Роздільнянський районний суд Одеської області
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа 511/2516/22

Номер провадження: 1-кп/511/87/23

21 лютого 2023 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участю:

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Роздільна Одеської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000508 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 04.11.2022 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тираспіль, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючогоо за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 332 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до вимог ст. 9 Закону України Про державний кордон України, перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку. Залізничне, автомобільне, морське, річкове, поромне, повітряне та пішохідне сполучення через державний кордон України здійснюються в пунктах пропуску, що встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства і міжнародних договорів України, а також поза пунктами пропуску через державний кордон України у випадках, визначених законодавством. Пункт пропуску через державний кордон України - це спеціально виділена територія на залізничних та автомобільних станціях, у морських і річкових портах, аеропортах (аеродромах) з комплексом будівель, - споруд і технічних засобів, де здійснюються прикордонний, митний та інші види контролю і пропуск через державний кордон осіб, транспортних засобів, вантажів та іншого майна. Порушенням державного кордону України є перетинання його будь-якими технічними або іншими засобами без відповідного на те дозволу чи з порушенням встановленого порядку.

Обвинувачений ОСОБА_4 04 листопада 2022 року погодився на прохання невстановленої слідством особи (надалі Особа - 1), в сприянні у незаконному переправленні двох осіб через лінію державного кордону України, поза пунктами пропуску.

Так, Особа - 1 попросив ОСОБА_4 зустріти двох осіб в с. Єреміївка, Роздільнянського району та в м. Роздільна Одеської області та перевезти їх на власному автомобілі до с. Розалівка Роздільнянського району, Одеської області та в подальшому, залишити на місцевості впритул до лінії державного кордону України, з метою подальшого незаконного перетину ними державного кордону України.

В подальшому ОСОБА_4 , виконуючи свою роль, спрямовану на реалізацію єдиного злочинного умислу з Особа - 1, щодо організації незаконного переправлення громадян через лінію державного кордону України, діючи умисно, усвідомлюючи характер своїх протиправних дій, розробив з Особа 1 спільний лан, направлений на організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України. У подальшому, на виконання спільного злочинного умислу, 04.11.2022 приблизно о 11:00 год. на власному автомобілі марки ВАЗ 2102 червоного кольору, держаний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_4 приїхав до станції Єреміївка Роздільнянського району Одеської області де зустрівся з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , після чого ОСОБА_4 відвіз останнього на вищевказаному автомобілі до будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , де останній мав очікувати настання темряви та подальших інструкцій від Особа 1 або від ОСОБА_4 .

В подальшому, діючи згідно заздалегідь узгодженого плану, продовжуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи незаконність своїх дій та виконуючи свою роль, ОСОБА_4 , 04.11.2022, приблизно о 15:00 годині на вищевказаному власному автомобілі приїхав до Роздільнянської ЗОШ І-ІІІ ступенів №2 Роздільнянської міської ради Одеської області, розташованої за адресою: Одеська область, м. Роздільна, вул. Щаслива, 54, де зустрівся з ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 , після чого, відвіз останнього на вищевказаному автомобілі до нежитлової будівлі, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , де останній мав очікувати настання темряви та подальших інструкцій від Особа 1 або від ОСОБА_4 .

У подальшому, 04.11.2022, приблизно о 18:00 годині ОСОБА_4 приїхав до будинку, розташованого по АДРЕСА_1 , де ОСОБА_6 та ОСОБА_7 сіли до його автомобіля марки ВАЗ 2102 червоного кольору, держаний номерний знак НОМЕР_1 , на якому вони скритно попрямували до с. Розалівка, Роздільнянського району, Одеської області з метою подальшого незаконного перетину ними державного кордону України, при цьому під час руху використовуючи засоби конспірації та рухаючись в обхід контрольно - пропускних пунктів, розташованих на центральних шляхах обласного та міжобласного сполучення.

Продовжуючи свої злочинні дії, направлені на організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України, ОСОБА_4 скритно, в темну пору доби привіз ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до визначеногоз Особа 1 місця, біля цвинтаря в с. Розалівка Роздільнянського району Одеське області неподалік від лінії державного кордону України, де вказав їм на розташування державного кордону України та надав вказівку рухатись у цьому напрямку, після чого ОСОБА_6 та ОСОБА_7 почали рухатись напрямку держаного кордону України підтримуючи телефонний зв`язок з Особ;1 та виконуючи його інструкції.

