Справа № 730/382/21 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/337/22
Категорія - ч.1 ст. 263 КК України. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

сторін кримінального провадження

обвинуваченого ОСОБА_6

його захисника адвоката ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000413 від 29 грудня 2020 року, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 на вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 06 травня 2022 року,

щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Борзна Чернігівської області, громадянина України, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в цьому ж населеному пункті по АДРЕСА_2 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_6 засуджений за ч. 1 ст. 263 КК України до трьох років позбавлення волі.

Стягнуто і з ОСОБА_6 на користь держави 12 692,06 грн. процесуальних витрат на залучення експертів.

Питання про долю речових доказів і документів було вирішено у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

ОСОБА_6 визнаний винуватим у тому, що у невстановлений досудовим розслідуванням час та в не установленому досудовим розслідуванням місці, з метою використання у власних цілях, придбав корпус оборонної осколкової ручної гранати Ф-1 із підривником УЗРГМ-2, які у конструктивному поєднанні складають оборонну осколкову ручну гранату Ф-1, прозору полімерну банку з порохом та 13 патронів, які переніс до місця свого тимчасового проживання у господарство за адресою: АДРЕСА_2 , де без передбаченого законом дозволу, в порушення вимог п. 9 11 Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12 жовтня 1992 року, п. 2.1 - 2.9 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21 серпня 1998 року, незаконно зберігав їх до 29 грудня 2020 року - дня, коли вказані предмети в ході обшуку були вилучені працівниками поліції.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок суду визнати неправомірним та за результатами апеляційного розгляду ухвалити вірне і справедливе рішення.

Аргументує тим, що 29 грудня 2019 року він прийшов до своєї знайомої ОСОБА_9 , звідки їх до райвідділу забрали поліцейські, протримали дві години і лише після цього повідомили, що по АДРЕСА_2 буде проводитися обшук, куди його потім відвезли. Обшук був проведений і за місцем його реєстрації, але його туди не возили. В ході обшуку по вул. Чернігівська, де мешкає його знайома, було вилучено боєприпаси.

Стверджує, що знайдені в ході обшуку боєприпаси, йому не належать, як не належать вони і його знайомій ОСОБА_9 , переконаний, що їх підкинули працівники поліції в той час, коли вони перебували у райвідділі, або ж вони можуть належати покійному чоловіку господарки будинку, який був професійним мисливцем та мав зареєстровану зброю.

За наявними у матеріалах даними, вибухотехнічна служба того дня до м. Борзна не викликалась, але на місце обшуку з міста Чернігова прибула через 20 хвилин, що є неможливим та вказує на спланованість слідчої дії. В матеріалах вказано, що з гранати робились змиви, але з відеозапису обшуку вбачається, що таких дій ніхто не проводив. Речові докази були терміново знищені ще до закінчення судового розгляду. Висновки експертиз, які долучені до матеріалів кримінального провадження, були сфальсифікованими.

Захисник адвокат ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить вирок суду щодо ОСОБА_6 скасувати та закрити кримінальне провадження за ч. 1 ст. 263 КК України через не встановлення достатніх доказів винуватості, оскільки, допущені в процесі досудового розслідування помилки та порушення закону органом досудового розслідування, були залишені судом без реагування, в той час як не виключається можливість того, що органом досудового розслідування ключові докази були створені штучно.

Суд без жодних доказів переписав фабулу обвинувального акту та за відсутності доказів визнав ОСОБА_6 винуватим у придбанні та носінні вибухонебезпечного предметів. Інкримінувати обвинуваченому зберігання гранати із підривником, пороху та набоїв в місці його тимчасового проживання є вельми проблематичним, адже незаконне зберігання таких предметів. Це фактичне володіння ними, що передбачає здійснення необхідного контролю, однак суд цих обставин не встановив. Орган досудового розслідування та суд навіть не намагались встановити належність виявлених речей, просто вирішили, що якщо у будинку був ОСОБА_6 , то вони належать йому, при цьому, не намагалися встановити звідки вони взялись, коли він став ними володіти та коли переніс до будинку своєї знайомої, з якою метою.

Власниця будинку під час допиту вказувала на те, що їй невідомо звідки взялись в її будинку виявлені предмети, вона їх не бачила, а також того, щоб ОСОБА_6 їх приносив. Порох був виявлений у сейфі, вона сама надала працівникам поліції ключ від нього, але обвинувачений такого ключа не мав та де він знаходиться не знав. За день до проведення обшуку вона прибирала біля сейфу і там ніякої гранати не було. Вона бачила, як гранату обробили порошком, але змиви з неї не робились. Переконана, що ці речі були їй підкинуті.

