яка вчиняє посягання, а не будь-якій іншій особі; 3) захист не має перевищувати меж необхідної оборони.

Наявність посягання передбачає, що посягання вже почалося (чи близьке до цього) і ще не закінчилося. Ця ознака наявності посягання визначає межі необхідної оборони в часі - початковий і кінцевий моменти суспільно небезпечного посягання, у межах якого можлива правомірна оборона.

Таким чином, для притягнення особи до кримінальної відповідальності за ст. 124 КК має бути встановлено і доведено, що посягання почалося, триває і потребує негайного відвернення, обвинувачений застосовує заходи для припинення такого посягання на нього, проте зазначені заходи перевищують межі необхідної оборони, тобто він заподіює шкоду, яка є надмірною. У разі, коли визначальним у поведінці особи було не відвернення нападу та захист, а бажання спричинити шкоду потерпілому (розправитися), такі дії за своїми ознаками не становлять необхідної оборони, вони набувають протиправного характеру і мають розцінюватись на загальних підставах.

В судовому засіданні не знайшов підтвердження той факт, що ОСОБА_13 душив ОСОБА_7 , а ОСОБА_16 при цьому тримав його за руки, що викликало б необхідність ОСОБА_7 оборонятися. Показання ОСОБА_7 в цій частині спростовуються показаннями ОСОБА_22 , який повідомив суду, що він спав. До тверджень свідка ОСОБА_33 суд ставиться критично, оскільки не зважаючи на те, що свідок, так само як і обвинувачений, повідомила про те, що ОСОБА_13 душив ОСОБА_7 , її показання в цій частині не співпадають з показаннями самого обвинуваченого. Свідок ОСОБА_24 повідомила суду, що події розгорталися на кухні. При цьому ОСОБА_21 сидів «на корточках», на стулі перед ним сидів ОСОБА_16 і душив ОСОБА_7 , а ліворуч від нього стояв ОСОБА_13 і також душив ОСОБА_34 . В той же час, ОСОБА_21 повідомив суду, що він стояв в коридорі, коли ОСОБА_16 тримав його за руки, стоячи трохи зміщеним ліворуч від нього, а ОСОБА_13 - душив його, стоячи дещо праворуч від нього. Такі твердження свідка ОСОБА_33 розцінені судом як намагання допомогти ОСОБА_42 уникнути відповідальності за скоєне, оскільки вона є його дружиною. Крім того, показання свідка ОСОБА_33 і ОСОБА_7 не зміг підтвердити свідок ОСОБА_20 .

Показання свідка ОСОБА_50 судом не сприймаються, оскільки свідок повідомив суду, що ОСОБА_24 говорила про те, що ОСОБА_7 душив ОСОБА_16 та ОСОБА_13 , а ці показання свідка не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, про що описано вище.

Показання ОСОБА_7 стосовно того, що ним не тим ножем було заподіяно тілесне ушкодження, який визнаний речовим доказом, а іншим, суд ставиться критично з наступних підстав. Як встановлено судом, при проведенні обшуку в квартирі АДРЕСА_4 було виявлено та вилучено ніж, на якому наявна речовина бурого кольору. З відеозапису до протоколу обшуку вбачається, що ніж мав сіро-білу ручку. Вказаний ніж було запаковано до спеціального пакету - паперового конверту № 1, який було опечатано, та в подальшому скеровано на експертизу. З висновку експерта вбачається, що цілісність упаковки, в якій перебував ніж, не порушена. Згідно з висновком експерта не виключається можливість походження за рахунок потерпілого ОСОБА_8 крові, виявленої на клинку ножа, та крові і поту, виявлених на рукоятці ножа /а.с. 113-118/. Відповідно до висновку експерта у ОСОБА_11 було одне проникаюче колото-різане (ножове) поранення /а.с. 107-112/. Враховуючи те, що у ОСОБА_8 було лише одне ножове поранення, на рукоятці та клинку ножа, знайденого при обшуці квартири, містяться сліди поту та крові, походження яких не виключається від ОСОБА_8 , суд виключає можливість спричинення ОСОБА_8 тілесного ушкодження іншим ножем, відмінним від того, який в справі має статус речового доказу.

Оцінюючи обставини кримінального провадження у сукупності з точки зору належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємозв`язку доказів, враховуючи конкретні обставини вчинення злочину, спосіб й локалізацію нанесення удару потерпілому (обвинувачений в силу свого віку та відсутності вад психологічного характеру розумів, що натискання на ніж, який приставлений до черевної порожнини померлого, матиме наслідком нанесення тілесного ушкодження в районі життєво важливих органів), приймаючи до уваги причину та час настання смерті потерпілого, прямий причинно-наслідковий зв`язок між діянням винного і настанням смерті потерпілого, беручи до уваги той факт, що обвинувачений, нанісши удар потерпілому, не намагався надати останньому медичної допомоги чи викликати фахівців для її надання, залишення місця злочину одразу після вчиненого, негативні наслідки, які настали, суд дійшов висновку про умисний характер дій обвинуваченого щодо заподіяння потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, тому з урахуванням наслідків його дій кваліфікація інкримінованого йому злочину за ч. 2 ст. 121 КК України є правильною.

З огляду на викладене вище, показання обвинуваченого ОСОБА_7 , в яких він заперечує умисність вчинення злочину, суд вважає повністю спростованими та розцінює їх як метод його захисту.

Таким чином, наявні у справі докази повністю і детально між собою узгоджуючись, доповнюють один одного, викривають обвинуваченого у скоєнні інкримінованого йому злочину (кримінального правопорушення). Суд критично відноситься до показань обвинуваченого ОСОБА_7 , так як вбачає, що показання обвинуваченого у неумисності вчиненого висловлені з метою перешкодити встановленню істини у кримінальній справі, уникнути кримінальної відповідальності та покарання за вчинений злочин, так як ОСОБА_7 розуміє тяжкість скоєного та усвідомлює, яке може понести покарання за вчинене. Його показання спростовуються дослідженими по справі вище зазначеними доказами в їх сукупності.

Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні злочину (кримінального правопорушення), передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, доведена повністю, його дії повинні бути кваліфіковані як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд, відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину за ч. 2 ст. 121 КК України, який є умисним тяжким, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліках у лікарів нарколога і психіатра не перебуває.

З огляду на викладене та враховуючи конкретні обставини справи, що обвинуваченим вчинено тяжкий злочин проти життя і здоров`я людини, внаслідок якого потерпілому заподіяно тяжкі тілесні ушкодження, які небезпечні для життя в момент їх заподіяння, що спричинило смерть потерпілого, що являє собою підвищену суспільну небезпечність, характер та спосіб його вчинення, поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, особу обвинуваченого, його ставлення до вчиненого та відсутність щирого каяття, для досягнення мети покарання, передбаченої ч. 2 ст. 50 КК України, суд дійшов висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 121 КК України, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 , відповідно до ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_7 , є вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи вищенаведене, керуючись загальними засадами мети покарання, суд приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_7 можливо лише в умовах ізоляції від суспільства з реальним відбуттям покарання в місцях позбавлення волі, призначеного у межах санкції інкримінованої статті обвинувачення. З огляду на принцип індивідуалізації покарання, саме таке покарання буде необхідним і достатнім для ОСОБА_7 та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту його затримання 03 квітня 2022 року, зарахуваши в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі).

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Питання речових доказів у кримінальному провадженні слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 124, 366-368, 371, 374, 376, 395 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, та призначити йому покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з моменту його затримання - 03 квітня 2022 року, зарахувавши у строк покарання попереднє ув`язнення відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі).

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до вступу вироку в законну силу залишити без змін - тримання під вартою.

Арешт, накладений на майно на підставі постанови керівника Подільської окружної прокуратури від 04 квітня 2022 року, - скасувати.

Речові докази:

предмет схожий на ніж, на якому наявна речовина бурого кольору; два змиви з рук, - знищити.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення через Подільський районний суд м. Києва, а обвинуваченим, який утримується під вартою, - в той самий строк з дня отримання копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, а іншим учасникам судового провадження роз`яснити, що вони мають право отримати його копію в суді.

Суддя ОСОБА_1