Справа № 465/7687/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.03.2023 року місто Львів

Франківський районний суд міста Львова у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

його представника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові кримінальне провадження №0001907 від 18.07.2019 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нова Каменка Жовківського району Львівської області, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 Кримінального кодексу України,

встановив:

органом досудового розслідування ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що 18.07.2019 близько 08 години 30 хвилин, перебуваючи поблизу ринку «Провесінь», що по вул. Княгині Ольги у м. Львові, на ґрунті тривалих особистих неприязних відносин, в ході конфлікту з ОСОБА_6 , діючи умисно, наніс останньому два удари кулаками в область лобної та потиличної ділянок голови, чим згідно з висновком експерта, спричинив закриту черепно-мозкову травму у вигляді струсу мозку з наявністю саден па голові, які відносяться до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, тобто в умисному заподіянні легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Прокурор в ході судового провадження подав до суду клопотання про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності, на підставі ст.49 КК України, просив закрити провадження у справі.

У судовому засіданні обвинувачений клопотання прокурора підтримав, просив суд закрити провадження у справі та звільнити його від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності, на підставі ст.49 КК України. Свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення не визнав.

Захисник підтримав клопотання обвинуваченого.

Прокурор проти закриття провадження не заперечив.

Представник потерпілого та потерпілий в судовому засідання проти клопотання не заперечили щодо закриття кримінального провадження. Просили стягнути з обвинуваченого на користь потерпілого процесуальні витрати по справі на правову допомогу в розмірі 70000,00 грн.

Обвинувачений та його захисник проти стягнення процесуальних витрат заперечили, враховуючи також ті обставини, що судові засідання відкладалися у зв`язку із ковідом, введенням воєнного стану, замінуванням приміщення суду, повітряними тривогами.

На виконання вимог ст. 285 КПК України ОСОБА_4 роз`яснено суть обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності і право заперечувати про закриття кримінального провадження з цієї підстави. Обвинувачений надав свою беззаперечну згоду на закриття кримінального провадження з цієї підстави.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом, у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно зі ст. 44 КК України, особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Відповідно до ч.ч.2,3 ст.4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Часом вчинення кримінального правопорушення визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

Частиною 2 ст.125 КК України передбачена відповідальність за умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності, що карається штрафом від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин або виправними роботами на строк до одного року, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до двох років.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

У даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 є підстави для застосування положень ч. 1 ст. 5 КК щодо зворотної дії закону про кримінальну відповідальність (Закону № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року) у часі.

Таким чином, інкриміноване ОСОБА_4 кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.125 КК України, відповідно до ст.12 КК України (в редакції Закону № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року), визначено як кримінальний проступок.

Згідно з п.2 ч.1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання (ч.4 ст.286 КПК України).

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, 26 грудня 2019 року прокурором Львівської місцевої прокуратури №3 затверджено обвинувальний акт.

Початковим моментом перебігу строку притягнення до кримінальної відповідальності у згаданому кримінальному провадженні є день вчинення особою інкримінованого йому кримінального правопорушення, тобто 18.07.2019.

Встановлено, що ОСОБА_4 раніше не судимий.

Відповідно до наявних у справі даних, ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 30 червня 2022 року оголошено розшук обвинуваченого та зупинено судове провадження до 09 серпня 2022 року.

Втім, встановлено, що обвинувачений в судові засіданні не з`являвся, оскільки перебував на лікуванні, що стверджується матеріалами справи.

Отже, факт умисного вчинення ОСОБА_4 будь-яких дій, спрямованих на ухилення від слідства або суду не підтверджений.

За таких умов, строк давності для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності згідно з приписами ч. 1 ст. 49 КК (у редакції Закону N 2617-VIII від 22 листопада 2018 року) становить три роки з дня вчинення ним кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК.

На час розгляду справи в суді строк давності для притягнення до кримінальної відповідальності за вказаним кримінальним правопорушенням сплинув.

Частиною 3 ст.288 КПК України встановлено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Таким чином, з врахуванням того, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке визначено як кримінальний проступок, з дня вчинення якого минув строк давності притягнення до кримінальної відповідальності, обвинуваченому роз`яснено суть обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і він погоджується на звільнення з цих підстав, враховуючи вищенаведені норми законодавства, суд дійшов до переконання, що клопотання обвинуваченого підлягає до задоволення та необхідно звільнити останнього від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, передбачених ст. 49 КК України, а провадження по справі закрити.

Речові докази та процесуальні витрати по справі відсутні.

Представник потерпілого просив суду стягнути з обвинуваченого процесуальні витрати на правову допомогу в розмірі 70 000,00 грн.

Частиною 1ст.124 КПК України встановлено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Частиною 1ст.126 КПК України визначено, що суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

При вирішення питання про можливість стягнення з обвинуваченого вказаної суми на користь потерпілого суд враховує правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 17 червня 2020 року, у справі справі №598/1781/17, відповідно до якого ВП ВС дійшла висновку, що кримінальний процесуальний закон не обмежує можливість вирішення питання розподілу процесуальних витрат, зокрема витрат на правову допомогу, виключно обвинувальним вироком. Суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті. Очевидно, що, звільняючи особу від кримінальної відповідальності, суд або суддя має вирішити питання про скасування чи зміну запобіжного заходу, речові докази, розподіл процесуальних витрат тощо. Таким чином, ВП ВС вважає, що це питання може бути вирішене й ухвалою суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 118 КПК України до процесуальних витрат належать витрати на правову допомогу.

Згідно з п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги та ордер є документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги.

У матеріалах кримінального провадження наявні договір про надання правової допомоги, укладений між потерпілим ОСОБА_6 та адвокатом ОСОБА_7 , узгодження оплати правової допомоги, акти №3 приймання виконаних робіт від 26.12.2019, від 14.08.2020, від 31.03.2023, розписки ОСОБА_7 про оплату потерпілим коштів на витрати на правову допомогу від 26.12.2019, від 14.08.2020, від 31.03.2023.

Судом встановлено, що потерпілий ОСОБА_6 поніс процесуальні витрати на правову допомогу у розмірі 70 000,00 грн., що підтверджується даними про їх сплату. З огляду на те, що судові засідання не відбулися 14.04.2020р., 12.04.2021р., 06.08.2021р., 18.03.2022р., 13.07.2022р. 9.08.2022р., 09.09.2022р., 13.10.2022р., 13.12.2022р., 26.01.2023р. з різних причин, в тому числі введенням карантину у зв`язку із захворюванням на ковід, введенням воєнного стану, замінуванням приміщення суду, ооголошенням повітряної тривоги, суд вважає, що витрати на правову допомогу необхідно стягнути з обвинуваченого частково на суму 50000 гривень, за виключенням витрат, які враховані представником потерпілого у вищезазначені дати.

За таких обставин, відповідно до ч. 1 ст. 124, п. 1 ч. 1 ст. 118 КПК України, процесуальні витрати підлягають обов`язковому стягненню із обвинуваченого.

Керуючись ст.49 КК України, ст.ст. 284, 286, 288 КПК України, суд, -

постановив:

Клопотання прокурора про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.125 КК України, на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України закрити.

Стягнути зі ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 процесуальні витрати на правову допомогу в розмірі 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень 00 копійок.

Ухвала суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1