Справа № 136/1203/22
провадження №1-кп/136/88/22
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2023 року м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Липовець обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000175 від 19.06.2022, про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вахнівка Липовецького району, Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта повна загальна середня, не одруженого, працюючого різноробочим ФГ «Брицьке», в силу ст. 89 КК України не судимий, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України

за участю сторін кримінального провадження

з боку обвинувачення

прокурора ОСОБА_4 ,

з боку захисту

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

19.06.2022 о 00:00 год., ОСОБА_3 , маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, діючи із корисливих мотивів, прийшов до домоволодіння ОСОБА_6 , яке розташоване в АДРЕСА_1 , після чого через зачинену хвіртку паркану проник на територію даного домоволодіння.

Продовжуючи свої дії, ОСОБА_3 з метою реалізації свого злочинного умислу, підійшов до скутера марки «Honda Dio AF 27», синього кольору, номер шасі № НОМЕР_1 , об`єм двигуна 49 см. куб., який стояв на подвір`ї та власником якого є ОСОБА_7 . Після цього, пересвідчившись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_3 незаконно вивів зазначений скутер із подвір`я та штовхаючи його перемістив до свого домоволодіння в АДРЕСА_1 .

Таким чином, ОСОБА_3 незаконно заволодів скутером марки «Honda Dio AF 27», синього кольору, номер шасі № НОМЕР_1 , об`єм двигуна 49 см. куб., який належить ОСОБА_7 , вартість якого згідно висновку експерта № 4320/22-21 від 23.06.2022 становить 7679 грн. 48 коп. і тим самим завдав потерпілому ОСОБА_7 матеріальної шкоди на вищевказану суму.

Такі умисні дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч.2 ст. 289 КК України, а саме незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене з проникненням у сховище.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав у повному обсязі за обставин вказаних в обвинувальному акті, які підтвердив суду, не заперечував правову кваліфікацією вчиненого ним діяння, у вчиненому щиро розкаявся, вказав, що зробив належні висновки, добровільно відшкодував завдану потерпілому шкоду у повному обсязі, просив суд суворо його не карати.

Потерпілий ОСОБА_7 у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд кримінального провадження у його відсутність, відповідно до якої зазначив, що жодних претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, оскільки той відшкодував завдані йому збитки в грошовому еквіваленті, просив суд призначити покарання обвинуваченому не пов`язане з позбавленням волі.

Суд переконався, що показання обвинуваченого ОСОБА_3 є послідовними, логічними, а тому не викликають сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Ураховуючи те, що обвинувачений визнав свою винуватість та, беручи до уваги, що інші учасники судового провадження не оспорюють фактичних обставин кримінального провадження, і судом також встановлено, що учасники судового розгляду розуміють правильно зміст цих обставин, не має сумніву у добровільності їх позиції, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, що узгоджується з положеннями ч.3 ст.349 КПК України.

Суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, тобто незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене з проникненням у сховище.

Призначаючи вид та міру покарання обвинуваченому, суд керується положеннями ст.65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів, вину визнав повністю, щиро розкаявся в скоєному, в силу ст.89 КК України вважається таким, що не має судимості.

ОСОБА_3 не одружений, неповнолітніх дітей чи інших утриманців не має.

Відповідно до довідки виданої Турбівською селищною радою 14.12.2022 за №79, ОСОБА_3 за місцем проживання характеризується задовільно, веде суспільно корисний спосіб життя.

Як слідує із довідки виданої ФГ «Брицьке 25.11.2022, ОСОБА_3 офіційно працевлаштований з 28.06.2022 на посаді різноробочого, за місцем роботи зарекомендував себе із хорошої сторони, до роботи відноситься сумлінно, виконує належним чином усі розпорядження керівника.

Наведене свідчить, що з часу вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_3 працевлаштувався, змінив свою поведінку у кращу сторону, на що вказують характеристики із місця проживання та місця роботи, тобто посткримінальна поведінка обвинуваченого свідчить про позитивні зміни його як особи.

Відповідно до довідки виданої КНП «Липовецька міська лікарня» Вінницької області від 23.06.2022, ОСОБА_3 на обліку у лікаря нарколога не перебуває.

Як слідує із довідки виданої 24.06.2022 КНП «Липовецька міська лікарня» Вінницької області ОСОБА_3 перебуває на диспансерному обліку в психіатричному кабінеті з 2005 року з діагнозом F70.0, однак за медичною допомогою на протязі останніх трьох років не звертався.

Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи за №91 від 26.08.2022, в період часу до якого відноситься інкриміноване ОСОБА_3 діяння, виявляв психічний розлад у вигляді розумової відсталості легкого ступеню з відсутністю відхилень в поведінці F70.0. У період часу до якого відноситься інкриміноване йому діяння, ОСОБА_3 міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. У теперішній час ОСОБА_3 виявляє психічний розлад у вигляді розумової відсталості легкого ступеню з відсутністю відхилень в поведінці F70.0., однак може усвідомлювати свої дії та керувати ними, не потребує застосування примусових заходів медичного характеру.

Відповідно до ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

У силу ч.2 ст.66 КК України, суд визнає обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого добровільне відшкодування шкоди потерпілому, що підтвердив останній у своїй заяві направленій до суду.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Обираючи обвинуваченому ОСОБА_3 вид та міру покарання, суд виходить із встановленої ст.50 КК України, його мети кари, виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, заснованої на вимогах виваженості, справедливості та індивідуалізації покарання, при цьому враховує визначені ст.65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, позицію потерпілого щодо призначення покарання обвинуваченому, відсутності тяжких наслідків кримінального правопорушення, поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, тому суд вважає, що необхідним і достатнім для виправлення і попередження вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень буде покарання передбачене санкцією частини статті, за якою інкриміновано його діяння у виді позбавлення волі на мінімальний строк, без конфіскації майна.

При цьому, з урахуванням тяжкості вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, особи винного, позиції потерпілого та інших обставин кримінального провадження, суд дійшов висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання та ізоляції його від суспільства, а тому приймає рішення про звільнення його від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст.75 КК України із покладенням обов`язків, що передбачені ст.76 КК України.

На переконання суду, іспитовий строк буде дисциплінувати засудженого, привчати до додержання законів, оскільки він не виправданий, а проходить випробування від результатів якого залежить подальша доля - звільнення від відбування призначеної основної міри покарання або реальне відбуття покарання, що сприятиме формуванню звички законослухняної поведінки і не бажання в майбутньому повторювати дії, які мають наслідком встановлення зазначених обмежень.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Питання про речові докази та процесуальні витрати суд вирішує в порядку ст. 100, 124 КПК України.

Судом встановлено, що в ході досудового розслідування даного кримінального провадження було вжито заходів забезпечення кримінального провадження шляхом накладення арешту на майно за ухвалою слідчого судді Липовецького районного суду Вінницької області від 23.06.2022, питання про яке суд вирішує відповідно до ст.174 КПК України.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого в рамках цього кримінального провадження не застосовувався.

Керуючись ст.ст. 65 КК України, ст. 368, 370, 374, 376 КПК України , суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, без конфіскації майна.

На підставі ч.1 ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку, тривалістю в 2 (два) роки не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно п.1, 2 ч.1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Іспитовий строк за даним вироком рахувати з дня проголошення вироку.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Липовецького районного суду Вінницької області від 23.06.2022, на майно, а саме: скутер марки «Honda Dio AF 27», синього кольору, номер шасі № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_7 , та знаходиться на спеціальному майданчику для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів ВП №4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області.

Речові докази - скутер марки «Honda Dio AF 27», синього кольору, номер шасі № НОМЕР_1 , - повернути власнику ОСОБА_7 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта в сумі 775 (сімсот сімдесят п`ять) гривень 08 коп.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Апеляційна скарга може бути подана на вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя Світлана ШПОРТУН