ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/1622/22
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" листопада 2022 р. Дарницький районний суд міста Києва у складі:
головуючий суддя ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

прокурори ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисники ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинувачений ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0002238 від 29.07.2022, за обвинуваченням

ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ніжин

Чернігівської області, який зареєстрований за адресою:

АДРЕСА_1 , та який

проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

встановив:

До Дарницького районного суду м. Києва 20 вересня 2022 року надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0002238 від 29.07.2022, за обвинуваченням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Висунуте обвинувачення ОСОБА_8 суд вважає доведеним та відповідно до якого ОСОБА_8 обвинувачується у тому, що він визначивши незаконний збут наркотичного засобу, обіг якого обмежено метадон (фенадон) як головне джерело для здобуття коштів і матеріальних благ для свого існування, з корисливих мотивів, всупереч врегульованих законом суспільних відносин щодо порядку обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, у липні 2022 року (точної дати та часу органом досудового розслідування не встановлено), використовуючи свій мобільний телефон домовився із невстановленою в ході досудового розслідування особою, яка підписана в телефонній книжці як « ОСОБА_9 », з якою ОСОБА_8 спілкувався за допомогою мобільного телефону за абонентським номером НОМЕР_1 , щодо незаконного придбання наркотичного засобу, обіг якого обмежено метадон (фенадон), з метою подальшого збуту.

29 липня 2022 року ОСОБА_8 від невстановленої в ході досудового розслідування особи, яка підписана в телефонній книжці як « ОСОБА_9 », отримав повідомлення із адресою місця схованки (т. зв. «закладки») наркотичного засобу, обіг якого обмежено метадон (фенадон), після чого направився за адресою: м. Київ, пр-т П. Григоренка, навпроти будинку № 31.

Того ж дня, у невстановлений час, перебуваючи за адресою: м. Київ, пр-т П. Григоренка, навпроти будинку № 31, біля автостоянки, ОСОБА_8 виявив схованку (т. зв. «закладку»), в якій знаходилося 20 (двадцять) згортків, в кожному з яких полімерний пакет з пазовим замком, всередині з кристалічною речовиною білого кольору, що містить наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон (фенадон) та підібравши їх покинув місце, тим самим придбав та розпочав зберігати наркотичний засіб з метою подальшого збуту.

Надалі, того ж дня, ОСОБА_8 , зберігаючи при собі 20 (двадцять) згортків з ізоленти, в кожному з яких полімерний пакет з пазовим замком, всередині з кристалічною речовиною білого кольору, що містить наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон (фенадон), направився за адресою: АДРЕСА_3 , з метою подальшого здійснення схованок (т. зв. «закладок»).

У подальшому, 29 липня 2022 року, приблизно о 15 годині 40 хвилин, за адресою: м. Київ, вул. Княжий Затон, 2/30, працівниками поліції було затримано ОСОБА_8 , у якого під час особистого обшуку, було виявлено та вилучено 19 згортків з ізоленти, в кожному з яких наявний полімерний пакет з пазовим замком, в яких наявна кристалічна речовина білого кольору, що містить наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон (фенадон), загальною масою 1,742 г, що є великим розміром, яку ОСОБА_8 умисно, незаконно, протиправно, з корисливих мотивів, всупереч вимогам Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини та прекурсори», «Порядку провадження діяльності, пов`язаної з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, та контролю за їх обігом», затвердженого постановою КМУ від 03 червня 2009 року № 589, придбав та зберігав, з метою подальшого збуту.

Крім того, у невстановлений органом досудового розслідування час, ОСОБА_8 , перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Княжий Затон, 2/30, маючи умисел, направлений на незаконне зберігання з метою збуту наркотичного засобу, обіг якого обмежено метадон (фенадон), умисно, зберігаючи вказану речовину при собі, здійснив схованку («закладку») з наркотичного засобу, обіг якого обмежено метадон (фенадон) в циліндричній клумбі із рослинними насадженнями.

