ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/821/1/23 Справа № 711/6653/22 Категорія: ст. 170 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 січня 2023 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6

власників майна ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

адвоката ОСОБА_9 ,

слідчого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу прокурора відділу Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20 грудня 2022 року про залишення без задоволення клопотання слідчого про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000117 від 09.05.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України, про накладення арешту на майно,

в с т а н о в и в :

У грудні 2022 року старший слідчий ВРЗЗКС СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_10 звернулася в суд з клопотанням, по матеріалах кримінального провадження №0000117 від 09.05.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України, про накладення арешту на майно вилучене під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20 грудня 2022 року в задоволенні клопотання відмовлено повністю.

Ухвалу мотивовано тим, що нормами КПК передбачено, що стосовно майна третьої особи, із клопотанням про арешт такого майна, може звертатися виключно прокурор.

У розумінні п. 25 ч. 1 ст. 3 КПК України, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 є учасниками кримінального провадження - третіми особами, щодо майна яких вирішується питання про арешт.

Судом встановлено, що клопотання про арешт майна ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , до слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси подано старшим слідчим ВР ЗЗКС СУ ГУ НП в Черкаській області ОСОБА_10 , погоджене прокурором відділу управління Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_6 .

За таких обставин, враховуючи положення ч. 2 ст. 64-2 КПК України, а також те, що з клопотанням, щодо арешту майна третіх осіб звернувся слідчий, а не прокурор, то слідчий суддя дійшов висновку, що у задоволенні клопотання про арешт майна ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , вилученого 11.12.2022 в ході проведення обшуку, необхідно відмовити, у зв`язку з неналежністю суб`єкта звернення з таким клопотанням.

23 грудня 2022 року прокурор відділу Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на не законність оскаржуваної ухвали, просить ухвалу слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20 грудня 2022 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою накласти арешт на майно, а саме: мобільний телефон «Айфон Х» ІМЕІ: НОМЕР_1 з сім-картою НОМЕР_2 , мобільний телефон «Айфон 8» ІМЕІ: НОМЕР_3 з сім-картою НОМЕР_4 , грошові кошти в загальній сумі 33750 гривень, дві банківські картки АТ КБ «Приват Банк» № НОМЕР_5 , № НОМЕР_6 та банківську картку АТ «Монобанк» за № НОМЕР_7 , з метою збереження речових доказів із забороною розпорядження та користування даним майном.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що положення ст. ст. 170-175 КПК України не ставлять наявність у осіб, визначених ч. 2 ст. 171 КПК України, правоздатності на звернення з клопотанням про арешт майна, в залежність від процесуального статусу особи, про арешт майна якої ставиться питання у відповідному клопотанні або мети забезпечення.

Зазначає, що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси звернувся слідчий у кримінальному провадженні № 0000117 ОСОБА_10 за погодженням з прокурором у даному кримінальному провадженні ОСОБА_6 , тобто особа наділена відповідними повноваженнями, а висновок слідчого судді щодо відсутності у слідчого ОСОБА_10 таких повноважень ґрунтується на хибному тлумаченні відповідних положень КПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, віднесено і засади недоторканості права власності.

За вимогами ст. 16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення ухваленого в порядку, передбаченому КПК.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

При розгляді апеляційної скарги колегія суддів перевіряє дотримання слідчим суддею вимог ст. ст. 132, 167, 170, 171, 172, 173 КПК України та бере до уваги сукупність усіх чинників і обставин, передбачених зазначеними нормами кримінального процесуального закону.

В силу ч. 2 ст. 131 КПК України одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Питання щодо того, хто має право на звернення із клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні, регулюється ст. 171 КПК.

Так, із клопотанням про арешт майна до слідчого судді має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором (ч. 1 ст. 171 КПК).

Клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, серед іншого, за участю слідчого та/або прокурора (ч. 1 ст. 172 КПК).

У свою чергу ч. ч. 1, 2 ст. 64-2 КПК передбачають, що третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи. Третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна.

На думку колегії суддів, зміст вищенаведених ч. 1 ст. 171 і ч. 1 ст. 172 КПК дозволяє дійти висновку, що слідчий на рівні із прокурором наділений правом на звернення до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, а також на участь у судовому засіданні під час розгляду такого клопотання. Єдиною особливістю, що відрізняє у такій ситуації подання клопотання слідчим від його подання прокурором є необхідність слідчого перед зверненням до слідчого судді з відповідним клопотанням отримати погодження прокурора.