Поняті, які були присутні під час обшуку, підтвердили показання ОСОБА_9 , а саме, що вона при виявлені боєприпасів заявляла про те, що напередодні речей у виявлених місцях не було, а порох належав її покійному чоловікові. Вказували на те, що не бачили, щоб з гранати робились змиви. При цьому, поняті надають різні показання щодо місця виявлення гранати, один каже, що її виявили на сейфі, а інший про те, що її вивили в спальні за іконами.

Просить звернути увагу, що вибухотехніки прибули на місце обшуку через 30 хвилин після виявлення гранати, але вони не могли так швидко прибути з міста Чернігова. Державний обвинувач пояснила таке швидке прибуття тим, що вибухотехніки перебували м. Бахмач, але на запит була отримана інформація, що вони в ОСОБА_10 не викликались, в той день був лише один виклик в АДРЕСА_2 , а так швидко на місце вони прибути не могли.

Не погоджується з висновком суду про те, що відсутність у протоколі обшуку записів про участь в даній слідчій дії спеціалістів по вибуховим речовинам, є неістотним порушенням, адже закон не розділяє порушення на істотні та не істотні, що свідчить про упередженість суду, який відмовився визнати наявні порушення під час проведення слідчих дій в даному кримінальному провадженні.

Відеозапис до протоколу обшуку не містить моменту запечатування конверту, упакування вилучених папілярних узорів з банки з порохом, що ставить під сумнів висновок експерта, адже невідомо чи саме вилучені з місця обшуку відбитки були надані на дослідження.

Відповідно до акту знищення вибухових матеріалів, після їх знешкодження залишків ВП та ВР не виявлено, але яким чином суд може вказувати про те, що вина ОСОБА_6 підтверджується речовими доказами: металевими уламками гранати Ф-1. Стороні захисту доступ до речових доказів наданий не був, що є порушенням вимог ст. 290 КПК України.

Звертає увагу на те, що згідно висновку суду речовим доказом є запал УЗГРМ-2, але це є тільки родовою ознакою пристрою, індивідуальні ознаки та маркування якого не були вказані ні при його вилученні, ні при проведення експертного дослідження. Якщо орган досудового розслідування не вказав індивідуальні ознаки запалу та гранати, які були вилучені під час обшуку, експерти також не вказали такі ознаки, не вказані такі ознаки і в акті про знищення, то невідомо які предмети були досліджені та знищені, ті що вилучені,чи інші. Достовірно встановити це наразі неможливо, а всі сумніви мають трактуватись виключно на користь обвинуваченого, який не має доводити свою невинуватість. Обов`язок доказування покладений на сторону обвинувачення.

Наголошує на тому, що виключно суд має вирішувати долю речових доказів. Відповідно до постанови слідчого ОСОБА_11 про доручення проведення судової вибухо-технічної експертизи він дозволив часткове чи повне витрачання та, в разі необхідності, зміну властивостей наданих на дослідження об`єктів. Однак, дозволу на знищення речових доказів корпусу гранати Ф-1 та запалу УЗГРМ-2, він не надавав.

В мотивувальній частині вироку, суд визнав доведеними дії ОСОБА_6 у придбанні та зберіганні бойових припасів та вибухових речовин, але не вказав куди зникла така ознака, як перенесення. Якщо суд її виключив, то цьому має бути якесь мотивування але воно у вироку відсутнє.

За встановлених недоліках досудового розслідування та за відсутності належних і допустимих доказів вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, кримінальне провадження підлягає закриттю.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційні скарги, просили про скасування вироку та закриття кримінального провадження за недоведеністю обвинувачення, прокурора, який заперечував проти аргументів сторони захисту та вважав винуватість доведеною зібраними у справі доказами в установленому законом порядку, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника залишити без задоволення.

Зі змісту постанови про виділення матеріалів досудового розслідування від 29 грудня 2020 року убачається, що з матеріалів досудового розслідування №0000386 від 11.11.2020 за фактом умисного вбивства ОСОБА_12 за ч. 1 ст. 115 КК України були виділені матеріали кримінального провадження №0000413 від 29.12.2020 за ч. 1 ст. 263 КК України.

