У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" квітня 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів

судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за № 0002493, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 10 січня 2023 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Миколаївської області, Снігурівського району, с.Куйбишевка, раніше судимого: 04.07.2017 вироком Южноукраїнського міського суду Миколаївської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року обмеження волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік, проживаючого у АДРЕСА_1 ,

-обвинуваченого за ч.2 ст.185 КК України

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 10 січня 2023 року ОСОБА_7 засуджено за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді 1 року позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 04.07.2017 та остаточно визначено покарання ОСОБА_7 у виді позбавлення волі строком на 1 рік 5 місяців.

Ухвалено стягнути із ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 на відшкодування: майнової шкоди - 2 500 грн. та моральної шкоди - 1000 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Захисник просить вирок змінити в частині призначення покарання, призначити ОСОБА_7 покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік 1 місяць.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Апелянт вважає призначене покарання занадто суворим.

Вважає, що при призначенні покарання суд першої інстанції не в повній мірі врахував дані про особу обвинуваченого. Хоча послався на обставини, що пом`якшують покарання, але не дав їм належної оцінки.

Просить врахувати, що обвинувачений повністю визнав вину та щиро розкаявся, має на утриманні неповнолітню дитину.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

22.06.2017 в період часу з 14.00 год. до 16.00 год. ОСОБА_7 , перебуваючи у пляжній зоні мікрорайону «Намив» по вул. Лазурній в м. Миколаєві поблизу кінцевої зупинки маршрутного таксі №30, познайомився із ОСОБА_8 та, скориставшись тимчасовою відсутністю уваги з її боку, повторно, таємно шляхом вільного доступу викрав з поліетиленового пакету, котрий ОСОБА_8 залишила на лавці, її мобільний телефон марки «Huawei Y6Pro». Після цього ОСОБА_7 , утримуючи викрадене майно при собі, з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд. Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_7 заподіяв потерпілій ОСОБА_8 майнову шкоду на суму 2500 грн.

Крім того, близько 10.00 год. ОСОБА_7 , перебуваючи у пляжній зоні мікрорайону «Намив» по вул. Лазурній в м. Миколаєві поблизу кінцевої зупинки маршрутного таксі №21 разом із ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , скориставшись тимчасовою відсутністю уваги з боку власника майна та сторонніх осіб, повторно, таємно шляхом вільного доступу викрав з барсетки, котру ОСОБА_9 залишив на столі без нагляду, його мобільний телефон марки «Nokia Lumia 640 XL».

Після цього ОСОБА_7 , утримуючи викрадене майно при собі, з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд. Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_7 заподіяв потерпілому ОСОБА_9 майнову шкоду на суму 2300 грн.

Судом першої інстанції ОСОБА_7 визнаний винним у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинене повторно. Його дії кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України.

Позиції учасників судового розгляду.

Обвинувачений ОСОБА_7 повідомлений про дату та час апеляційного розгляду, заяву про участь у розгляді його апеляційної скарги не подавав.

Захисник підтримав апеляційну скаргу та просив вирок суду змінити, пом`якшити обвинуваченому покарання.

Прокурор просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції без зміни.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали судового провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, є обґрунтованими та відповідають дослідженим судом доказам. Дії ОСОБА_7 правильно кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України, і в цій частині апелянтом вирок не оскаржується.

Що стосується призначеного покарання, то відсутні вважати його занадто суворим, як вважає апелянт.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Вказані вимоги закону судом дотримані та обвинуваченому ОСОБА_7 призначено покарання з урахуванням ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень , обставин його вчинення.

Також, достатньо враховані дані про особу винного, який раніше судимий за вчинення аналогічних корисливих злочинів проти власності, не працює, не перебуває на обліку у лікарів психіатра та нарколога, має на утриманні неповнолітню дитину.

Матеріали провадження свідчать про те, що обвинувачений ОСОБА_7 з 18.01.2018 року ухилявся від суду та був оголошений у розшук. З матеріалів провадження вбачається, що обвинуваченого ОСОБА_7 було затримано 07.12.2022, доставлено до суду, обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та продовжено судовий розгляд.

Вищенаведене свідчить про те, що обвинувачений ОСОБА_7 досить тривалий час, ухилявся від суду.

Обставиною, яка пом`якшує покарання, визнано щире каяття, тобто судом першої інстанції враховано обставину, на яку посилається апелянт.

Доводи захисника про те, що обвинувачений має на утриманні неповнолітню дитину не є слушними, оскільки зазначене не зменшує ступеню суспільної небезпечності вчиненого ним кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання, не встановлено.

З урахуванням наведеного, суд дійшов обгрунтованого висновку про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 у межах санкції ч. 2 ст. 185 КК, у виді позбавлення волі та у розмірі, що є близьким до мінімального.

Окрім, того суд першої інстанції обґрунтовано визначив остаточне покарання за сукупністю вироків відповідно до вимог ч.1 ст. 71 КК України.

Призначене ОСОБА_7 покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

За такого, апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 376,404, 407, 424, 425, 532 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 10 січня 2023 року щодо ОСОБА_7 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_11