Отже, ст. 64-2 КПК не є тією нормою, яка визначає належного суб`єкта на звернення із клопотанням про арешт майна, оскільки дане питання урегульовано ст. ст. 171, 172 КПК України.

Так, застосовуючи наведений підхід, колегія суддів бере до уваги те, що 19.12.2022 старший слідчий ВР ЗЗКС СУ ГУНП в Черкаській області капітан поліції ОСОБА_10 звернулась до суду із клопотанням, погодженим прокурором відділу управління Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_11 , про накладення арешту на майно.

Враховуючи вищезазначене, оскільки слідчий ВР ЗЗКС СУ ГУНП в Черкаській області капітан поліції ОСОБА_10 звернулась до слідчого судді з клопотанням про арешт майна за погодженням із прокурором відділу управління Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_11 , тому вона мала право на відповідне звернення з таким клопотанням.

Щодо накладення арешту на майно ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , то апеляційний суд виходить з наступного.

Чинний кримінальний процесуальний закон покладає на орган досудового розслідування обов`язок вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні (ч. 1 ст. 170 КПК України), який полягає у тимчасовому, до скасування у встановленому КПК порядку, позбавлені права відчуження, розпорядження та/або користування майном, у тому числі для збереження речових доказів та можливої конфіскації майна.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 вказаного Кодексу.

Частиною 10 ст. 170 КПК України визначено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до положень ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду. Тимчасове вилучення електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду.

Забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

У разі необхідності слідчий чи прокурор здійснює копіювання інформації, що міститься в інформаційних (автоматизованих) системах, телекомунікаційних системах, інформаційно-телекомунікаційних системах, їх невід`ємних частинах. Копіювання такої інформації здійснюється із залученням спеціаліста.

Відповідно до ч. 4 ст. 99 КПК України копії інформації, у тому числі комп`ютерних даних, що міститься в інформаційних (автоматизованих) системах, електронних комунікаційних системах, інформаційно-комунікаційних системах, комп`ютерних системах, їх невід`ємних частинах, виготовлені слідчим, прокурором із залученням спеціаліста, визнаються судом як оригінал документа.

З матеріалів справи вбачається, що СУ ГУ НП в Черкаській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000117 від 09.05.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України (а.с. 4).

Досудовим розслідуванням встановлено, що до незаконного зберігання з метою збуту психотропної речовини - амфетаміну на території м. Черкаси причетна група осіб, зокрема до складу якої входить: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 (особисто зберігає з метою збуту психотропну речовину - амфетамін та доставляє її членам групи для подальшого збуту).

Ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від (номер провадження 1-кс/711/2005/22, справа № 711/6364/22) 02.12.2022 надано дозвіл на обшук у квартирі за зареєстрованим та фактичним місцем проживання ОСОБА_8 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 , що на праві власності належить ОСОБА_12 , з метою виявлення та вилучення: психотропних речовин, в тому числі амфетаміну, приладів та засобів пакування, фасування, та зважування, блокнотів, журналів, зошитів, окремих аркушів паперу із записами, що стосуються незаконного обігу психотропних речовин - амфетаміну, банківських карток, грошових коштів, які використовувались під час проведення оперативних закупок, мобільного телефону з абонентським номером НОМЕР_8 , яким користується ОСОБА_8 , тримача сім-карти з вказаним абонентським номером (а.с. 8-10).

Згідно з протоколом обшуку від 11 грудня 2022 року, в ході проведення обшуку виявлено та вилучено: 3 поліетиленові пакетики із застібкою з подрібненою речовиною рослинного походження зеленого кольору. В туалеті на підлозі: 10 поліетиленових пакетики із застібкою з подрібненою речовиною рослинного походження зеленого кольору; один порожній пакет із залишками речовини рослинного походження та мобільний телефон «Айфон Х» ІМЕІ: НОМЕР_1 з сім-картою НОМЕР_2 , пароль НОМЕР_9 , який зі слів належить ОСОБА_8 . В спальні ОСОБА_8 та ОСОБА_7 : 2 поліетиленові пакетики із застібкою з подрібненою речовиною рослинного походження зеленого кольору; фасувальні нові порожні пакетики в кількості 300 штук; блокнот із чорновими записами; паяльник; один п/е пакет із залишками подрібненої речовини рослинного походження зеленого кольору; грошові кошти в сумі 32 050 гривень; двоє електронних вагів із залишками подрібненої речовини рослинного походження зеленого кольору; пакет з написом «Брокард» із подрібненою речовиною рослинного походження зеленого кольору; мобільний телефон «Айфон 8» ІМЕІ: НОМЕР_3 з сім-картою НОМЕР_4 , пароль НОМЕР_10 , який зі слів належить ОСОБА_7 . В спальні ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 : 3 поліетиленові пакетики із застібкою з подрібненою речовиною рослинного походження зеленого кольору. В коридорі дві банківські картки АТ КБ «Приват Банк» за № НОМЕР_5 , № НОМЕР_6 ; одна банківська картка АТ «Монобанк» за № НОМЕР_7 та металевий предмет схожий на патрон. На кухні виявлено та вилучено гроші в сумі 1700 грн (а.с. 11-13).

Постановою старшого слідчого ВР ЗЗКС СУ ГУ НП в Черкаській області ОСОБА_10 від 12.12.2022 майно, зокрема мобільний телефон «Айфон Х» ІМЕІ: НОМЕР_1 з сім-картою НОМЕР_2 , який зі слів належить ОСОБА_8 , мобільний телефон «Айфон 8» ІМЕІ: НОМЕР_3 з сім-картою НОМЕР_11 , який зі слів належить ОСОБА_7 , грошові кошти в загальній сумі 33750 грн, дві банківські картки АТ КБ «Приват Банк» № НОМЕР_5 , № НОМЕР_6 та одна банківська картка АТ «Монобанк» за № НОМЕР_7 , вилучене під час обшуку, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000117 (а.с. 17).

З викладеного вбачається, що клопотання про накладення арешту на майно мотивовано необхідністю належного зберігання речових доказів та в подальшому розгляду питання про їх долю чи конфіскацію в дохід держави.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий просив накласти арешт на все тимчасово вилучене під час обшуку майно в тому числі і на мобільний телефон «Айфон Х» ІМЕІ: НОМЕР_1 з сім-картою НОМЕР_2 , який зі слів належить ОСОБА_8 та мобільний телефон «Айфон 8» ІМЕІ: НОМЕР_3 з сім-картою НОМЕР_11 , який зі слів належить ОСОБА_7 - з тих підстав, що воно є речовими доказами у кримінальному провадженні, так як відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Разом з тим, ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від (номер провадження 1-кс/711/2005/22, справа № 711/6364/22) 02.12.2022) надано дозвіл виявлення та вилучення лише мобільного телефону з абонентським номером НОМЕР_8 , без безпосереднього зазначення тимчасово вилучених мобільних телефонів.

Також, слід зазначити, що визнання стороною обвинувачення арештованого майна речовими доказами у даному кримінальному провадженні, не може бути єдиною умовою для арешту майна, оскільки не є визначеною законом підставою для цього.

Колегія суддів за результатами апеляційного розгляду не встановила жодних обставин, які б перешкоджали копіюванню відомостей, що містилися у вилучених телефонах і могли мати значення для кримінального провадження, а тому не вбачає достатніх підстав для їх вилучення та арешту. Відмова в арешті і повернення власнику вилученого майна не може негативно позначитися на розслідуванні кримінального правопорушення.

Щодо решти вилученого в процесі обшуку майна, то слід зазначити, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна або третіх осіб з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя (суд) на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити достатність підстав для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Відповідно до вимог ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

З врахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення слідчого судді суду першої інстанції було прийнято з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, оскільки при розгляді клопотання, поданого слідчим, з погодженням прокурора, не в повній мірі з`ясовано всі обставини справи, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно.

Отже, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали, якою клопотання слідчого слід задовольнити частково.

Керуючись ст.ст. 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20 грудня 2022 року скасувати.

Клопотання слідчого про арешт майна у кримінальному провадженню № 0000117 від 09.05.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України, про накладення арешту на майно - задовольнити частково.

Накласти арешт на грошові кошти в загальній сумі 33750 гривень, дві банківські картки АТ КБ «Приват Банк» № НОМЕР_5 , НОМЕР_6 та банківську картку АТ «Монобанк» за № НОМЕР_7 , з метою збереження речових доказів із забороною розпорядження та користування даним майном.

В частині накладення арешту на тимчасово вилучене майно, а саме: мобільний телефон «Айфон Х» ІМЕІ: НОМЕР_1 з сім-картою НОМЕР_2 , мобільний телефон «Айфон 8» ІМЕІ: НОМЕР_3 з сім-картою НОМЕР_4 - відмовити.

Ухвала про накладення арешту виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст ухвали проголошено 04 січня 2023 року.

Головуючий ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_13