ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/821/21/23 Справа № 711/28/23 Категорія: ст. 183 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2023 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючогоОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря прокурора підозрюваного захисника ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги захисників ОСОБА_9 та ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04 січня 2023 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Городецьке, Уманського району, Черкаської області, громадянина України, з повною вищою освітою, який не є особою з інвалідністю, не одруженого, ФОП « ОСОБА_7 », раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,

в с т а н о в и в :

Старший слідчий відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_10 звернулася до слідчого судді з клопотанням, погодженим прокурором відділу управління Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_6 , поданим в рамках кримінального провадження №0000243 від 12.09.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 369-2, ч. 3 ст. 332 КК України, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 .

В обґрунтування клопотання зазначено, що з 24.02.2022 до даного часу, під час дії воєнного стану та проведення загальної мобілізації діє заборона на виїзд за межі державного кордону України військовозобов`язаних чоловіків громадян України, призовного віку, придатних до військової служби за винятком окремих категорій, а саме: чоловіків, на утриманні яких перебувають троє і більше дітей віком до 18 років; чоловіків, які самостійно виховують дитину (дітей) віком до 18 років; чоловіків, які здійснюють супровід осіб (дітей) з інвалідністю або осіб, які потребують постійного догляду; чоловіків-військовослужбовців, які їдуть на лікування внаслідок поранень на війні; чоловіків, які постійно проживають за кордоном; чоловіків, які мають робочу візу країни ЄС; чоловіків, які заброньовані за підприємствами; держслужбовців у зв`язку з службовим відрядженням; чоловіків-водіїв та волонтерів; народних депутатів України. При цьому на територіальні центри комплектування та соціальної підтримки покладено організацію підготовки та проведення призову громадян України на строкову військову службу.

Досудовим розслідуванням встановлено, що приблизно в липні-серпні 2022 року ОСОБА_7 , будучи обізнаним про дію воєнного стану та проведення загальної мобілізації в Україні, за невстановлених у ході проведення досудового розслідування обставин, вступив у попередню злочинну змову з громадянином ОСОБА_11 , та іншими невстановленими особами щодо організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, усуненням перешкод у цьому для військовозобов`язаних чоловіків за грошову винагороду шляхом забезпечення протиправного внесення відомостей до Єдиного комплексу інформаційних систем «Шлях».

Так, приблизно у першій декаді вересня військовозобов`язаний громадянин України призовного віку ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який через втрату постійного місця проживання у смт. Якимівка, Запорізької області у зв`язку з тимчасовою окупацією, бажав виїхати за межі України для працевлаштування, дізнався від знайомого про те, що ОСОБА_7 організовує виготовлення документів, необхідних для виїзду за кордон, у період дії воєнного стану в Україні.

Після чого в першій декаді вересня, більш точний час у ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_12 в телефонній розмові з ОСОБА_7 дізнався, що останній може допомогти у питанні перетину кордону, однак у категоричній формі відмовився від особистої зустрічі. ОСОБА_7 запевнив, що документи необхідні для перетину державного кордону України надасть через 3 - 4 дні, за умови надання грошової винагороди в сумі 2 500,00 доларів США та попередивши, що подальше спілкування буде здійснюватися з ОСОБА_11 . При цьому ОСОБА_7 наголосив, що особа буде внесена до Єдиного комплексу інформаційних систем «Шлях».

Так, 14.11.2022, близько 13:06 години, у ході телефонної розмови ОСОБА_12 повідомив ОСОБА_7 про те, що він підготував необхідні документи, на що ОСОБА_7 відповів, що з ним зв`яжеться ОСОБА_11 .

Того ж дня, близько 14:15 години, ОСОБА_12 на мобільний телефон зателефонував ОСОБА_11 та сказав надіслати йому за допомогою месенджера фотокопії паспорту громадянина України (перший, другий аркуші та реєстрацію), реєстраційного номеру облікової картки платника податків, паспорта громадянина України для виїзду за кордон та посвідчення водія, наголосивши при цьому про необхідність перерахування на банківський рахунок коштів у сумі 40 500,00 гривень (еквівалент 1000 доларів США).

