Справа № 126/320/22
Провадження № 1-кп/147/12/23
УХВАЛА

іменем України

10 січня 2023 року смт Тростянець

Тростянецький районний суд Вінницької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

із секретарем ОСОБА_4 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинувачених: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисників: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

при розгляді у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції з Державною установою «Вінницька установа виконання покарань №1» кримінального провадження, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000423 від 08.09.2021, про обвинувачення:

ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.4 ст.187 КК України,

ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України,

в с т а н о в и в :

В провадженні Тростянецького районного суду Вінницької області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000423 від 08.09.2021, про обвинувачення: ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.4 ст.187 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України.

09 січня 2023 року до суду прокурором ОСОБА_5 подано клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 строком на 60 днів. В обґрунтування клопотання зазначає, що термін утримання обвинуваченого під вартою спливає, у зв`язку з чим є необхідним та доцільним вирішити питання щодо продовження строку його утримання під вартою без зміни раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який, що обґрунтовується наступним. Так, обвинувачений вчинив злочини, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років позбавлення волі. Сторона обвинувачення вважає, що з метою уникнення кримінальної відповідальності за скоєне ОСОБА_6 може переховуватись від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілу, свідків, експертів, спеціалістів у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що свідчить про неможливість запобігання ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України, шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу. Всі з вище перерахованих ризиків та обставин, чітко відображені у відповідних матеріалах судової справи і продовжують мати своє місце на даний час.

Також, 09 січня 2023 року прокурор ОСОБА_5 подав клопотання про продовження строків тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 на 60 днів. Клопотання мотивує тим, що термін утримання обвинуваченого під вартою спливає, у зв`язку з чим є необхідним та доцільним вирішити питання, щодо продовження строку його утримання під вартою, без зміни раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який, що обґрунтовується наступним. Так, обвинувачений вчинив злочини, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років позбавлення волі. Крім того, наслідком злочинних дій обвинуваченого настала шкода у особливо великих розмірах. Сторона обвинувачення вважає, що з метою уникнення кримінальної відповідальності за скоєне ОСОБА_7 може переховуватись від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілу, свідків, експертів, спеціалістів у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що свідчить про неможливість запобігання ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України, шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу. Всі з вище перерахованих ризиків та обставин, чітко відображені у відповідних матеріалах судової справи і продовжують мати своє місце на даний час.

Прокурор в судовому засіданні клопотання про продовження застосування обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб підтримав, посилаючись на те, що в наявний час ризики, що були підставою для обрання такого запобіжного заходу як тримання під вартою не зникли та не перестали існувати, а до закінчення строку тримання під вартою до 13.01.2023 року завершити судовий розгляд вказаного кримінального провадження не надається можливим з об`єктивних причин.

Обвинувачений ОСОБА_6 категорично заперечував проти задоволення клопотання прокурора, зазначив, що непричетний до цієї справи, просив замінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_9 вважає, що ризики перераховані в клопотанні прокурором відсутні. Вина його підзахисного не доведена, про що пересвідчилися в минулому судовому засіданні, зокрема, під час перегляду відеозапису, де підозрювані особи, які стояли поруч, були майже одного зросту, в той час, як зріст ОСОБА_6 157 см. Щодо тяжкості інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_6 правопорушення, захисник зазначив, що це не є підставою для тримання під вартою. Також захисник вказав на міцні соціальні зв`язки (наявність сім`ї, постійне місце проживання), незадовільний стан здоров`я його підзахисного, а тому клопотав щодо заміни запобіжний захід на домашній арешт.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_11 - адвокат ОСОБА_8 просить залишити без задоволення клопотання прокурора, оскільки прокурором у клопотанні не зазначено, які з ризиків продовжують існувати, а її підзахисний обвинувачений ОСОБА_6 тривалий час перебуває під вартою, має незадовільний стан здоров`я, позитивну характеристику з місця проживання, а тому просить змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_7 не заперечував проти задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу відносно себе, однак наголосив на тому, що ОСОБА_6 жодного відношення до інкримінованого йому правопорушення не має, щодо ОСОБА_6 обвинувачення було сфабриковано, просить замінити йому запобіжний захід на домашній арешт.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_10 підтримав позицію свого підзахисного, проте зазначив, якщо суд дійде висновку про можливість обрання більш мікого запобіжного заходу відносно його підзахисного, то він просить його замінити, щодо ОСОБА_6 просить замінити запобіжний захід на домашній арешт.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 08.07.2003 року № 14-рп/2003, тяжкість злочину не є єдиною підставою для обрання виключного запобіжного заходу, як тримання під вартою, а враховується разом з іншими обставинами по справі.

Підставою застосування запобіжного заходу чи його продовження є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених КПК України. (частина 2 статті 177 КПК України).

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК України, варто вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення обвинуваченим зазначених дій. При цьому Кримінальний процесуальний кодекс України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Зазначений стандарт доказування (переконання) колегія суддів використовує для перевірки наявності ризиків, передбачених частиною 1 статті 177 КПК України, у цьому кримінальному провадженні щодо обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Враховуючи вимоги ст. 177, 178, 183 КПК України, суд вважає, що на даний час не змінилися та не відпали ризики, передбачені ст.177 КПК України, які були підставою для застосування ОСОБА_6 та ОСОБА_7 саме такого запобіжного заходу як тримання під вартою.

Згідно з вимогами Постанови Пленуму Верховного Суду України від 25.04.2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою» подання про обрання запобіжного заходу у виді взяття під варту повинно бути мотивованим і містити підстави для обрання такого запобіжного заходу.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Судом встановлено, що по вказаною кримінальному провадженню триває судовий розгляд, а обраний обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою закінчується 13 січня 2023 року, у зв`язку з чим прокурор звертається до суду з відповідним клопотанням про продовження застосування відносно обвинувачених запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Заперечення захисників обвинуваченого ОСОБА_6 та обвинуваченого, щодо продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 та їхнє клопотання щодо заміни запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який, а саме домашній арешт, суд вважає необґрунтованими, оскільки стороною захисту належним чином не доведено та не додано доказів які б спростовували наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, на які посилається прокурор в клопотанні.

Згідно з ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити в тому числі виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Оцінивши обставини, визначені ст. 178 КПК України, підстави на які посилається прокурор у клопотаннях, з точки зору їх належності, допустимості, достатності та взаємозв`язку, вислухавши пояснення прокурора, який підтримав заявлені ним клопотання, обвинувачених та їхніх захисників, які заперечували проти клопотання прокурора відносно ОСОБА_6 , суд враховуючи вагомість наявних у справі ризиків, передбачених ст.177 КПК України, дійшов наступних висновків.

Обвинувачений ОСОБА_6 є особою раніше судимою за вчинення злочинів проти власності, відповідних висновків для себе не зробив на шлях виправлення не став й знову обвинувачується за вчинення тяжкого правопорушення (придбання, зберігання вогнепальної зброї та бойових припасів, без передбаченого законом дозволу), і особливо тяжкого правопорушення проти власності поєднаний із застосуванням насильства, небезпечним для здоров`я особи, яка зазнала нападу, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі від трьох до семи років (ч. 1 ст.263 КК України) та у виді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років із конфіскацією майна (ч.4 ст. 187 КК України), і усвідомлюючи тяжкість покарання є ризик переховування обвинуваченого від суду. Застосований до ОСОБА_6 раніше обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою останній не порушував у зв`язку з відсутністю об`єктивної можливості такого порушення, що не залежало від його волі, натомість перебуваючи на волі, обвинувачений має реальну можливість незаконно впливати на потерпілу, свідків, експертів та спеціалістів у цьому судовому провадженні, знищити, сховати або спотвоити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, вчинити інше кримінальне правопорушення, передшкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що не надасть можливості забезпечити виконання процесуальних обов`язків, є підставою вважати, що найбільш ефективним запобіжним заходом відносно обвинуваченого ОСОБА_6 та таким, який забезпечить неупередженість повноту та всебічність процесу судового розгляду в даному випадку, буде тримання під вартою з ізоляцією від суспільства, що відповідає охороні прав і інтересів як суспільства, так потерпілого і свідків, що не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Суд не вбачає підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , оскільки на час розгляду клопотання суду не було надано жодних доказів для заміни запобіжного заходу з тримання під вартою більш м`яким запобіжним заходом. Не надано доказів про те, що стан здоров`я ОСОБА_6 унеможливлює надання останньому належної медичної допомоги в ДУ «Вінницька установа виконання покарань №1».

Стосовно доводів сторонни захисту щодо непричетності ОСОБА_6 до інкримінованих йому правопорушень, суд зазначає, що на сьогодні справа знаходиться на стадії дослідження доказів, розглядаючи клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, на стадії розгляду кримінального провадження по суті, суд не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Зважаючи, що під час розгляду клопотання доведено, що ризики передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшилися, а суду не надано належних та допустимих доказів в підтвердження того, що домашній арешт буде достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_6 обов`язків у цьому кримінальному провадженні, на думку колегії суддів відсутні підстави для заміни запобіжного заходу на більш м`який. Також, оцінюючи доводи сторонни захисту про міцні соціальні зв`язки, суд ураховує відсутність згоди близьких осіб утримувати ОСОБА_6 і забезпечувати його побутові потреби під час перебування під домашнім арештом.

Доводи сторонни захисту про позитивну характеристику ОСОБА_6 за місцем проживання не підтверджені жодними доказами, в той час, як висновки суду, в тому числі під час озгляду клопотання строни захисту про заміну запобіжного заходу на більш м`який, не можуть грунтуватися на припущеннях. За таких обставин, на сьогодні, у суду відсутні підстави для задоволення клопотання захисників обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокатів ОСОБА_9 та ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_6 про заміну запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який - домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_7 є особою раніше судимою за вчинення тяжких злочинів проти власності, відповідних висновків для себе не зробив на шлях виправлення не став й знову обвинувачується за вчиненні особливо тяжкого злочину проти власності поєднаний із застосуванням насильства, небезпечним для здоров`я особи, яка зазнала нападу, тобто, відповідно до положень ст. 12 КК України обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі від восьми до п`ятнадцяти років із конфіскацією майна (ч.4 ст. 187 КК України). Обвинувачений офіційно не працевлаштований офіційного джерела доходу не має, стійких соціальних зв`язків не має, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має.

Стороною обвинувачення доведено наявність обставин, передбачених п. 1 ч. 3 ст. 199 КПК України.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, визначених ст. 177 КПК України, для застосування обвинуваченим більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, у судовому засіданні встановлено не було.

З урахуванням наведеного, відповідно до вимог ст. ст. 177, 178, 183, 197, 199 КПК України, враховуючи , що судове провадження з об`єктивних причин не може бути завершено до спливу строку тримання під вартою, а також приймаючи до уваги запровадження в Україні воєнного стану та тимчасову окупацію частини територій, суд дійшов висновку про необхідність продовження застосування обраного відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, у зв`язку з чим клопотання прокурора про продовження застосування відносно обвинувачених строку тримання під вартою підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 194, 331 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора ОСОБА_5 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 - задовольнити.

Продовжити строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 (шістдесят) днів - тобто до 10 березня 2023 року включно.

Клопотання прокурора ОСОБА_5 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 - задовольнити.

Продовжити строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 60 (шістдесят) днів - тобто до 10 березня 2023 року включно.

В задоволенні клопотання захисників обвинуваченого ОСОБА_6 - ОСОБА_9 та ОСОБА_8 та ОСОБА_6 про заміну запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який - домашній арешт, - відмовити.

Копію ухвали направити на адресу Державної установи «Вінницька установа виконання покарань №1» для вручення обвинуваченим та виконання.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали суду виготовлено та проголошено 10 січня 2023 року о 12 годині 50 хвилин.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3