Справа № 362/2239/23
Провадження № 1-кс/362/444/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2023 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

за участі: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

розглянувши в місті Василькові Обухівського району Київської області клопотання прокурора Васильківського відділу Обухівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000004 від 02.01.2023 р., за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 358, ч.2 ст.190 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

18.04.2023 р. до Васильківського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання прокурора Васильківського відділу Обухівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000004 від 02.01.2023 р., за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 358, ч.2 ст.190 КК України.

Клопотання обґрунтовано тим, що Васильківським відділом Обухівської окружної прокуратури Київської області здійснюється процесуальне керівництво досудовим розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000004 від 02.01.2023 р., за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст. 190 КК України.

В ході проведення моніторингу відкритих джерел інформації, а саме Інтернет порталу за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_1 з використанням Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було виявлено факти заволодіння земельними ділянками комунальної власності в межах Васильківської територіальної громади за допомогою використання завідомо підроблених документів.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 31.12.2021 р. ОСОБА_4 надав державному реєстратору Васильківської міської ради Київської області ОСОБА_5 для проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень рішення Васильківської міської ради Київської області № 02.138-65п/ч-VІІ від 09.06.2020 р., на підставі якого зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 0,06937 га, для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :10:029:0012, яка розташована за адресою: Київська область, м. Васильків. В подальшому з метою приховування своїх злочинних дій, ОСОБА_4 на підставі заяви про поділ земельної ділянки №254 від 06.02.2023 р., посвідченої приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_6 , здійснив поділ земельної ділянки площею 0,06937 га з кадастровим номером :10:029:0012 на дві окремі земельні ділянки з кадастровими номерами :10:029:0014 (площею 0,0937 га) та :10:029:0015 (площею 0,6 га). В подальшому продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_4 на підставі заяви про поділ земельної ділянки №506 від 27.02.2023 р., посвідченої приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_6 , здійснив поділ земельної ділянки площею 0,0937 га з кадастровим номером :10:029:0014 на дві окремі земельні ділянки з кадастровими номерами :10:029:0016 (площею 0,0437 га) та :10:029:0017 (площею 0,05 га).

Рішення Васильківської міської ради Київської області № 02.138-65п/ч-VII від 09.06.2020 р., є підробленими, оскільки на офіційному сайті Васильківської міської ради у відкритому доступі маються рішення за 2020 рік, в тому числі рішення, прийняті на 65 позачерговій сесії Васильківської міської ради VII скликання, де розглядалося лише одне питання та прийняте рішення № 01-65п/ч-VII «Про звернення до Президента України, Голови Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Київської обласної державної адміністрації, депутата Верховної Ради України ОСОБА_7 щодо залишення місту Васильків статусу адміністративного центру Васильківського району».

Так, у відповідь на запити слідчого Васильківська міська рада Київської області надала відповідь про те, що рішень на 65 позачерговій сесії Васильківської міської ради VII скликання стосовно затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_4 не приймалося.

Зазначені обставини дають достатні підстави вважати, що з боку ОСОБА_4 мало місце заволодіння чужим майном шляхом обману з використанням підроблених документів.

Внаслідок таких неправомірних дій з боку ОСОБА_4 земельні ділянки з кадастровими номерами :10:029:0015 (площею 0,6 га), :10:029:0016 (площею 0,0437 га) та :10:029:0017 (площею 0,05 га), які розташовані за адресою: Київська область, м. Васильків, вибули із правомірного володіння Васильківської міської ради, чим заподіяно майнову шкоду Державі.

Зміст законності, як однієї із загальних засад кримінального провадження полягає, зокрема, у тому, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень (ч. 2 ст. 9 КПК України).

Зазначені обставини у кримінальному провадженні встановлюються слідчим прокурором на підставі доказів, процесуальними джерелами яких, у відповідності до частини другої статті 94 Кримінального процесуального кодексу України є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Про належність певного об`єкта до речового доказу свідчить його відповідність критеріями, визначеним статтею 98 КПК України.

Згідно положень ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Земельні ділянки з кадастровими номерами :10:029:0015 (площею 0,6 га), :10:029:0016 (площею 0,0437 га) та :10:029:0017 (площею 0,05 га), які розташовані за адресою: Київська область, м. Васильків були об`єктом кримінально протиправних дій (заволодіння, шляхом обману земельною ділянкою з боку невстановлених осіб, що завдало майнової шкоди Васильківській міській раді), набуті кримінально протиправним шляхом (внаслідок шахрайських дій із використанням завідомо підробленого документа) та отримані фізичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Разом з тим, зазначені земельні ділянки може бути використана як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, зокрема, для доказування розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням шляхом їх дослідження в ході проведення оціночно-земельної експертизи, у зв?язку з чим постановою слідчого були визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно земельна ділянка з кадастровим номером :10:029:0015 (площею 0,6 га) перебуває у власності ОСОБА_4 на підставі Заяви про поділ земельної ділянки №254 від 06.02.2023, посвідченої приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_6 .

Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно земельна ділянка з кадастровим номером :10:029:0016 (площею 0,0437 га), перебуває у власності ОСОБА_4 на підставі заяви про поділ земельної ділянки №506 від 27.02.2023, посвідченої приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_6 .

Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно земельна ділянка з кадастровим номером :10:029:0017 (площею 0,05 га), перебуває у власності ОСОБА_4 на підставі заяви про поділ земельної ділянки №506 від 27.02.2023, посвідченої приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_6 .

Підставою для арешту майна, щодо якого заявляється клопотання та його метою є, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України забезпечення збереження речових доказів.

Перелік і види майна, що належить арештувати: земельні ділянки з кадастровими номерами :10:029:0015 (площею 0,6 га), :10:029:0016 (площею 0,0437 га) та :10:029:0017 (площею 0,05 га), які розташовані за адресою: Київська область, м. Васильків.

В органу досудового розслідування наявні достатні підстави вважати, що у разі не накладення арешту на зазначене майно існує загроза його приховування, пошкодження, псування, знищення та відчуження, зокрема, з метою уникнення кримінальної відповідальності, його перетворення (легалізації) для надання походженню цього майна правомірного вигляду, імітації добросовісного набування з метою позбавлення потерпілого права на його витребування з чужого неправомірного володіння та використання інших засобів захисту своїх порушених прав, що в свою чергу свідчить про наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.

На існування обставин, які підтверджують, що обмеження розпорядження, відчуження, користування зазначеними об`єктами нерухомого майна призведе до їх передачі на користь третіх осіб вказує те, що першочергова земельна ділянка була неодноразово поділена на різні частини, що свідчить про приховування своїх злочинних дій з метою заплутування сторони обвинувачення та необхідності проведення додаткових слідчих та процесуальних дій, а також заходів забезпечення кримінального провадження.

Разом з тим, необхідність обмеження користування цим нерухомим майном необхідне для того, аби запобігти його пошкодженню, псуванню та перетворенню (зокрема, поділ земельної ділянки на частини, тощо). Існування вказаних обставин, відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України вказує на необхідність обмеження їх власника правомочностей користування, розпорядження та відчуження цим майном.

Згідно з положеннями Конституції України та Закону України «Про міжнародні договори і угоди» чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і підлягає застосуванню поряд з національним законодавством України.

До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950р.) (далі Конвенція) учасником яких є Україна. Стаття 17 Загальної декларації прав людини проголошує право приватної власності як основне і невідчужуване право людини. Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод є міжнародним договором, який закріплює певний перелік найбільш важливих для людини суб`єктивних прав. Складовою цієї Конвенції є окремі протоколи, які доповнюють та розвивають її положення.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський проти Польщі» від 22.06.2004).

Відповідно до ст. 8 Конвенції кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

В зв`язку із вище викладеним в органу досудового розслідування виникла необхідність у застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як накладення арешту на майно, з метою забезпечення збереження речових доказів.

Прокурор в судовому засіданні подав заяву про розгляд клопотання без аудіо-, відеофіксації, клопотання підтримав, просив задовольнити, також в заяві просив проводити розгляд справи за відсутності власника майна, оскільки можливі перетворення, відчуженняя, поділ майна.

Власник майна в судове засідання не викликався і розгляд клопотання відбувся за його відсутності без його повідомлення відповідно до частини другої статті 172 КПК України, оскільки це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Заслухавши прокурора, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали у їх сукупності, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні ВП №1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000004 від 02.01.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст. 190 КК України.

Постановою слідчого СВ ВП №1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області від 17.04.2023 р. земельні ділянки за кадастровими номерами :10:029:0015 (площею 0,6 га), :10:029:0016 (площею 0,0437 га), :10:029:0017 (площею 0,05 га) було визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000004 від 02.01.2023.

Крім того, ОСОБА_4 на підставі заяви про поділ земельної ділянки №254 від 06.02.2023 р., посвідченої приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_6 , здійснив поділ земельної ділянки площею 0,06937 га з кадастровим номером :10:029:0012 на дві окремі земельні ділянки з кадастровими номерами :10:029:0014 (площею 0,0937 га) та :10:029:0015 (площею 0,6 га), цільове призначення яких - 02.01 Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження являється арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України). При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності підозрюваного обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, заподіяну діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.

Відповідно до ст. 96-1 КК України - спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного злочину або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Спеціальна конфіскація застосовується на підставі: обвинувального вироку суду; ухвали суду про звільнення особи від кримінальної відповідальності; ухвали суду про застосування примусових заходів медичного характеру; ухвали суду про застосування примусових заходів виховного характеру.

Відповідно до ст. 96-2 КК України - спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно: 1) одержані внаслідок вчинення злочину та/або є доходами від такого майна; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення злочину, фінансування та/або матеріального забезпечення злочину або винагороди за його вчинення; 3) були предметом злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави; 4) були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Статтею 64-2 КПК України, яка внесена в КПК України законом України № 1019-VIII від 18.02.2016 p., встановлено, що третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особа, які виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна, та мають права та обов`язки, передбачені цим Кодексом для підозрюваного, обвинуваченого, в частині, що стосується арешту майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Оскільки, під час розгляду клопотання встановлено, що порушено кримінальне провадження щодо вибуття із володіння земель територіальної громади трьох земельних ділянок, які є речовими доказами, приходжу до висновку, що відповідно до норм статті 170 КПК України, існують підстави для тимчасового позбавлення права на користування і розпорядження зазначеним майном, щодо якого існує сукупність підстав вважати, що воно є доказом злочину з метою забезпечення його збереження та для запобігання можливості його втрати, спотворення і псування.

Тим самим, мету арешту майна буде забезпечено саме у такий спосіб, що є цілком достатнім для його належного збереження.

А тому необхідно накласти арешт шляхом тимчасового позбавлення їх власників та інших осіб права розпорядження, користування, відчуження, перетворення, як добросовісним набувачам, так іншим третім особам, що заявлять право вимоги на нього, а також вчиняти будь які нотаріальні та реєстраційні дій щодо цього нерухомого майна з боку уповноважених на це службових та інших посадових осіб, а саме на земельні ділянки за кадастровими номерами :10:029:0015 (площею 0,6 га), :10:029:0016 (площею 0,0437 га), :10:029:0017 (площею 0,05 га).

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 131, 132, 159-166, 170, 172, 173, 376 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :10:029:0015 (площею 0,6 га), яка перебуває у власності ОСОБА_4 на підставі Заяви про поділ земельної ділянки №254 від 06.02.2023, посвідченої приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_6 , шляхом тимчасового позбавлення їх власників та інших осіб права розпорядження, користування, відчуження, перетворення, як добросовісним набувачам, так іншим третім особам, що заявлять право вимоги на нього, а також вчиняти будь які нотаріальні та реєстраційні дій щодо цього нерухомого майна з боку уповноважених на це службових та інших посадових осіб.

Накласти арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :10:029:0016 (площею 0,0437 га), яка перебуває у власності ОСОБА_4 на підставі Заяви про поділ земельної ділянки №506 від 27.02.2023, посвідченої приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_6 , шляхом тимчасового позбавлення їх власників та інших осіб права розпорядження, користування, відчуження, перетворення, як добросовісним набувачам, так іншим третім особам, що заявлять право вимоги на нього, а також вчиняти будь які нотаріальні та реєстраційні дій щодо цього нерухомого майна з боку уповноважених на це службових та інших посадових осіб.

Накласти арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :10:029:0017 (площею 0,05 га), яка перебуває у власності ОСОБА_4 на підставі Заяви про поділ земельної ділянки №506 від 27.02.202, посвідченої приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_6 , шляхом тимчасового позбавлення їх власників та інших осіб права розпорядження, користування, відчуження, перетворення, як добросовісним набувачам, так іншим третім особам, що заявлять право вимоги на нього, а також вчиняти будь які нотаріальні та реєстраційні дій щодо цього нерухомого майна з боку уповноважених на це службових та інших посадових осіб.

Ухвала про арешт майна виконується негайно, слідчим, прокурором.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1