Справа № 346/291/21
Провадження № 1-кп/346/139/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2023 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Коломия кримінальне провадження внесеного в Єдиний державний реєстр досудових розслідувань за № 0000299 від 20.12.2020 р. про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця та жителя АДРЕСА_1 , повідомлене місце реєстрації АДРЕСА_2 , освіта середня спеціальна, не одружений, судимого Коломийським міськрайонним судом Івано-Франківуської області 23 січня 2009 року за ст. 121 ч.2 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на вісім років, постановою Коломийського міськрайонного суду від 22 травня 2014 року на підставі ст. 82 КК України не відбуту частину покарання у виді позбавлення волі замінено більш м`яким покаранням 240 годин громадських робіт; Коломийським міськрайонним судом Івано-Франківської області 25 грудня 2014 року за ст. 382 ч.1 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень, ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 5 березня 2015 року вирок Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 25 грудня 2014 року змінено в частині призначеного покарання, залишено призначене покарання за ч.1 ст. 382 КК України у виді штрафу у розмірі 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень, на підставі ч.1 ст.71 КК України приєднано не відбуту частину покарання за вироком Коломийського міськрайонного суду Івано Франківської області від 23.01.2009 р.у виді 168 годин громадських робіт, яких на підставі ч.3 ст. 72 КК України виконувати самостійно, в решті вирок залишено без змін, у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,-

В С Т АН О В И В :

В провадженні Коломийського міськрайонного суду перебуває кримінальне провадження за № 0000299 від 20.12.2020 р. про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

Органом досудового розслідування ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що 19 грудня 2020 року в період часу з 16 год. 00 хв. по 16 год. 20 хв. обвинувачений ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння проходив по АДРЕСА_2 , де поруч із будинком АДРЕСА_3 вчинив короткочасну словесну суперечку із потерпілою ОСОБА_6 .

У подальшому обвинувачений ОСОБА_5 умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання щодо здоров`я потерпілої, наніс потерпілій ОСОБА_6 один удар кулаком правої руки в ділянку обличчя, внаслідок чого останній спричинено тілесні ушкодження у вигляді синця та садна в ділянці носа, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи від 23 грудня 2020 року відносяться до легких тілесних ушкоджень.

29 березня 2023 року в суд надійшло письмове клопотання обвинуваченого, якого останній підтримав у судовому засіданні, про закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, мотивуючи тим, що вчинене кримінальне правопорушення відноситься до кримінального проступку і з часу вчинення такого минуло більше двох років.

Прокурор щодо задоволення заявленого клопотання обвинуваченого не заперечив, оскільки не вбачає підстав для відмови в його задоволенні враховуючи вимоги кримінального та кримінального процесуального законодавства України.

Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилась, подала 29.03.2023 р. до суду клопотання, в якому просила справу розглянути у її відсутності, не заперечила проти закриття кримінального провадження стосовно ОСОБА_4 у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд доходить наступного висновку.

Судом встановлено, що 20 грудня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000299 Коломийським відділом поліції внесено відомості за фактом вчинення кримінального проступку за ознаками ч. 1 ст. 125 КК України та 04 січня 2020 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні вищевказаного кримінального проступку.

Положеннями ч. 4 ст. 286 КПК України визначено, що в разі, якщо під час судового розгляду сторона у кримінальному провадженні звернеться до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. За правилами ч. 8 вказаної статті, закриття кримінального провадження на підставі, передбаченій п. 1 ч. 2 цієї ж статті, не допускається лише у випадку, коли підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. В цьому разі розгляд кримінального провадження продовжується в загальному порядку.

Правилами ч. 3 ст. 288 КПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

За правилами ч. 8 ст. 284 КПК України закриття кримінального провадження або ухвалення вироку з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої цієї статті, не допускається, якщо підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. В цьому разі кримінальне провадження продовжується в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом.

Системний аналіз вказаних норм дозволяє дійти висновку, що звільнення від кримінальної відповідальності у разі спливу строків давності є безумовним правом обвинуваченого, якщо відсутні обставини, визначені ч.ч. 2-5 ст. 49 КК України.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

Відповідно до п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 в силу ч. 2 ст. 12 КК України є кримінальним проступком, за яке передбачене покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк до двохсот годин, або виправними роботами на строк до одного року.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, вказане кримінальне правопорушення було вчинене ОСОБА_5 19 грудня 2020 року.