Цього ж дня, о 14:14 годині, ОСОБА_11 надіслав ОСОБА_12 на месенджер «Telegram» повідомлення із зазначенням номера банківської картки НОМЕР_1 та повідомлення « ОСОБА_7 ». Після отримання вказаних повідомлень ОСОБА_12 за допомогою терміналу самообслуговування перерахував на вказану банківську картку кошти в сумі 40 500 гривень. Після цього сфотографував квитанцію про здійснення переказу та надіслав за допомогою месенджера «Telegram» ОСОБА_11

ОСОБА_7 , діючи разом та за попередньою змовою з ОСОБА_11 та іншими невстановленими особами, отримавши документи ОСОБА_12 та завдаток у сумі 40 500,00 гривень, використовуючи свої зв`язки, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, протиправно домігся включення останнього в перелік осіб, яким дозволено виїзд за межі державного кордону України.

16.11.2022, о 17:34 годині, ОСОБА_11 надіслав ОСОБА_12 на месенджер «Телеграм» файл PDF формату, у якому містився Наказ Львівської обласної військової адміністрації №254/22 від 16.11.2022 «Про виїзд за межі України в умовах правового режиму воєнного стану» та додаток до наказу «Список водіїв, яким надано право виїзду за межі України відповідно до протоколу засідання комісії з питань виїзду за межі України водіїв в умовах воєнного стану від 16.11.2022 №114», у додатку до наказу під порядковим номером 70 значиться прізвище ОСОБА_12 , з кінцевою датою бронювання для виїзду 16.12.2022.

17.11.2022 о 12:20 годині, під час телефонної розмови ОСОБА_11 повідомив ОСОБА_12 , що решту суми необхідно перераховувати на ту ж картку, що й минулого разу. Також на запитання ОСОБА_12 чи внесено його до бази Єдиного комплексу інформаційних систем «Шлях» ОСОБА_11 ствердно зазначив, що відомості про нього внесено.

Того ж дня, близько 12:30 години, ОСОБА_12 попрямував до центрального відділення АТ КБ «ПриватБанк», що в м. Черкаси по вул. Байди Вишневецького 40, де за допомогою терміналу самообслуговування перерахував на банківську картку НОМЕР_1 кошти в сумі 60 500 гривень (еквівалент 1500 доларів США).

Таким чином, ОСОБА_7 , діючи з корисливих мотивів, разом та за попередньою змовою з ОСОБА_11 та іншими невстановленими особами, отримали від ОСОБА_12 грошові кошти в загальній сумі 100 500,00 гривень, після чого усунули перешкоди у його виїзді за межі України по всій території держави, шляхом забезпечення протиправного внесення його даних до наказу Львівської обласної військової адміністрації № 254/22 від 16.11.2022 «Про виїзд за межі України в умовах правового режиму воєнного стану», що підтверджується відповіддю отриманою від Державної служби України з безпеки на транспорті № 7489/2.3/15-22 від 02.12.2022, відповідно до якої відомості стосовно ОСОБА_12 внесено до Єдиного комплексу інформаційних систем «Шлях».

Слідчий зазначила, що метою застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_7 , згідно із ст. 177 КПК України є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

- переховуватись від органів досудового розслідування та суду;

- знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

- незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні;

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

- вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Крім того, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КПК України, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити вищевказані дії, що зазначені в ч. 1 ст. 177 КПК України.

04.01.2023 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Обставинами, що дають підстави підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення є встановлені під час досудового розслідування достатні фактичні дані про організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України, сприянні їх вчиненню порадами, вказівками, усуненням перешкод, за попередньою змовою групою осіб, вчинену з корисливих мотивів, що містяться в матеріалах кримінального провадження.

Слідча вказала, що обставинами, які дають підстави зробити висновки про наявність вищевказаних ризиків є:

1. Кримінальне правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_7 має високий ступінь суспільної небезпеки, так як його скоєно в період дії воєнного стану на території України.

2. Кримінальне правопорушення (злочин), у якому підозрюється ОСОБА_7 , зумовлене тяжкими наслідками не лише для конкретної особи, а й для суспільства в цілому, наявність по справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу.

3. Підстави для застосування до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою відсутні, тому що він притягується до відповідальності за вчинення тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 9 років, з конфіскацією майна, а також встановлено обставини, які виправдовують тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 та підтверджують наявність зазначених ризиків.

