В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2022 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області в м. Ужгород обвинувальні акти за матеріалами кримінальних проваджень №0000325 від 20.06.2022 та №0000054 від 16.06.2022 щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця міста Одеси, українця, з середньою освітою, одруженого, має на утримання 1 неповнолітню дитину, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого, не одруженого, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, який проходить військову службу на посаді стрільця-номера обслуги 3 взводу 1 роти 3 батальйону охорони такелажника відділення інженерної техніки інженерно-саперного взводу інженерної служби військової частини № НОМЕР_1 , солдата, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 405, ч. 1 ст. 289 КК України,

встановив:

20 червня 2022 року близько о 02 годині 40 хвилин солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період військової частини НОМЕР_1 , знаходячись за адресою АДРЕСА_2 , автодорога сполученням АДРЕСА_3 , а саме біля автомийки, яка розташована на території паркувального майданчику АЗС №29 «ОККО», перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, побачив запаркований транспортний засіб марки BMW, моделі 525, чорного кольору, 1989 року випуску, державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , користувачем якого є потерпілий ОСОБА_6 та в подальшому усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, з метою задовольнити особисті потреби за рахунок незаконного вилучення майна, тобто діючи з корисливим мотивом, спрямованим на заволодіння транспортним засобом всупереч волі користувача, вважаючи, що робить це непомітно для потерпілого та інших осіб, тобто діючи таємно, проник до салону через незамкнені двері та зайняв водійське сидіння вищевказаного транспортного засобу, де в подальшому, за допомогою ключів, які знаходились в замку запалювання, заволодів транспортним засобом марки BMW моделі 525 державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , користувачем якого є потерпілий ОСОБА_6 , покинувши на ньому територію паркувального майданчику АЗС №29 «ОККО», заволодівши чужим транспортним засобом всупереч та поза волею власника (користувача), перемістивши його в просторі з місця первинного знаходження та встановивши тимчасово контроль над транспортним засобом до моменту вчинення цього ж дня близько о 03 годині 00 хвилин дорожньо-транспортної пригоди в`їхавши в рекламний стенд кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що знаходиться навпроти будинку АДРЕСА_4 , залишивши місце події та заподіявши потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 55641,59 (п`ятдесят п`ять тисяч шістсот сорок одну гривню п`ятдесят дев`ять копійок) відновлювального ремонту після дорожньо-транспортної пригоди.

Вказані дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 1 ст. 290 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом.

Крім того солдат ОСОБА_4 в порушення вимог ст. ст. 11, 19, 28, 29, 68 Конституції України, ст. ст. 11, 16, 28, 29 - 34, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України та ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України 15 травня 2022 року близько 20ї години, знаходячись в приміщенні військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_5 , будучи військовослужбовцем вказаної військової частини, усупереч вищевказаним вимогам законодавства, порушуючи порядок нормального дозвілля особового складу, проявляючи свою уявну зверхність над своїми спів службовцями, зокрема щодо солдата ОСОБА_7 , солдата ОСОБА_8 , солдата ОСОБА_9 , солдата ОСОБА_10 , солдата ОСОБА_11 , солдата ОСОБА_12 , безпідставно та неодноразово висловлював на їх адресу погрози фізичної розправи, тримаючи при собі на ремні спорядження металічний метальний ніж, який постійно притримував рукою, даючи зрозуміти реальність намірів своїх погроз, внаслідок чого останні, побоюючись за свої життя і здоров`я, керуючись нормами Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, застосували до ОСОБА_4 заходи фізичного впливу, помістивши останнього до окремої кімнати вказаної частини, ізолювавши останнього від інших військовослужбовців, та доповіли про даний факт командуванню військової частини.