Надалі, слідчим СВ Дарницького УН ГУНП у м. Києві 29 липня 2022 року, у період часу з 19:22 до 19:29, у ході огляду місця події за адресою: м. Київ, вул. Княжий Затон, 2/30, на відкритій ділянці місцевості в циліндричній клумбі із рослинними насадженнями було виявлено та вилучено згорток клейкої стрічки, всередині якого прозорий поліетиленовий пакет з пазовим замком з кристалоподібною речовиною білого кольору, яка містить у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон (фенадон), масою 0,108 г, яку ОСОБА_8 умисно, незаконно, придбав та зберігав, з метою збуту.

Метадон (фенадон) згідно з постановою постановою КМУ від 06 травня 2000 року № 770 «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів», «Список № 1 наркотичні засоби, обіг яких обмежено» у «Таблиці ІІ» є наркотичним засобом, обіг якого обмежено.

Таким чином, ОСОБА_8 обвинувачується у незаконному придбанні та зберіганні наркотичного засобу у великому розмірі, з метою подальшого збуту, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 винним себе за ч. 2 ст. 307 КК України визнав повністю та показав, що дійсно 29 липня 2022 року ОСОБА_8 від невстановленої в ході досудового розслідування особи, яка підписана в телефонній книжці як « ОСОБА_9 », отримав повідомлення із адресою місця схованки (т. зв. «закладки») наркотичного засобу метадону (фенадону), після чого направився за адресою: м. Київ, пр-т П. Григоренка, навпроти будинку № 31, де виявив схованку (т. зв. «закладку»), в якій знаходилося 20 (двадцять) згортків, які придбав та продовжив зберігати при собі. Надалі з вказаними згортками направився за адресою: АДРЕСА_3 , з метою подальшого здійснення схованок (т. зв. «закладок»). Того ж дня був затриманий із 19 згортками.

Крім того, перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Княжий Затон, 2/30, маючи умисел, направлений на незаконне зберігання з метою збуту наркотичного засобу метадону (фенадону), умисно, зберігаючи вказану речовину при собі, здійснив схованку («закладку») з наркотичного засобу, обіг якого обмежено метадон (фенадон) в циліндричній клумбі із рослинними насадженнями, яку того ж дня було вилучено слідчим.

Про вчинене щиро шкодує.

Показання ОСОБА_8 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Судовий розгляд проводився відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України.

Положення ч. 3 ст. 349 КПК України роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження, відповідно й обвинуваченому, який надав суду ствердну згоду із запропонованим порядком.

Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Також відповідно до п. 6 розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Стосовно спрощення кримінального правосуддя» рекомендується, що оскільки при процедурі «заява підсудного про визнання вини» від обвинуваченого вимагається явка до суду на ранній стадії провадження, щоб заявити в суді публічно чи приймає він чи спростовує обвинувачення проти себе, то суд в таких випадках має вирішувати, обійтися без всього процесу розслідування або його частини чи негайно перейти до розгляду особи правопорушника, ухвалення вироку та, по можливості, вирішення питання щодо компенсації.

Отже, за згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст його обставин, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових документів, а саме: матеріалів, що характеризують обвинуваченого, щодо призначених експертиз та долі речових доказів тощо.

Вина обвинуваченого ОСОБА_8 повністю підтверджується його показаннями, в яких він не оспорював вчинення кримінального правопорушення за викладених у обвинувальному акті обставин, щирим каяттям у вчиненому тощо.

Щодо кримінально-правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 , то суд вважає її правильною та кваліфікує його дії як незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу у великому розмірі, з метою подальшого збуту, тобто вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Щодо призначення покарання, то суд виходить з наступного.

Так, відповідно до вимог статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації.

Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу винного, обставини, що впливають на покарання, ставлення винної особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та наділяють суд правом вибору щодо розміру призначеного покарання, завданням якого є виправлення та попередження нових злочинів.

Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки зазначених обставин, що впливають на покарання, а її реалізація становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість виправлення засудженого.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (справа «Довженко проти України») зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

За змістом положень ч. 1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Підставами до застосування положень ст. 69 КК України суд визнає наступні обставини у сукупності.