На момент судового розгляду кримінального провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_5 закінчився строк давності, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України.

Отже суд встановив, що з моменту вчинення 19 грудня 2020 рокуінкримінованого обвинуваченому кримінального проступку до моменту розгляду кримінального провадження закінчився передбачений законом дворічний строк давності притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 125 КК України, перебіг строків давності притягнення до кримінальної відповідальності не переривався.

За змістом статей 284-288 КПК підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах.

Отже, наявність таких умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Визнання підозрюваним, обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення як обов`язкової умови такого звільнення кримінальним процесуальним законом не передбачено.

Відповідно до положень ст. 63 Конституції України та ст. 18 КПК жодну особу не може бути примушено визнати свою вину у вчиненні кримінального правопорушення або примушено давати пояснення чи показання, які можуть стати підставою для її підозри або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення.

Виходячи з цих положень закону визнання винуватості є правом, а не обов`язком, обвинуваченого, а отже невизнання вказаними особами своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності не може бути перешкодою в реалізації ними свого права на таке звільнення та правовою підставою для відмови судом у задоволенні заявленого клопотання. Передбачений законом інститут звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує такого звільнення з визнанням ними своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення.

Приймаючи рішення щодо клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про звільнення від кримінальної відповідальності в зв`язку зі спливом строків давності, при наявності згоди обвинуваченого на закриття справи з цих нереабілітуючих підстав, суд не може відмовити в такому клопотанні. Звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України при наявності законних та обґрунтованих підстав для цього є обов`язком, а не правом суду.

В судовому засіданні обвинувачений підтримав клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та надав на це свою згоду, ствердив, що розуміє наслідки такого звільнення.

Відповідно до матеріалів справи, із врахуванням положень ст. 49 КК України, суд дійшов висновку, що перебіг давності не зупинявся та не переривався, обвинувачений ОСОБА_5 не ухилявся від досудового розслідування або суду та не вчинив нового кримінального правопорушення, в реєстрі матеріалів досудового розслідування відсутні відомості про зупинення досудового слідства у кримінальному провадженні, а також відсутні будь-які дані про вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення, чи його ухилення від досудового розслідування слідства чи суду.

Враховуючи наведене, перевіривши законність заявленого клопотання та отримавши згоду на таке звільнення обвинуваченого, з огляду на те що кримінальне правопорушення, за вчинення якого обвинувачується ОСОБА_5 є кримінальним проступком, та з моменту вчинення такого кримінального проступку минуло більше двох років, перебіг давності притягнення до кримінальної відповідальності, в розумінні ст. 49 КК України не зупинявся і не переривався, обвинувачений не ухилявся від досудового розслідування та суду, не вчинив нового кримінального правопорушення, суд доходить переконання, що клопотання обвинуваченого про звільнення його від кримінальної відповідальності є обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

За вказаних обставин суд вважає, що кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000299 від 20.12.2020 р. з обвинувальним актом за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України слід закрити, та звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Обставин, які б виключали звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та закриття даного кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності, судом не встановлено.

У даному кримінальному провадженні цивільний позов не заявлявся, відсутні судові витрати на залучення експерта.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого на стадії досудового розслідування не обирався, арешт на майно не накладався.

Речові докази по справі слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі наведеного та ст.ст.12, 49 КК України, керуючись ст.ст. 284, 286, 288, 372,376 КПК України, -

У Х В А Л И В :

звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.125 КК України, на підставі п.1 ч.1 ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження закрити на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України.

Речовий доказ - флеш-носій оранжевого кольору зберігати при матеріалах даного кримінального провадження, наявного в Коломийській окружній прокуратурі Івано-Франківської області.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд протягом семи днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складений та оголошений учасникам судового провадження 31 березня 2023 року о 13 год.30 хв. в приміщенні Коломийського міськрайонного суду.

Суддя: ОСОБА_1