Надалі близько 20 години 30 хвилин цього ж дня на вищеописані протиправні дії солдата ОСОБА_4 відреагували молодший лейтенант ОСОБА_13 та старший сержант ОСОБА_14 , які діючи як військові начальники та будучи командирами відносно ОСОБА_4 , виконуючи свої обов`язки військової служби, прибувши в розташування військової частини НОМЕР_1 , надали вказівку ОСОБА_4 припинити вчиняти протиправні дії, зокрема які порушували військову дисципліну та розпорядок дня військової частини, у зв`язку з тим що останній, перебуваючи в окремій ізольованій кімнаті продовжував вчиняти дій які порушували порядок нормального дозвілля особового складу викрикуючи нецензурну лексику, наносячи собою удари об стіни кімнати, куди останнього було поміщено та продовжуючи висловлювати погрози фізичної розправи співелужбовцям.

Однак солдат ОСОБА_4 , добре усвідомлюючи вищенаведені норми та норми військового статуту внутрішньої служби, а також те, що до нього звернулись начальники із чітко поставленою вимогою, діючи протиправно, всупереч інтересам військової служби, усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, будучи незадоволений законними вимогами командирів молодшого лейтенанта ОСОБА_13 та старшого сержанта ОСОБА_14 , продовжив вчиняти вищевказані протиправні дії, які порушували військову дисципліну та розпорядок дня військової частини, тримаючи при собі на ремні спорядження металічний метальний ніж, який постійно притримував рукою, даючи зрозуміти реальність намірів своїх погроз, неодноразово висловлюючи останнім погрозу вбивством та заподіяння їм тілесних ушкоджень, у зв`язку із виконанням ними обов`язків з військової служби.

Вказані дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 4 ст. 405 КК України, як вчинення погрози вбивством або заподіяння тілесних ушкоджень щодо своїх начальників, вчинене в умовах воєнного стану, у зв`язку з виконанням ними обов`язку з військової служби.

В судовому засіданні 02.12.2022 прокурором подано угоду про визнання винуватості від 02.12.2022, укладену між прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 у присутності захисника останнього ОСОБА_5 .

Відтак розгляд щодо угоди проводиться судом за участі сторін угоди в порядку ст. 474 КПК України.

Прокурор в судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості та призначити обвинуваченому, узгоджену в угоді про визнання винуватості, міру покарання у вигляді:

за ч. 1 ст. 289 КК України із застосуванням ст. 69 КК України призначити покарання нижче від найнижчої межі, встановленого в санкції статті, та призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік;

за ч. 4 ст. 405 КК України із застосуванням ст. 69 КК України призначити покарання нижче від найнижчої межі, встановленого в санкції статті за кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 405 КК України, та призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі терміном 1 рік та 4 місяці;

на підставі ст. 70 КК України остаточно визначити ОСОБА_4 покарання шляхом часткового складання призначених покарань у виді позбавлення волі терміном 1 рік та 6 місяців;

на підставі ст. 62 КК України замінити ОСОБА_4 основне покарання 1 рік 6 місяців позбавлення волі на тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців на той самий строк 1 рік 6 місяців.

Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів визнав повністю, розкаявся у вчиненому та просив затвердити угоду про визнання винуватості, укладену з прокурором.

Захисник обвинуваченого в судовому засіданні просила затвердити угоду.

Зі змісту вищевказаної угоди про визнання винуватості вбачається, що прокурор та підозрюваний дійшли згоди щодо всіх істотних обставин даного кримінального провадження: ОСОБА_4 визнав свою винуватість у інкримінованих йому кримінально караних діяннях; сторони погодилися на призначення ОСОБА_4 покарання за ч. 1 ст. 289 КК України із застосуванням ст. 69 КК України нижче від найнижчої межі, встановленого в санкції статті та призначити ОСОБА_4 , тобто покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік; за ч. 4 ст. 405 КК України із застосуванням ст. 69 КК України нижче від найнижчої межі, встановленого в санкції статті за кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 405 КК України, тобто покарання у виді позбавлення волі терміном 1 рік та 4 місяці; на підставі ст. 70 КК України остаточно визначити ОСОБА_4 покарання шляхом часткового складання призначених покарань у виді позбавлення волі терміном 1 рік та 6 місяців; на підставі ст. 62 КК України, замінити ОСОБА_4 основне покарання 1 рік 6 місяців позбавлення волі на тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців на той самий строк 1 рік 6 місяців.

Відповідно до п. 2 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

З правилами ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши зміст угоди стосовно свідомої добровільної узгодженості сторонами її істотних умов, враховуючи те, що вчинені ОСОБА_4 кримінальні правопорушення відповідно до класифікації, визначеної ст. 12 КК України, відносяться: за ч. 4 ст. 405 КК України до тяжких злочинів, за ч. 1 ст. 289 КК України до нетяжких злочинів, сторони розуміють зміст угоди, наслідки її укладення і невиконання, які передбачені ст.ст. 473, 476 КПК України, угода не суперечить вимогам КК України та КПК України, дії обвинуваченого за ч. 5 ст. 407 КК України, як вчинення погрози вбивством або заподіяння тілесних ушкоджень щодо своїх начальників, вчинене в умовах воєнного стану, у зв`язку з виконанням ними обов`язку з військової служби та за ч. 1 ст. 290 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом кваліфіковані вірно, суд приходить до переконання щодо можливості затвердження угоди про визнання винуватості.

Суд визнає обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку.

Суд визнає обставиною, що обтяжує покарання вчинення злочину за ч. 1 ст. 289 КК України у стані алкогольного сп`яніння.

Понесені витрати на залучення експерта слід покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 .

Питання щодо речових доказів вирішити у порядку ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити без змін, зарахувавши в строк відбування покарання період його перебування в умовах тримання під вартою.

Керуючись ст. ст. 100, 124, 314, 368-370, 373, 374, 394, 395, 468, 469, 473, 475 КПК України, суд

ухвалив:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 02.12.2022, укладену між прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 у присутності захисника ОСОБА_5 у кримінальних провадженнях №0000325 від 20.06.2022 року та №0000054 від 16.06.2022.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 289 Кримінального кодексу України та ч. 4 ст. 405 Кримінального кодексу України і призначити йому покарання, узгоджене та затверджене угодою:

за ч. 1 ст. 289 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік;

за ч. 4 ст. 405 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі терміном 1 (один) рік та 4 (чотири) місяці:

на підставі ст. 70 КК України остаточно визначити ОСОБА_4 покарання шляхом часткового складання призначених покарань у виді позбавлення волі терміном 1 (один) рік 6 (шість) місяців;

на підставі ст. 62 КК України замінити ОСОБА_4 основне покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі на покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців на той самий строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з 15.07.2022.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити без змін, зарахувавши в строк відбування покарання період його перебування в умовах тримання під вартою.

Речові докази: автомобіль марки BMW, моделі 525, чорного кольору, 1989 року випуску, державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , що знаходяться на відповідальному зберіганні ОСОБА_6 , залишити у володінні останнього;

металічний ніж та чохол до нього, що зберігається в кімнаті речових доказів слідчого Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, та який згідно з висновку експерта є ножем розважально-тренувального характеру, повернути власнику ОСОБА_4 ;

2 відрізки липкої стрічки зі слідами папілярних ліній рук вилучених із зовнішньої частини дверей водія вищевказаного автомобіля; змив на стерильну марлеву серветку з керма автомобіля марки BMW, моделі 525 д.н.з. НОМЕР_2 ; змив на стерильну марлеву серветку з важеля перемикання передач автомобіля марки BMW, моделі 525 д.н.з. НОМЕР_2 ; кейс від наушників марки «Redmi», які вилучені під час огляду місця за адресою Ужгородський район, м. Чоп, вул. Берег, навпроти будинку №15, які зберігаються при матеріалах кримінального провадження, залишити при матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення Закарпатським НДЕКЦ МВС України експертиз: №СЕ-19/107-22/6591-ХЗ від 26.07.2022 в сумі 755,12 гривень; №СЕ-19/107-22/5529-АВ від 16.08.2022 в сумі 1359,24 гривень; №СЕ-19/107-22/5531-Д від 05.07.2022 в сумі 943,90 гривень.

Вирок може бути оскаржений з підстав передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1