Однак перетнути лінію державного кордону України ОСОБА_6 ті ОСОБА_7 не змогли через їх виявлення та затримання працівникам Держаної прикордонної служби України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчинені злочину передбаченого ч. 2 ст.332 КК України визнав повністю, щиро розкаявся, підтвердив фактичні обставини справи і суду пояснив, що 04.11.2022 року він погодився на прохання незнайомого чоловіка в сприянні у незаконному переправленні двох осіб через лінію державного кордону України з Молдовою (ПМР), поза пунктами пропуску. Незнайомий чоловік, попросив його зустріти двох осіб в с. Єреміївка, Роздільнянського району та в м. Роздільна Одеської області та перевезти їх на власному автомобілі до с. Розалівка Роздільнянського району, Одеської області та в подальшому, залишити на місцевості впритул до лінії державного кордону України, з метою подальшого незаконного перетину ними державного кордону України.04.11.2022 приблизно о 11:00 год. він на власному автомобілі марки ВАЗ 2102 червоного кольору, держаний номерний знак НОМЕР_1 , приїхав до станції Єреміївка Роздільнянського району Одеської області де зустрівся з ОСОБА_6 та відвіз його на своєму автомобілі до будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , де він мав очікувати настання темряви та подальших інструкцій від нього. В подальшому, в цей же день, приблизно о 15:00 годині він на власному автомобілі приїхав до Роздільнянської ЗОШ І-ІІІ ступенів №2 Роздільнянської міської ради Одеської області, розташованої за адресою: Одеська область, м. Роздільна, вул. Щаслива, 54, де зустрівся з ОСОБА_7 та відвіз його до будинку, де вже чекав ОСОБА_6 .У подальшому, 04.11.2022, приблизно о 18:00 годині він приїхав до будинку, розташованого по АДРЕСА_1 , де ОСОБА_6 та ОСОБА_7 сіли до його автомобіля марки ВАЗ 2102 червоного кольору, держаний номерний знак НОМЕР_1 , на якому вони скритно попрямували до с. Розалівка, Роздільнянського району, Одеської області з метою подальшого незаконного перетину ними державного кордону України, при цьому під час руху використовуючи засоби конспірації та рухаючись в обхід контрольно - пропускних пунктів, розташованих на центральних шляхах обласного та міжобласного сполучення. Однак перетнути лінію державного кордону України ОСОБА_6 ті ОСОБА_7 не змогли через їх виявлення та затримання працівникам Держаної прикордонної служби України.

Таким чином показання обвинуваченого ОСОБА_4 повністю відповідають фактичним обставинам справи, які він не оспорює.

Враховуючи дані обставини, за погодженням всіх інших учасників процесу, суд визнав не доцільним дослідження доказів та тих обставин справи, які ніким не оспорюються та роз`яснивши положення ст.349 ч.3 КПК України, обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів справи, що характеризують особу обвинуваченого, оскільки істинність, добровільність та правдивість його позиції у суду сумнівів не викликає.

Дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні вище зазначеного злочину, а його дії правильно кваліфіковані за ч.2 ст. 332 КК України, як організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, вчинене за попередньою змовою групою осіб, щодо кількох осіб.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, згідно з вимогами ст.ст. 65 - 67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особливості конкретного кримінального злочину й обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення злочину і після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів засудженим. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів.

Зазначене узгоджується із положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції" і є частиною національного законодавства України, якою встановлено, що кожен при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом…

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, що відноситься до тяжкого злочину, особу обвинуваченого та враховує ті обставини, що він характеризується задовільно за місцем проживання (а.к.п.45), на обліку у лікаря психіатра та у лікаря нарколога не перебуває. ( а.к.п.40-41), і є собою раніше не судимою (а.к.п.44),

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_4 не встановлено.

Згідно наданої суду досудової доповіді відносно ОСОБА_4 Роздільнянським районним відділом ДУ «Центр пробації», вбачається, що беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також середню йомовірність вчинення повторного кримінального правопорушення та про середній ризик небезпеки для суспільства, орган пробації вважає, що виправлення цієї особи без позбавлення або обмеження волі на певний час можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (у т.ч. для окремих осіб). На думку органу пробації виконання покарання у громаді можливо за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних правопорушень. (а.к.п.56-60).

Відповідно до ч.1 ст.7 ЗУ "Про пробацію" під час вирішення питання про застосування до особи пробації суд бере до уваги характер вчиненого кримінального правопорушення та соціально-психологічну характеристику особи обвинуваченого або засудженого, яку готує персонал органу пробації або адміністрація установи виконання покарань.

Згідно з п.2 ч.1 ст.2 ЗУ "Про пробацію", досудова доповідь - письмова інформація для суду, що характеризує обвинуваченого.

За приписами ч.1 ст.368 КПК України ухвалюючи вирок, суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 75 КК України суд, звільняючи засудженого від відбування покарання з випробуванням, повинен ураховувати тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дотримуючись загальних засад призначення покарання, передбачених ст. 65 КК України.

Вирішуючи питання про застосування ст. 75 КК України, суд повинен належним чином досліджувати та оцінювати всі обставини, які мають значення для справи й застосовувати вказаний кримінальний закон лише в тому разі, коли для цього є умови та підстави, про що в судовому рішенні мають бути викладені докладні мотиви.

Визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суду необхідно виходити з класифікації злочинів, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення, зокрема форми вини, мотиву і мети, способу, стадії вчинення, кількості епізодів злочинної діяльності, ролі кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характеру і ступеню тяжкості наслідків, що настали тощо.

Суд вважає, що згідно з вимогами діючого кримінального процесуального законодавства, розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у мотивованих висновках суду при ухваленні вироку.

При цьому, щире каяття - це певний психічний стан особи винуватого, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, що об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї винуватості, розкриттям всіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину або відшкодуванню завданих збитків чи усуненню заподіяної злочином шкоди, тобто визнання винуватості є складовою частиною щирого каяття особи. Основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого злочину. Якщо особа приховує суттєві обставин вчиненого злочину, що значно ускладнює розкриття злочину, визнає свою вину лише частково для того щоб уникнути справедливого покарання, її каяття не можна визнати щирим, справжнім.

Санкцією ч. 2 ст. 332 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до семи років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Системний аналіз ст. 55 КК України свідчить про те, що позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю має на меті недопущення вчинення даною особою в подальшому злочинів з використанням певної посади чи в результаті зайняття певною діяльністю.

Крім того, відповідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», відповідно до ст. 55 КК України позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю застосовується як додаткове покарання лише в тих випадках, коли вчинення злочину було пов`язане з посадою обвинуваченого або із зайняттям ним певною діяльністю.

Якщо додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю за санкцією статті (санкцією частини статті) є обов`язковим, то воно застосовується лише до тих осіб, які обіймали посади чи займалися діяльністю, з якими було пов`язано вчинення злочину. До інших осіб, не пов`язаного з їх діяльністю чи займаною посадою, додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю не застосовується.

Таким чином, з урахуванням конкретних обставин справи, загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, досудової доповіді з інформацією про соціально психологічну характеристику обвинуваченого ОСОБА_4 , враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, враховуючи обставини, які пом`якшують покарання, якими відповідно до ст. 66 КК України є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, на підставі викладеного, суд вважає за необхідне обрати обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі з можливим звільненням його від відбування покарання, надавши іспитовий строк на підставі ст.75 КК України.

Також суд вважає необхідним по даній справі з метою організації органами виконання покарань належного контролю за поведінкою обвинувачених покласти на них обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

При цьому суд вважає що вказана думка суду узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 01.02.2018 року у справі № 634/609/15-к, яка є обов`язковою для застосування, у відповідності до якої судова дискреція (судовий розсуд) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує урахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість, зокрема, призначення покарання з випробуванням.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 07.11.2022 року накладено арешт на тимчасово вилучене майно, добровільно видане громадянином ОСОБА_4 , а саме: купюру номіналом 100 доларів США серії РН18515343АА та купюру номіналом 100 доларів США серії РВ65253239С, мобільний телефон марки «SAMSUNG», червоного кольору (а.к.п.37-38).

У відповідності до ст. 174 ч. 4 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Речові докази по справі суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Керуючись ст.100, ст.174, ст.349, ст. 368, ст. 369- ст.371,ст..373, ст. 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 332 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п.1, п.2 ч.1 ст.76 КК України, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, або навчання.

Запобіжний захід до засудженого ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 07.11.2022 року на тимчасове вилучене майно, а саме: купюру номіналом 100 доларів США серії РН18515343АА та купюру номіналом 100 доларів США серії РВ65253239С, мобільний телефон марки «SAMSUNG», червоного кольору.

Речові докази: купюру номіналом 100 доларів США серії РН18515343АА та купюру номіналом 100 доларів США серії РВ65253239С, мобільний телефон марки «SAMSUNG», червоного кольору, після набрання вироком законної сили, повернути засудженому ОСОБА_4 .

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Процесуальні витрати відсутні.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Роздільнянський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1