4. Підозрюваний ОСОБА_7 , має стійкі зв`язки у колах державної влади, що свідчить про те що, перебуваючи на волі, для уникнення від кримінальної відповідальності, може використати свої зв`язки для:

- переховування від органів досудового слідства та суду, оскільки має змогу незаконно перетнути кордон України;

- знищення, приховання або спотворення речей та документів, які в подальшому будуть використані як докази у зазначеному кримінальному провадженні, оскільки є необхідність у проведенні ряду тимчасових доступів до речей і документів, у зв`язку з чим, існує нагальна потреба у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою;

- продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, оскільки під час документування злочинної діяльності ОСОБА_7 було отримано інформацію про неодиничні факти незаконного переправлення осіб через державний кордон України;

- перешкоджання кримінальному провадженню іншим способом.

5. У разі визнання ОСОБА_7 , винним у вчиненні кримінального правопорушення, у якому підозрюється останній і призначення навіть мінімального покарання, за умови доведеності його вини у вчиненні інкримінованих діянь, це може стати підставою та мотивом для його переховування від органів досудового розслідування та суду.

Отже, враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 вказаного кримінального правопорушення та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, виникла необхідність у обранні відносно підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04.01.2023 застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням в Державній установі «Черкаський слідчий ізолятор» строком на 60 днів, тобто до 04.03.2023 включно.

Взято ОСОБА_7 під варту у залі суду.

Строк тримання під вартою обраховується з моменту взяття під варту 04 січня 2023 року.

Визначено підозрюваному альтернативний запобіжний захід у виді застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 214 720 грн. 00 коп., у разі внесення якої звільнити ОСОБА_7 з-під варти.

Роз`яснено підозрюваному, що він, або заставодавець, мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, вказаному в ухвалі на рахунок: рахунок отримувача - UA0003652; Код банку отримувача (МФО) 820172; банк отримувача - ДКСУ, м. Київ; Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26261092, та надати документ, що підтверджує внесення застави слідчому, прокурору або суду у провадженні яких перебуває кримінальне провадження № 0000243, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.09.2022.

У випадку внесення підозрюваним або заставодавцем застави, покладено на ОСОБА_7 наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду, слідчого судді,

- не відлучатися з с. Тарасівка, Фастівського району, Київської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, реєстрації та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування у будь-якій формі з іншими підозрюваними та свідками у кримінальному провадженні:

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України.

Вказані обов`язки в разі внесення застави покладаються на ОСОБА_7 строком на 2 місяці, який починається з моменту звільнення з-під варти після внесення застави.

Ухвала слідчого судді мотивована тим, що на даному етапі кримінального провадження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є об`єктивно необхідним з метою забезпечення дієвості відповідного кримінального провадження та запобігання реалізації встановлених під час розгляду даного клопотання ризиків, та за таких обставин вважає неможливим застосування до підозрюваного таких запобіжних заходів як особисте зобов`язання, порука чи домашній арешт.

Не погоджуючись з такою ухвалою слідчого судді, захисник підозрюваного ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просив поновити строки на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати щодо нього запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

В обґрунтування апеляційної скарги адвокат вказує, що суд першої інстанції позбавив сторону захисту можливості надати характеризуючи дані на підозрюваного. Прокурором не надано суду та не доведено, що ОСОБА_7 мав чи має на меті чинити тиск на свідків, також не доведено яким чином підозрюваний може знищити сховати докази, які мають значення для кримінального провадження.

Крім того слідчий суддя посилався на практику Європейського суду з прав людини, щодо суворості покарання як суттєвого елементу при оцінюванні ризиків, проте у цих рішеннях вказано, що даний елемент є суттєвим, але не може бути єдиним і лише може застосовуватися при оцінці доказів.

Також адвокат зазначив, що безпідставно роз`яснено, що двохмісячний строк дії обов`язків, у разі внесення застави, починається із моменту звільнення ОСОБА_7 з під варти, однак вказане суперечить ч. 1 ст. 197 КПК України, де зазначено, що строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесят днів.

Щодо поновлення строку на апеляційне оскарження, адвокат вказує, що повний текст ухвали ним був отриманий 09.01.2023, а тому просить поновити пропущений ним строк з поважних причин.

Крім того, до апеляційного суду надійшла апеляційна скарга з доповненнями захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 , який в поданій апеляційній скарзі вказує на необґрунтованість та невмотивованість ухвали слідчого судді, та вважає, що ухвала має бути змінена в частині покладених на підозрюваного ОСОБА_7 обов`язків.