Ухвалою слідчого судді був наданий дозвіл на проведення обшуку у будинку по АДРЕСА_2 , за місцем проживання свідка ОСОБА_9 , у в рамках розслідування кримінального провадження №0000386 від 11.11.2020 за ч. 1 ст. 115 КК, в ході якого було виявлено та вилучено 13 набоїв, гранату Ф1, банку з порохом.

Обвинувачений ОСОБА_6 категорично заперечує належність йому набоїв, гранати та банки з порохом, пояснюючи, що їх йому підкинули працівники поліції, пояснюючи, що постійно проживає за місцем своєї реєстрації по АДРЕСА_1 , упродовж останніх року чи півтора він співмешкав із ОСОБА_9 , тому іноді мешкав у її будинку АДРЕСА_2 . У день обшуку зранку він прийшов у вказаний будинок ОСОБА_9 і перебував разом з нею. Через деякий час до них приїхали поліцейські і сказали, що на службу «102» надійшло повідомлення про конфлікт за даною адресою та запропонували проїхати у відділ поліції, де складуть документи з приводу виклику. У подальшому вони поїхали у поліцію, де їх протримали неменше двох годин, а потім поліцейські повідомили, що у будинку ОСОБА_9 буде проведений обшук, у ході проведення якого в будинку виявили набої, гранату, порох. Наполягав, що йому невідомо звідки вони взялися у будинку, до цих предметів він ніякого відношення не має, їх не приносив і туди не клав. При цьому, не зміг пояснити яким чином відбиток пальця його руки опинився на банці з порохом, виявленій у сейфі, а також його ДНК у змивах з гранати. Зауважив, що сейф він бачив, але ніколи його не відкривав що в ньому знаходилось не знав, де був ключ від нього також не знав. Йому відомо, що покійний чоловік ОСОБА_9 та її син мисливці, а тому припускає, що сейф залишився від них.

ОСОБА_6 наголошував на тому, що він розумів, що рано чи пізно у нього мав бути проведений обшук, оскільки після вбивства громадянки ОСОБА_12 11 листопада 2020 року в м. Борзна, яке не було розкрите, у зв`язку з чим його неодноразово викликали до поліції та допитували для перевірки на причетність до даного злочину, а тому для нього було очевидним, що за місцями його проживання будуть проведені обшуки в рамках розслідування вказаного убивства, тому він говорив ОСОБА_9 , що у разі наявності у будинку чогось забороненого, необхідно все повикидати. Розуміючи можливість проведення обшуку, він не зберігав би нічого забороненого в будинку.

Такі показання обвинуваченого підтвердила свідок ОСОБА_9 , яка показала, що у будинку АДРЕСА_2 з нею приблизно з літа 2018 року до кінця грудня 2020 року співмешкав ОСОБА_6 . Її покійний чоловік був мисливцем і мав зброю. Після його смерті зброю переоформили на сина ОСОБА_13 , який за місяць до обшуку всі речі, що стосувалися зброї і залишалися у сейфі забрав у її присутності та залишив ключ від сейфу їй. Не заперечувала, що в її присутності в ході обшуку поліцейські виявили у будинку в залі у чайничку в шафі набої, в спальні на сейфі за іконою - гранату, у сейфі в спальні - банку з порохом. Звідки вказані речі з`явилися у будинку їй не відомо. Вказала на те, що поліцейські у її будинку були за три дні до обшуку, коли оглядали речі при розслідуванні убивства мешканки ОСОБА_14 .

В день обшуку, перед його проведенням поліцейські приїхали до будинку і повідомивши про необхідність проїхати до відділку поліції, відвезли її та ОСОБА_6 у поліцію, де вони пробули близько півгодини, а потім їм повідомили про, те що в її будинку будуть проводити обшук і вони з поліцейськими приїхали до її будинку, де і проведи вказану слідчу дію. Вказала на те, що хоча і не часто заглядала у чайник в шафі, де були виявлені набої, але категорично заперечила, що вони могли належати її чоловікові, оскільки після його смерті у 2017 році пройшло багато часу і вона б їх давно вже знайшла, але звідки вони там могли взятись вона пояснити не змогла. Сейф, де був виявлений порох, вона не відмикала з часу як син десь за місяць до того все з нього забрав. За день до обшуку вона клала гаманець на сейф за іконою, де було виявлено гранату, і на той час її там не було. Після обшуку ОСОБА_6 їй говорив, що йому невідомо як у будинку опинилися набої, граната і порох, та вважав, що їх підкинули поліцейські у зв`язку із розслідуванням убивства мешканки ОСОБА_15 .

Не зважаючи на такі показання обвинуваченого та свідка ОСОБА_9 , яка є зацікавленою особою, проживала спільно із ОСОБА_6 , винуватість останнього у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується зібраними та перевіреними у всатановленому порядку доказами.

Так, свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_16 підтвердили той факт, що покійний чоловік ОСОБА_9 був мисливцем там мав зареєстровану зброю, але після його смерті зброю було переоформлено на ОСОБА_13 , який підтвердив, що все із сейфу забрав та там нічого не лишалося, жодних баночок з порохом там не було, набої до мисливської рушниці він також забрав.

Такі показання спростовують версію обвинуваченого про те, що порох та набої могли належати покійному чоловікові власниці будинку, адже син власниці будинку за місяць до проведення обшуку забрав всю зброю, набої та залишив сейф порожнім. Ключ від сейфу передав матері.

Поняті ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , допитані в якості свідків підтвердили, що були присутніми під час обшуку будинку по АДРЕСА_2 , де було о виявлено та вилучено в одній з кімнат у серванті в чайнику набої, приблизно 12 штук, у спальні на сейфі за іконою гранату з вкрученим підривником, а в самому сейфі -банку з порохом. Гранату вилучали вибухотехніки, яких викликали додатково по телефону, на яких вони чекали від півгодини до години часу.

Критика показань вказаних свідків стороною захисту є безпідставною, адже поняті не надавали різні за своїм змістом показання,як вважає адвокат, а лише по різному описали місце виявлення гранати, яке по суті є одним і тим самим місцем.

Так, свідок ОСОБА_17 вказав, що гранату було знайдено в спальні за іконами, а свідок ОСОБА_18 вказав, що гранату було виявлено в спальні на сейфі.

З матеріалів справи убачається, що сейф стоїть у спальній кімнаті, на ньому ікони, за якими і було виявлено гранату. Отже, свідки вказували на одне і те саме місце, але акцентували увагу на різних деталях. Свідок ОСОБА_9 не заперечувала, що гранату було виявлено саме за іконами на сейфі.

Загалом показання свідків є логічними, послідовними, узгоджуються між собою, а також з іншими дослідженими судом доказами, а тому відсутні об`єктивні підстав їм не довіряти.

Суд першої інстанції не взяв до уваги версію обвинуваченого про те, що боєприпаси були підкинуті, оскільки на змивах з гранати Ф-1, згідно з висновком молекулярно-генетичної експертизи був наявний букальний епітелій, генетичні ознаки якого збігаються з генетичними ознаками букального епітелію зразка від обвинуваченого ОСОБА_6 , на банці з порохом, вилученого із сейфу, був виявлений відбиток вказівного пальця правої руки обвинуваченого, про що свідчить висновок дактилоскопічної експертизи.

Протокол обшуку від 29 грудня 2020 року, під час якого були знайдені боєприпаси, складався слідчим від руки, у тій послідовності, як були виявлені та опечатані заборонені предмети, в якому зазначено, де і який з боєприпасів був знайдений, до якого пакету поміщений. Виявлена банка з порохом в сейфі була оброблена червоним порошком, на якому проявилися сліди відбитків пальців, які були перенесені на липку стрічку. З вилученої під час обшуку гранати робилися змиви шматком марлі, які були поміщені до пакету та опечатані, що виключає фальсифікацію доказів, як намагається довести сторона захисту та навмисне нанесення слідів обвинуваченого.

Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/125-20/12510Вт від 30 грудня 2020 року наданий на дослідження об`єкт, що візуально схожий на запал гранати УЗРГМ-2, підривником УЗРГМ-2 для ручних гранат. Наданий на дослідження об`єкт, що візуально схожий на корпус гранати Ф-1, є корпусом оборонної осколкової ручної гранати Ф-1. Надані на дослідження корпус гранати Ф-1 та підривник УЗРГМ-2 для ручних гранат у конструктивному поєднанні складають оборонну осколкову ручну гранату Ф-1, яка є вибуховим пристроєм промислового виготовлення та відносяться до категорії боєприпасів.

Експертом під час надання висновку з дозволу слідчого був проведений вибух гранати, іншого способу ніж здійснення вибуху для висновку про придатність боєприпаси, не існує, а тому критика стороною захисту про незбереження речового доказу та його знищення є необ`єктивною.

Відповідно до висновку експерта № КСЕ-19/125-20/12509Вт від 31 грудня 2020 року надана на дослідження речовина є вибуховою речовиною метальної дії нітроцелюлозним порохом. Маса наданого на дослідження нітроцелюлозного пороху становить 31,8 г. Експертом для надання висновку було використано 0.2 гр. пороху.

Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/125-21/1167БЛ від 18 лютого 2021 року надані на дослідження 13 патронів є боєприпасами бойовими проміжними патронами з трасуючими кулями калібру 5,45*39 мм, призначеними для стрільби з автоматів, ручних кулеметів відповідного калібру. Патрони виготовлені промисловим способом та є придатними до стрільби. Під час експертного дослідження експертом були розібрані три патрони, перевірений їх вміст та здійснені постріли.

В описовій частині висновків експерта, не тільки описано, які предмети надійшли для експертного дослідження, а й упакування та його фотографування на підтвердження цілісності пакетів, після проведення експертизи експертом проведене упакування із зазначенням номеру пакету.

Підривник УЗРГМ-2 для ручних гранат не мав якихось індивідуальних особливостей, а тому ні слідчий, яка проводила вилучення, ні експерт про це не зазначали.

Те, що спеціалісти по вибухівці прибули з Чернігова в м. Борзна на випадок необхідності вилучення вибухових речовин, завчасно, не свідчить на користь сторони захисту та не ставить під сумнів достовірність зібраних доказів.

Обвинувачений ОСОБА_6 перебував у полі зору працівників поліції, щодо нього проводилися негласні слідчі дії в іншому кримінальному провадженні, у тому числі прослуховування розмов.

Ухвала слідчого судді про обшук була постановлена слідчим суддею 08 грудня 2022 року, а реалізована тільки 29 грудня 2022 року, з урахуванням отриманої інформації під час негласних слідчих дій у слідчого були наявні усі підстави заздалегідь викликати спеціалістів з вибухівки з обласного центру, щоб під час обшуку не сидіти у будинку цілий день та очікувати їх приїзду.

Посилання захисника на недопустимість протоколу обшуку, в якому не зазначена відомості про спеціалістів вибухотехніків, не заслуговують на увагу, оскільки спеціаліст з вибухівки не брав участь в обшуку будинку, а лише був викликаний на вилучення, щоб не наражати на небезпеку присутніх у будинку людей.

Судячи з обізнаності захисника про стан речових доказів у кримінальному провадженні, вимоги ст. 290 КПК України, були виконані під час завершення досудового слідства в повному обсязі.

Металеві уламки ручної гранати Ф-1, після проведення експертизи були поміщені в два спеціальні номерні пакети вибухотехнічної служби МВС України з індивідуальними номерами, після чого упаковані в спеціальний пакет Експертної служби МВС України з індивідуальним номером, з підписом експерта. Не довіряти як висновку експерта, який був попереджений про кримінальну відповідальність, так і тому, що в пакетах уламки від підірваної гранати, апеляційний суд не має жодних підстав.

Дане кримінальне правопорушення є триваючим і не має значення для кримінальної відповідальності, де винна особа придбала боєприпаси та порох та скільки часу їх зберігала. Та обставина, що вони були знайдені за місцем проживання співмешканки обвинуваченого, на яких виявлені сліди від обвинуваченого, свідчать про їх належність саме обвинуваченому, а не іншим особам, як намагається довести обвинувачений та свідок ОСОБА_9 , яка на відміну від самого обвинуваченого підтверджує, що він проживав у її будинку, тоді як обвинувачений пояснює, що тільки спілкувалися.

Отже, докази в матеріалах кримінального провадження, зібрані з додержання вимог кримінально-процесуального закону, поза розумним сумнівом доводять винуватість ОСОБА_6 у незаконному придбанні та зберіганні боєприпасів та вибухових речовин. Їх перенесення в провину ОСОБА_6 не ставилося, як помилково вважає захисник, що вбачається зі змісту підозри та обвинувального акту.

Покарання обвинуваченому призначене в межах мінімальної санкції статті з додержання вимог та основник засад кримінального Закону про призначення покарання.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 532 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 06 травня 2022 року щодо ОСОБА_6 , без змін.

Ухвала набуває законної сили негайно після її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а для засудженого, який перебуває під вартою, в той же строк, з дня вручення копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_19 АНТИПЕЦЬ ОСОБА_20