Обвинувачений ОСОБА_8 вчинив відповідно до положень ст. 12 КК України тяжкий злочин, щодо даних про особу винного, то суд враховує, що він є особою молодого віку, з вищою освітою, раніше не судимий, не одружений, має на утриманні мати похилого віку, страждає на ряд невиліковних хвороб, працював не офіційно.

Також під час судового розгляду беззастережно визнав вину, висловив готовність нести покарання, надав суду повні й детальні показання.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, винним є особа молодого віку, раніше не судимий, який страждає на ряд тяжких, збіг тяжких сімейних обставин, невиліковних хвороб.

У цьому конкретному випадку суд вважає можливим застосувати наведені положення ч. 1 ст. 69 КК України, про що також просили у судових дебатах як прокурор, так і захисник.

Під час судових дебатів прокурор також наголосив, що щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину було справжнім й дієвим, оскільки від самого початку досудового розслідування позиція обвинуваченого була незмінною.

З урахуванням викладеного, тяжке кримінальне правопорушення, вчинене за певних конкретних обставин, з урахуванням всіх даних про особу та обставин, які пом`якшують покарання, істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого й суд призначає покарання із застосуванням положень ч. 1 ст. 69 КК України, обираючи основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, яке слід відбувати реально, із призначенням додаткового покарання у виді конфіскації майна.

Призначене покарання є домірним вчиненому тяжкому злочину, сприятиме виправленню особи, але водночас обраний судом строк покарання не буде незворотнім на шляху ресоціалізації особи після відбування покарання.

Водночас суд не вбачає можливим застосувати до обвинуваченого положення статей 75, 76 КК України, про що просив суд у судових дебатах захисник.

Станом на час розгляду цього кримінального провадження обвинуваченим є раніше не судимою особою, втім суд не позбавлений можливості при врахуванні даних про особу зазначати, що останній вже не вперше притягується до кримінальної відповідальності, незважаючи на свій молодий вік, що очевидно свідчить про небажання ставати на шлях виправлення.

У зв`язку із вчиненням злочину з корисливою метою у суду не має підстав й не призначати додаткове покарання у виді конфіскації майна.

Обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою слід залишити без зміни до набрання вироком законної сили, зарахувавши у строк призначеного покарання строк попереднього ув`язнення.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні підлягають стягненню з обвинуваченого.

Долю речових доказів у провадженні слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ч. 3 ст. 349, статтями 100, 368371, 373, 374 КПК України, суд

засудив:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, та призначити покарання із застосуванням положень ч. 1 ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк п`ять років з конфіскацією всього майна.

У строк відбування покарання зарахувати строк попереднього ув`язнення на підставі ст. 72 КК України з розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі, з 29 липня 2022 року (день фактичного затримання) до дня набрання вироком законної сили.

До вступу вироку у законну силу обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити без зміни.

Після набрання вироком законної сили, речові докази у кримінальному провадженні, а саме: наркотичний засіб метадон (фенадон), масою 1,811 г, та сильнодіючий лікарський засіб дифенгідрамін (димедрол), масою 1,798 г, поміщені до спецпакету № 5671547, та передані до зберігання камери схову Дарницького УП ГУ НП у м. Києві (квитанція № 0002369), знищити; суміш наркотичного засобу, обіг якого обмежено метадон (фенадон), масою 0,039 г, та сильнодіючого лікарського засобу дифенгідрамін (димедрол), масою 0,366 г, поміщені до спецпакету № 5770672, та передані до зберігання камери схову Дарницького УП ГУ НП у м. Києві (квитанція № 0002410), знищити.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь держави витрати за проведення експертиз матеріалів, речовин та виробів:

висновок експерта 30 липня 2022 року № СЕ-19/111-22/30229-НЗПРАП) у розмірі 755,12 грн;

висновок експерта від 31 серпня 2022 року № СЕ-19/111-22/31269-НЗПРАП у розмірі 4 153,16 грн.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням особливостей, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1