В доповненнях до апеляційної скарги адвокат вказує, що матеріали кримінального провадження не містять будь-яких доказів на підтвердження надання ОСОБА_7 будь-яких порад, вказівок, засобів або здійснення ним усунення перешкод для перетину ОСОБА_12 державного кордону, а за відсутності об`єктивної сторони складу правопорушення, вказане свідчить про невірну кваліфікацію інкримінованої події.

А тому, адвокат зазначає, що слідчий суддя дійшов помилкового висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого кримінального правопорушення.

Щодо зміни ухвали слідчого судді в частині покладених на підозрюваного ОСОБА_7 обов`язків, адвокат указує, що останній є фізичною особою підприємцем та керівником ТОВ «Транзит Авто» місцезнаходження в м. Київ, Харківське шосе, буд 19, проживає в АДРЕСА_2 , зареєстрований в Черкаській області с. Городецьке, Уманського району, у зв`язку з чим здійснює свою діяльність як на території Черкаської області, так і на території Київської області. Тому обов`язок не відлучатися з с. Тарасівка, Фастівського району, Київської області перешкоджає ОСОБА_7 здійснювати свою підприємницьку діяльність та отримувати кошти для забезпечення свого існування.

Також адвокат зазначає, що ОСОБА_7 необхідно покласти обов`язок утримуватися від спілкування з іншим підозрюваним ОСОБА_11 та свідками із зазначенням конкретних прізвищ осіб, які є свідками у кримінальному провадженні.

Заслухавши доповідь судді, думку захисника та підозрюваного, які підтримали подані апеляційні скарги та просили їх задовольнити, думку прокурора, який просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, вивчивши матеріали клопотання та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення з таких підстав.

В апеляційній скарзі, адвокат ОСОБА_9 вказує, що ним було пропущено строк на оскарження ухвали слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04.01.2023 з поважних причин, оскільки вказану ухвалу він отримав лише 09.01.2023.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК апеляційна скарга, якщо іншого не передбачено цим Кодексом, може бути подана на ухвалу слідчого судді протягом 5 днів з дня її оголошення.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що скаржником строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04.01.2023 не пропущений.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя, для прийняття законного й обґрунтованого рішення, відповідно до ст. ст. 178, 199 КПК України та практики ЄСПЛ, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд повинен врахувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, органом досудового розслідування ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, яке, згідно ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, за вчинення якого санкцією статті передбачено покарання у виді позбавлення волі від семи до дев`яти років з конфіскацією майна.

04.01.2023 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України - організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, усунення перешкод, за попередньою змовою групою осіб, вчинене з корисливих мотивів.

Наявність обґрунтованої підозри вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:

- заявою гр. ОСОБА_12 від 06.09.2022;

- протоколами допиту свідка ОСОБА_12 від 26.10.2022, 17.11.2022;

- відповіддю на запит Державної служби України з безпеки на транспорті №7489/2.3/15-22 від 02.12.2022;

- протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії контроль за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту від 17.11.2022;

- протоколом огляду та вручення грошових коштів від 14.11.2022;

- протоколом огляду та вручення грошових коштів від 17.11.2022;

- протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 29.11.2022;

- наказом Львівської обласної військової адміністрації від 16.11.2022 №254/22 та додатком до нього.

Слідчим суддею зазначено, що на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити вірогідність та достатність причетності підозрюваного до кримінально-караних дій для застосування щодо нього обмежувального заходу, надані стороною обвинувачення фактичні дані, що містяться в долучених до клопотання матеріалах, є достатніми для висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні злочину, з чим закон пов`язує можливість застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

З огляду на такі обставини, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Колегія суддів погоджується з висновками, що стороною обвинувачення доведено існування ризиків, передбачених п.п. 1-5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме можливості ОСОБА_7 переховуватись від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

При встановленні наявності ризику переховування від органів досудового розслідування та суду, відповідно до ч. 1 ст. 178 КПК України, було враховано тяжкість покарання за вчинене ОСОБА_7 інкримінованого йому злочину, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з конфіскацією майна. Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів слідства та суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що ОСОБА_7 , з його слів є волонтером, перетинає кордон з метою доставки автомобілів та запчастин до них для ЗСУ, і вказане дає підстави вважати, що останній зможе перетнути кордон України і переховуватися від слідства та суду.

Щодо особи підозрюваного, зокрема, що ОСОБА_7 раніше не судимий, займається волонтерством, блогерством, має зареєстроване місце проживання, апеляційний суд вважає, що у світлі наведених вище актуальних даних про існування ризику переховуватися, доводи захисту в цій частині не можуть бути вирішальними.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, слідчий суддя вірно врахував встановлену кримінальним процесуальним законодавством процедуру отримання показань на стадії судового розгляду, відповідно до яких, свідки допитуються безпосередньо в судовому засіданні. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

Отже зазначений ризик існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідка та дослідження їх судом.

Колегія суддів вважає, що стороною обвинувачення доведено існування ризику незаконно впливати на свідків.

Крім того, апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді та вважає встановленим та доведеним існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжувати вчиняти кримінальне правопорушення, в якому ОСОБА_7 підозрюється.

Ні в суді першої інстанції, ні до апеляційної скарги стороною захисту не надано належних доказів на підтвердження того що підозрюваний отримує законний офіційний доход зі своєї підприємницької чи волонтерської діяльності. З урахуванням інкримінованих йому дій, вбачається, що інкримінована незаконна діяльність мала систематичний характер та могла бути джерелом отримання незаконного прибутку підозрюваним. Це, в свою чергу, може спонукати його до продовження вчинення кримінального правопорушення чи вчинення іншого та свідчить про відсутність гарантій належної правомірної поведінки підозрюваного та необхідність застосування до нього суттєвих заходів процесуального примусу.

Також враховується та обставина, що органом досудового розслідування ще не встановлено повне коло осіб, які можуть бути причетними до встановлених слідством подій в даному кримінальному провадженні. Протиправні дії, за версією слідства, підозрюваний вчиняв спільно з ОСОБА_11 та з невстановленою на даний час досудовим розслідуванням особою, яка безпосередньо зв`язувалась з ГО «Джавелін», від якої і було внесено в систему «Шлях» ОСОБА_12 та співробітники якої ще не допитані в даному кримінальному провадженні.

Отже, враховуючи викладені вище обставини, колегія суддів прийшла до висновку, що органом досудового розслідування була доведена неможливість застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, для запобігання названим вище ризикам.

Доводи захисника ОСОБА_9 з приводу того, що, визначаючи заставу, слідчий суддя не міг встановлювати двох місячний термін покладених на ОСОБА_7 обов`язків з моменту звільнення його з під вартою, колегія суддів вважає не обґрунтованими, оскільки у відповідності до ч. 7 ст. 194 КПК України, обов`язки, передбачені ч. 5 та 6 даної статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців.

Колегія суддів не погоджується з доводами адвоката ОСОБА_8 з приводу необґрунтованості підозри. Приведені вище факти та доводи слідчих органів спростовують це. Крім того у сторони захисту є право оскаржувати рішення органу дізнання про оголошення підозри ОСОБА_7 .

Також вимога захисника змінити покладені на підозрюваного обов`язки в частині, що стосується не відлучатися без дозволу слідчого, прокурора або суду із населеного пункту, в якому він проживає, оскільки він здійснює свою підприємницьку діяльність як на території Київської так і на території Черкаської областей, колегія суддів вважає непереконливими. Суть покладених обов`язків, визначених кримінально-процесуальним кодексом, полягає саме в тому, щоб підозрюваний не залишав місце свого проживання, що відповідатиме належній його процесуальній поведінці при застосування запобіжного заходу.

Необгрунтованим на думку апеляційного суду також є посилання в апеляційній скарзі захисника на уточнення кола осіб, з якими заборонено спілкуватись підозрюваному.

Як вказано в клопотанні слідчого на даному етапі розслідування ще не встановлено повного кола осіб, причетних до інкримінованого злочину. Отже, визначений слідчим суддею обов`язок утримуватись від спілкування у будь-якій формі з іншими підозрюваними та свідками у кримінальному провадженні, є обґрунтований і відповідає закону.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, що виключають можливість застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ні слідчим суддею, ні апеляційним судом під час апеляційного розгляду скарги, не встановлено.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Отже суд апеляційної інстанції вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про необхідність застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначення розміру застави. Це зможе запобігти названим вище ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Підстав для задоволення апеляційних скарг не встановлено. Тому ухвала слідчого судді підлягає залишенню без змін як законна, обґрунтована та вмотивована.

Керуючись ст.ст. 183, 194, 370, 405, 407, 419, 422, КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги адвокатів ОСОБА_9 та ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04 січня 2023, залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді