У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 листопада 2022 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянувши матеріали кримінального провадження №0000375 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 10 лютого 2022 року, стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вознесенськ Миколаївської області, громадянина України, з вищою освітою, не працюючого, не одруженого, на момент інкримінованого кримінального правопорушення обіймав посаду поліцейського офіцера громади сектору взаємодії з громадянами відділу превенції Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області, капітана поліції, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 264 КК України;

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_6

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок суду скасувати. Звільнити його від кримінальної відповідальності за ст.264 КК України на підставі ст. 46 КК України, у зв`язку з його примиренням з потерпілим. Закрити кримінальне провадження на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України.

Короткий зміст вироку.
Вироком суду ОСОБА_5 визнано винним за пред`явленим йому обвинуваченням в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.264 КК України та призначено йому покарання в виді 1 року позбавлення волі.

На підставі ст. ст. 75, КК України обвинуваченого ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік. Зобов`язано обвинуваченого, у відповідності до вимог п.1 та п.2 ч.1 ст.76 КК України періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнуто з ОСОБА_5 процесуальні витрати, на загальну суму 8581 грн. 00 коп., на користь держави в особі Вознесенської міської ОТГ. Вирішено питання щодо речових доказів.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі обвинувачений не оспорюючи обставин кримінального правопорушення та не заперечуючи своєї вини у його вчинення, вважає що оскаржуваний вирок суду ухвалено з грубим порушенням закону про кримінальну відповідальність.

Пояснює, що по даній справі ним та потерпілим було подано клопотання до суду про закриття кримінального провадження за ст.128 та 264 КК України на підставі ст.46 КК України у зв`язку з примиренням винного з потерпілим. Ухвалою суду від 06.01.2022р. ці клопотання задоволено частково, закрито кримінальне провадження в частині обвинувачення за ст.128 КК України на підставі ст. 46 КК України, а в частині закриття кримінального провадження за обвинуваченням ст.264 КК України в задоволенні кримінального провадження відмовлено.

Вважає, що в даній справі наявні усі правові та фактичні підстави для застосування ст. 46 КК України.

Обставини встановлені судом першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено та визнано доведеним, що обвинувачений ОСОБА_5 перебуваючи на посаді поліцейського офіцера громади сектору взаємодії з громадянами відділу превенції Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області, в установленому законом порядку отримав табельну вогнепальну зброю: а саме пістолет моделі Макарова ПМ, заводський номер НОМЕР_1 , яку зберігав за місцем свого проживання.
08 жовтня 2021 року приблизно о 22 годині 00 хвилин в місті Вознесенську Миколаївської області обвинувачений ОСОБА_5 знаходячись в стані алкогольного сп`яніння (0,34 проміле), за місцем свого проживання за адресою АДРЕСА_1 , грубо ігноруючи вимоги Інструкції із заходів безпеки при поводженні зі зброєю, затвердженої наказом №70 від 01 лютого 2016 року, передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння та легковажно розраховуючи на їх відвернення, дістав закріплену за ним табельну вогнепальну зброю пістолет моделі Макарова ПМ, заводський номер НОМЕР_1 , із металевого сейфу. Стоячи на відстані менше одного метра від потерпілого ОСОБА_7 , обвинувачений ОСОБА_5 зняв зброю з запобіжника, дослав патрон до патронника, направив ствол у бік потерпілого ОСОБА_7 , та натиснув на спусковий гачок, в результаті чого поцілив потерпілому ОСОБА_7 в область живота, чим наніс останньому вогнепальне кульове поранення.

Дії ОСОБА_5 , судом кваліфіковані за ст.264 КК України, як недбале зберігання вогнепальної зброї та бойових припасів, що спричинило тяжкі наслідки.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який вважав вирок суду законним та обґрунтованим, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд дійшов наступного.

Висновок суду, щодо доведеності винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено за обставин наведених у вироку, підтверджений зібраними у справі доказами, яким суд першої інстанції дав правильну юридичну оцінку.

Всі обставини справи були детально розглянуті та досліджені судом першої інстанції, що підтверджується наведеними та належно оціненими у вироку доказами про вчинення злочину обвинуваченим.

Кваліфікація судом першої інстанції дій обвинуваченого ОСОБА_5 за ст. 264 КК України є правильною і апелянтом не оспорюється. А тому відповідно до вимог ст. 404 КПК України, вирок в цій частині апеляційним судом не переглядається.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 вважає, що суд першої інстанції повинен був звільнити його від кримінальної відповідальності за ст.264 КК України на підставі ст.46 КК України у зв`язку з його примиренням з потерпілим та закрити кримінального провадження на підставі п.1 ч.2 ст.284 КК України, проте апеляційний суд не погоджується з таким висновком обвинуваченого з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 46 КК України особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Умовою звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст.46 КК України, є вчинення нею вперше проступку або необережного нетяжкого злочину.

При цьому, слід зауважити, що потерпіли може бути лише особа, якій злочином заподіяно моральну, фізичну або майнову шкоду і яку визнано потерпілим у відповідності до ст. 55 КПК України.

За наявності передбачених у ст. 46 КК України підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження 08 жовтня 2021 року приблизно о 22 годині 00 хвилин в місті Вознесенську Миколаївської області обвинувачений ОСОБА_5 знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, в порушення Інструкції із заходів безпеки при поводженні зі зброєю, затвердженої наказом №70 від 01 лютого 2016 року, неналежно зберігав табельну вогнепальну зброю в результаті чого настали тяжкі наслідки, а саме потерпілий ОСОБА_7 отримав тяжкі тілесні ушкодження у вигляді вогнепального кульового поранення черевної порожнини.

ОСОБА_5 висунуто обвинувачення за ст. 264 КК України недбале зберігання вогнепальної зброї та бойових припасів, що спричинило тяжкі наслідки та ст. 128 КК України необережне тяжке тілесне ушкодження.

Судом в підготовчому судовому засіданні за клопотанням потерпілого та сторони захисту ОСОБА_5 звільнений від кримінальної відповідальності за ст. 128 КК України в зв`язку з примиренням сторін, в цій частині кримінальне провадження закрито на підставі ст. 46 КК України, п.1 ч.2 ст. 284 КПК України.

В задоволенні клопотання про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за ст. 264 КК України з цих же підстав відмовлено.

Зміст висунутого ОСОБА_5 обвинувачення свідчить про те, що ОСОБА_7 є потерпілим в частині обвинувачення ОСОБА_5 за ст. 128 КК України.

Тому суд обґрунтовано, відповідно до вимог кримінального та кримінального процесуального закону, звільним обвинуваченого від кримінальної відповідальності за цією нормою закону.

Разом з тим, кримінальне правопорушення, передбачене ст. 264 КК України, містяться в IX розділі Особливої частини КК України кримінальні правопорушення проти громадської безпеки. Дії обвинуваченого ОСОБА_5 , які кваліфіковані за ст. 264 КК України, направлені проти інтересів суспільства. Суспільна небезпечність цього злочину полягає в тому, що він порушує безпечні умови життєдіяльності, безпеку життя і здоров`я невизначеного кола осіб. Тобто, дії обвинуваченого становили загрозу не тільки для ОСОБА_7 , а і для інших осіб. А тому в цьому випадку, відсутні правові підстави, визначені ст.46 КК України, для звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 264 КК України, в зв`язку з примиренням з потерпілим ОСОБА_7 ..
За такого, апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_5 не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 418, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Вирок Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 10 лютого 2022 року, стосовно ОСОБА_5 залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.
Головуючий:

Судді: