Справа № 686/110/23
Провадження № 1-кс/686/229/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2023 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника скаржника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції в залі суду скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Інтерелектро Україна» на бездіяльність уповноважених осіб Хмельницького РУП ГУНП у Хмельницькій області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Інтерелектро Україна» звернулося до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду зі скаргою щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, в якій просить зобов`язати слідчого Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області внести відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань по заяві «Торговий Дім «Інтерелектро Україна» від 23.12.2022 про вчинення кримінального правопорушення.

В обґрунтування скарги зазначає, що 26.12.2022 товариство засобами поштового зв`язку звернулося до Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області із заявою від 23.12.2022 про вчинення відносно товариства ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Зазначили, що 20.07.2017 між ТзОВ «Торговий Дім «Інтерелектро» (яке 10.02.2022 відступило право вимоги за договором товариству з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Інтерелектро Україна») та приватним підприємством «Бондар» було укладено договір поставки № 1742-ТД, на виконання якого ТзОВ «Торговий Дім «Інтерелектро» поставив ПП «Бондар» кабельно-провідникову та електротехнічну продукцію на суму 787 159 грн. 60 коп., однак ПП «Бондар» сплатив за отриману продукцію лише 737 479 грн. 46 коп., не виконавши таким чином умови зобов`язання за договором.

Отримання замовником продукції підтверджується податковими накладними.

Засновником та кінцевим бенефеціарним власником приватного підприємства «Бондар» є ОСОБА_4 , який неодноразово запевняв, що сплатить заборгованість та просив надати додатковий час, проте так і не виконав зобов`язання.

Скаржник уважає, що ОСОБА_4 усвідомлював, що не має наміру розраховуватися із постачальником за отриману продукцію, зловживаючи довірою на основі попередньої співпраці ввів в оману заявників та шахрайським способом заволодів їх майном.

Представник скаржника у судовому засіданні вимоги скарги підтримав та просив їх задовольнити з підстав, викладених у скарзі.

Представник органу досудового розслідування, будучи належним чином повідомленим про дату та час розгляду скарги, у судове засідання не з`явився, що відповідно до вимог ч. 3 ст. 306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

Заслухавши думку представника скаржника, дослідивши матеріали скарги, приходжу до висновку, що у її задоволенні слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.304 КПК України скарга на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Із наданих матеріалів за зверненням товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Інтерелектро Україна» слідує, що 23.12.2022 представник товариства звернувся до Хмельницького РУП ГУНП у Хмельницькій області із заявою, у якій вказав, що 20.07.2017 між ТзОВ «Торговий Дім «Інтерелектро» та приватним підприємством «Бондар» було укладено договір поставки № 1742-ТД, на виконання якого ТзОВ «Торговий Дім «Інтерелектро» поставив ПП «Бондар» кабельно-провідникову та електротехнічну продукцію на суму 787 159 грн. 60 коп., однак ПП «Бондар» сплатив за отриману продукцію лише 737 479 грн. 46 коп., не виконавши таким чином умови зобов`язання за договором.

Станом на дату подання заяви про вчинення кримінального правопорушення, на виконанні у Другому відділі ДВС у м. Хмельницькому Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Хмельницький) перебуває виконавче провадження про стягнення заборгованості за договором поставки № 1742-ТД від 20.07.2017 з ПП «Бондар» у сумі 49 680 грн. 14 коп. та судових витрат у сумі 192 грн. 10 коп. на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Інтерелектро» (яке 10.02.2022 відступило право вимоги за договором товариству з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Інтерелектро Україна»).

Указували, що ОСОБА_4 усвідомлював, що не має наміру розраховуватися із постачальником за отриману продукцію, зловживаючи довірою на основі попередньої співпраці ввів в оману заявників та шахрайським способом заволодів їх майном.

Однак, відомості, викладені у заяві товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Інтерелектро Україна» до ЄРДР внесені не були у зв`язку із відсутністю даних, що можуть свідчити про кримінальне правопорушення, про що листом № 168/121/118/01-2023 від 12.02.2023 начальник ВП № 2 Хмельницького РУП ГУНП у Хмельницькій області ОСОБА_5 повідомив представника скаржника.

Положеннями частини 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з пунктом 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого або прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 214 КПК України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Приписи ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

До Єдиного реєстру досудових розслідувань, зокрема, має бути внесено короткий виклад обставин про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела (ч. 5 ст. 214 КПК України).

Із цими приписами Кримінального процесуального закону кореспондуються викладені у п.2 Розділу ІІ Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора № 298 від 30.06.2020 норми, згідно з якими відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам пункту 4 частини п`ятої статті 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до висновку, що викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Наведене дає підстави для висновку про те, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Це слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Підставами вважати, що в заяві чи повідомленні містяться відомості саме про злочин є об`єктивні дані, які дійсно свідчать про наявність ознак злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

За приписом ч.1 ст.11 КК України, кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Отже, вирішальним чинником для внесення до ЄРДР відомостей за заявою є саме наявність у цій заяві обставин, що свідчать про кримінальне правопорушення, а не вказана автором назва поданого документу.

Верховний Суд у своїй постанові від 16.05.2019 у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду (справа № 761/20985/18, провадження № 51-8007км18) вказав: «...положеннями ст. 3 КПК визначено, що кримінальне провадження це досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність. Досудове розслідування - це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується, серед іншого, закриттям кримінального провадження. Якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин.....».

Отже ініціювати процедуру кримінального переслідування та застосувати державний механізм для здійснення досудового розслідування доцільно лише у випадку, коли наявні підстави вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення. Безпідставне відкриття кримінального провадження є недопустимим і може порушувати права конкретних осіб, відносно яких таке провадження ініційоване, та є неефективним з точки зору використання державних ресурсів.

З об`єктивної сторони шахрайство, відповідальність за яке передбачена ст. 190 КК України, полягає в протиправному заволодінні чужим майном, в набутті права на нього шляхом обману потерпілого чи зловживання його довірою.

Як випливає зі змісту зазначеної норми кримінального закону та правозастосовної практики, отримання майна за умови виконання якого-небудь зобов`язання належить кваліфікувати як шахрайство в тому разі, коли винна особа в момент заволодіння цим майном мала на меті його присвоїти, а зобов`язання не виконувати. Як шахрайство, вчинене шляхом зловживання довірою, слід розглядати укладення договорів кредиту, позики, попередньої оплати за виконання певної роботи тощо без наміру повернути отримані кошти чи інші матеріальні цінності, виконати належно обумовлену роботу чи повернути борг. Із суб`єктивної сторони шахрайство характеризується прямим умислом і корисливим мотивом.

Відсутність хоча б одного зі складових елементів шахрайства, у тому числі об`єктивної чи суб`єктивної сторони, означає, що дії осіб, поведінка яких оцінюється, можуть бути в іншій юридичній площині, ніж кримінальна, а саме свідчити про наявність цивільного або господарського спору.

Способами вчинення шахрайства є: 1) обман; 2) зловживання довірою.

Обман як спосіб шахрайського заволодіння чужим майном чи придбання права на таке майно полягає у повідомленні потерпілому неправдивих відомостей або приховування певних відомостей, повідомлення яких мало б суттєве значення для поведінки потерпілого, з метою введення в оману потерпілого.

При цьому слід звернути увагу на те, що обман (повідомлення потерпілому неправдивих відомостей або приховування певних обставин) при шахрайстві застосовуються винною особою з метою викликати у потерпілого впевненість про вигідність або обов`язковість передачі йому майна чи права на нього (постанова ВС у справі № 658/1658/16-к від 05 квітня 2018).

Слід звернути увагу і на висновок ВС, наведений у справі № 442/3912/19 від 16.08.2022, за змістом якого відмежовуючи шахрайство від цивільно-правових деліктів, слід виходити з того, що отримання майна з умовою виконання якого-небудь зобов`язання може бути кваліфіковане як шахрайство, якщо встановлено, що винна особа вже в момент заволодіння цим майном мала на меті його привласнити, а зобов`язання не виконувати. Розмежування кримінально-караного злочину від цивільно-правової угоди слід проводити не по тому, як оформлені укладені між сторонами договори, а по тому, що стало результатом цієї договірної діяльності. Якщо одна сторона, приймаючи на себе зобов`язання, не має ніяких реальних можливостей і бажання їх виконувати, мова йде про шахрайство.

Тобто якщо покупець за договором взяв на себе певні зобов`язання та почав їх виконувати вказане виключає кваліфікацію його дій як шахрайства.

У заяві про вчинення кримінального правопорушення ідеться про те, що більшу частину коштів на виконання умов договору поставки № 1742-ТД від 20.07.2017, укладеного між приватним підприємством «Бондар» та ТзОВ «Торговий Дім «Інтерелектро», а саме 737 479 грн. 46 коп. від загальної суми, яка підлягала сплаті (787 159 грн. 60 коп.) покупцем було сплачено.

Отже, залишок заборгованості складає 49 680 грн. 14 коп., що становить менше 7% від сплаченої суми за договором.

Вказане очевидно свідчить про відсутність у боржника умислу в момент укладення договору поставки та отримання товару за договором не виконувати його умови в майбутньому, а навпаки указує на активну позицію та намір належно ставитися до виконання зобов`язань за договором.

Також не наведено у заяві обставин, які би вказували на використання ПП «Бондар» обману або вдавання ним до зловживання довірою та укладення договору поставки саме завдяки цим активним їх діям. Попередня співпраця сторін за договором, про що зазначає скаржник, вважаючи що ПП «Бондар» використав її, зловживаючи довірою ТзОВ «Торговий Дім «Інтерелектро», у даному конкретному випадку, з урахуванням оплати більше 93 % від усієї належної до сплати суми, свідчить лише про усталені господарсько-правові відносини між сторонами.

Таким чином, представником заявника у заяві про вчинення кримінального правопорушення не доведено, що саме завдяки зловживанню приватним підприємством «Бондар» довірою останній заволодів майном ТзОВ «Торговий Дім «Інтерелектро» з наміром подальшого неповернення коштів за товар предмет договору.

У даному конкретному, станом на момент розгляду скарги, заява ТзОВ «Торговий Дім «Інтерелектро Україна» про вчинення шахрайства, а також зібрані слідчим матеріали не містять фактичних даних, які б свідчили про існування обставин, що дають підстави для кваліфікації дій за відповідними статтями Кримінального кодексу України, а вказує на наявність господарсько-правових відносин між приватним підприємством «Бондар» та ТзОВ «Торговий Дім «Інтерелектро Україна» (правонаступником ТзОВ «Торговий Дім «Інтерелектро»).

А тому представник органу досудового розслідування обґрунтовано відмовив скаржнику у внесенні відповідних відомостей до ЄРДР.

Керуючись статтями 214, 303- 307, 309, 376 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Інтерелектро Україна» на бездіяльність уповноважених осіб Хмельницького РУП ГУНП у Хмельницькій області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя