Провадження №11-кп/801/437/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі учасників провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7

та обвинуваченого ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 29 березня 2023 року,

якою відмовлено в задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу, продовжено застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 27.05.2023 включно, стосовно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, українця, громадянина України, освіта середня технічна, непрацюючого, неодруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

- який обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.289, ч.3 ст.185 КК України,

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини

У провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває на розгляді об`єднане кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчинені злочинів, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 185 КК України.

У ході судового провадження прокурор ОСОБА_6 заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , оскільки наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_8 вчинив інкриміновані злочини під час іспитового строку за попереднім вироком суду, а тому може продовжувати вчинювати злочини, оскільки обвинувачений під час досудового розслідування переховувався від слідства та був оголошений у розшук, він може і надалі ухилятись від суду, а також обвинувачений ОСОБА_8 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Захисник ОСОБА_9 заперечував щодо задоволення клопотання прокурора, зазначив, що вина обвинуваченого ОСОБА_8 у інкримінованих злочинах жодним чином не доведена, останній має постійне місце проживання та реєстрації, до затримання працював за цивільно-правовими угодами, а тому захисник просив суд змінити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 із тримання під вартою на домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_8 підтримав думку захисника.

Ухвалою Вінницького міського суду Віницької області від 29 березня 2023 року відмовлено у задоволенні клопотанні захисника ОСОБА_9 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 із тримання під вартою на домашній арешт. Задоволено клопотання прокурора ОСОБА_6 про продовження застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 . Продовжено ОСОБА_8 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 27.05.2023 включно.

Прийняте рішення мотивовано тим, що зматеріалів кримінального провадження вбачається, що ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 09.09.2021 до обвинуваченого ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. В подальшому, ухвалами Вінницького міського суду Вінницької області застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 неодноразово продовжувався.

Суд вважає за доцільне клопотання прокурора задовольнити та продовжити застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , оскільки останній, відповідно до обвинувальних актів обвинувачується у вчиненні ряду тяжких корисливих злочинів, раніше судимий, вчинив інкриміновані злочини під час іспитового строку за попереднім вироком суду, до затримання не працював та не мав стабільного прибутку. Суд вважає, що прокурором доведені ризики передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки обвинувачений ОСОБА_8 обвинувачується у вчинені ряду тяжких корисливих злочинів, до затримання не працював та не мав офіційного джерела доходів, раніше судимий, а тому він може і надалі продовжувати вчинювати злочини, оскільки обвинувачений ОСОБА_8 не одружений, не має стійких соціальних зв`язків, він може переховуватись від суду, може чинити тиск на потерпілих та свідків у вказаному кримінальному провадженні, а також обвинувачений ОСОБА_8 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які існували на момент застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відповідно до ухвали суду не перестали існувати та не зменшились, а тому підстав для застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, у судовому засіданні встановлено не було.

При цьому судом враховано вимоги ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод», фактичні обставини справи, особу обвинуваченого ОСОБА_8 та характер висунутого обвинувачення, тяжкість покарання у їх взаємозв`язку з можливими ризиками по справі, а тому суд не вбачає ґрунтовних підстав для можливості застосування іншого запобіжного заходу, альтернативного триманню під вартою, як такого, що недостатній для запобіганню ризиків та забезпеченню виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Враховуючи викладене, суд вважає за доцільне клопотання прокурора задовольнити та продовжити застосований до обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, а у клопотанні захисника відмовити.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала

В своїй апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 просить ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 29.03.2023 року скасувати та відмовити в задоволенні клопотання прокурора, а відносно ОСОБА_8 обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби за місцем його проживання.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що оскаржуване судове рішення є необґрунтованим, без наведення належних і достатніх мотивів та підстав ухвалення саме такого рішення. Вважає, що на час постановлення оскаржуваної ухвали, стороною обвинувачення не представлено суду доказів про вчинення останнім інкримінованого йому правопорушення. В протоколах затримання ОСОБА_8 та протоколах інших слідчих дій відсутні відомості щодо вилучення в нього будь-яких предметів, що свідчить про непричетність до вчинення правопорушень. Також ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснював, що непричетний до крадіжки електроінструментів із будинку ОСОБА_10 та інших правопорушень.

Звернув увагу на те, що прокурором не доведена наявність вказаних в клопотанні ризиків, його підзахисний не має наміру переховуватися від суду. Судом не було враховано, що ОСОБА_8 є громадянином України, уродженцем м. Вінниці, має постійне зареєстроване місце проживання, до затримання працював за цивільно-правовими угодами, має середню освіту, не перебуває на обліку в наркологічному диспансері та психіатричному обліку. В ухвалі суд безпідставно послався на те, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів. Разом з тим, сама по собі тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа не може бути безумовною підставою для обрання щодо цієї особи запобіжного заходу у вигляді взяття під варту (рішення ЄСПЛ у справі «Ніколова проти Болгарії»).

Також сторона захисту вважає, що судом не було виконано обов`язок розгляду можливості застосування інших альтернативних запобіжних заходів.

Позиції учасників судового провадження

В судовому засіданні захисник ОСОБА_9 та обвинувачений ОСОБА_8 апеляційну скаргу підтримали в повному обсязі, просили її задовольнити, посилаючись на викладенні в ній доводи.

Прокурор ОСОБА_6 заперечив проти задоволення апеляційної скарги захисника, просив залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін, вважає її законною та обґрунтованою. Додав, що ризики, передбачені п. 1,3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, наявність яких раніше була встановлена судом, існують, вони не зменшились, а тому продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою є необхідним.

Мотиви суду

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового засідання, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

За правилами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам переховування від органів слідства та суду, знищення чи спотворення речей чи документів, незаконного впливу на інших осіб, перешкоджання кримінальному провадженню, вчиненню інших правопорушень. Підставою ж застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити вищезазначені дії.

Ухвалюючи рішення про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд повинен з`ясувати доцільність продовження застосування запобіжного заходу, що у свою чергу повинно відповідати ризикам та обставинам, що передбачені статтями 177-178 КПК України, у їх зіставленні з конкретними фактами, встановленими учасниками судового провадження.

На переконання колегії суддів, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 суд першої інстанції вказаних вимог кримінального процесуального закону дотримався. Належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою, тому обґрунтовано дійшов висновків про існування обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання ОСОБА_8 під вартою.

Що стосується доводів апеляційної скарги про не доведеність наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, то вони безпідставні з огляду на наступне. Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний, обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Як убачається з матеріалів судового провадження, ОСОБА_8 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ч.3 ст. 185 КК України, тобто, у вчиненні тяжких злочинів, за вчинення яких передбачене основне покарання у виді позбавлення волі, усвідомлюючи тяжкість покарання, яке загрожує йому у разі визнання його винним за вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень, перебуваючи на волі може переховуватись від суду, вчиняти нові злочини, що свідчить про неможливість запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Крім того, ОСОБА_8 являється особою раніше судимою, вчинив злочини в період іспитового строку за попереднім вироком суду.

Доводи захисника, що ОСОБА_8 має середню освіту, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває, має постійне місце проживання, колегія суддів приймає до уваги та вважає обґрунтованими, однак зазначені обставини не можуть бути підставою для скасування ухвали суду та не спростовують ризиків, наведених прокурором. До того ж, вказані обставини не утворюють жодного морального запобіжника при обранні ОСОБА_8 моделі поведінки, а відтак не здатні перешкодити вчинити йому дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України. Щодо доводів сторони захисту про те, що ОСОБА_8 до затримання працював за цивільно-правовими угодами, то ці твердження захисту нічим не підтверджені.

Також неспроможними є доводи апеляційної скарги захисника щодо відсутності доказів вини ОСОБА_8 в інкримінованому йому злочині за ч.3 ст.185 КК України, оскільки таке твердження сторони захисту є передчасним, так як судовий розгляд наразі триває і остаточне рішення буде прийняте судом після дослідження всіх наявних доказів у кримінальному провадженні.

Таким чином, сама тяжкість обвинувачення не є лише однією виключною підставою для продовження утримання під вартою обвинуваченого на що посилається сторона захисту.Колегія суддів вважає, що продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_8 вказаного запобіжного заходу відповідає вимогам ст.ст.177, 178, 183 КПК України.

Судом щодо висловленої в судовому засіданні позиції захисника та обвинуваченого, наведені достатні мотиви для відмови в обранні останньому більш м`якого запобіжного заходу, який зміг би запобігти встановленим в ході розгляду справи та доведеним в судовому засіданні прокурором ризикам. Зокрема, це відсутність істотних змін ризиків, обставин провадження, даних про особу обвинуваченого та тяжкість обвинувачення. Відповідно згода як сторони захисту, так і самого обвинуваченого на залишення йому певної форми арешту, все ж таки підтверджує існування процесуальних ризиків у вказаному провадженні.

За таких обставин, зважаючи на суспільний інтерес, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, з урахуванням цілей п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, принципу правової визначеності, оцінивши у сукупності встановлені судом обставини у контексті конкретних фактичних обставин вчинення останнім кримінальних правопорушень, даних про особу обвинуваченого,який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення тяжких злочинів, був засуджений та відбував призначені покарання, вчинення інкримінованих йому злочинів в період відбування іспитового строку за попереднім вироком, відсутність постійного місця роботи, наявність низьких соціально-стримуючих зв`язків, колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає, що буде достатнім та обґрунтованим продовження застосованого до ОСОБА_8 саме виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Вказане дає підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України та забезпечити належне виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Колегія суддів вважає, що вказаний запобіжний захід є пропорційним тому ступеню небезпеки, ризики якого продовжують існувати у вказаному кримінальному провадженні на даний час, а також тим завданням, які має досягти суд, оскільки в ході апеляційного розгляду знайшли своє підтвердження висновки суду першої інстанції щодо продовження судового слідства та відсутність доказів щодо зменшення ризиків у вказаному кримінальному провадженні. Водночас, апеляційний суд звертає увагу суду першої інстанції щодо вживання всіх заходів для недопущення затягування розгляду вказаного кримінального провадження, розглянути справу у розумні строки та постановити відповідне законне, обґрунтоване і вмотивоване судове рішення. Порушень правових позицій Європейського суду з прав людини чи істотних процесуальних порушень у цьому провадженні апеляційним судом не виявлено.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції відповідно до вимог ст.370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а доводи апеляційної скарги захисника викладених в ній висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 29 березня 2023 року - залишити без змін.

Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України ухвала набирає чинності з моменту її проголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4