Справа № 712/2870/23
Провадження № 1-кс/712/1428/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2023 року Слідчий суддя Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси клопотання прокурора відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000017 від 11.01.2023 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст 436-2, ч.3 ст. 436-2 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Прокурор відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_3 звернувся з клопотання про накладення арешту на майно вказуючи, що слідчим відділом Управління Служби безпеки України в Черкаській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000017, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.01.2023 за фактом вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 4362, ч. 3 ст. 4362 КК України.

Слідством встановлено, що мешканка м. Умань Черкаської області ОСОБА_4 15.12.2022, використовуючи власну сторінку (акаунт) під іменем (логіном) « ОСОБА_5 » у соціальній інтернет-мережі «Одноклассники», яка перебуває у відкритому доступі і з нею має змогу ознайомитися необмежене коло користувачів, поширила матеріал, у якому містяться ознаками виправдовування збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році.

Крім того встановлено, що ОСОБА_4 у період з грудня 2022 року по січень 2023 року, діючи повторно, використовуючи власну сторінку (акаунт) під іменем (логіном) « ОСОБА_5 » у соціальній інтернет-мережі «Одноклассники», яка перебуває у відкритому доступі і з нею має змогу ознайомитися необмежене коло користувачів, поширила матеріали, у яких міститься виправдовування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році, виправдовування, визнання правомірною тимчасової окупації частини території України, а також глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію російської федерації проти України, розпочату у 2014 році.

В ході досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні 24.03.2023 проведено санкціонований обшук за місцем реєстрації та мешкання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 за результатами якого виявлено і вилучено належний ОСОБА_4 мобільний телефон червоного кольору торгової марки «SAMSUNG» IMEI 1: НОМЕР_1 IMEI 2: НОМЕР_2 SN: НОМЕР_3 із встановленою СІМ-карткою оператора мобільного зв`язку «Київстар», за якою закріплений абонентський номер НОМЕР_4 .

У ході обшуку зазначений технічний пристрій був оглянутий, в результаті чого встановлено, що саме за допомогою цього мобільного телефону, з підключенням до глобальної мережі «Інтернет», ОСОБА_4 у період грудня 2022 січня 2023 року здійснювала і на теперішній час здійснює вхід на власну сторінку (акаунт) в соціальній інтернет-мережі «Одноклассники» під іменем (логіном) « ОСОБА_5 » і подальше користування нею.

Відразу ж після вилучення, зазначений мобільний телефон із встановленою СІМ-карткою поміщений у сейф-пакет Експертної служби МВС України № 5313255, який запакований у спосіб, що унеможливлює сторонній доступ до його вмісту без пошкодження його цілісності та завірений підписами учасників слідчої дії.

Таким чином встановлено, що вищевказаний мобільний телефон є матеріальним об`єктом, який є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберіг на собі його сліди та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, отже, відповідно до ст. 98 КПК України, є речовим доказом у кримінальному провадженні.

24.03.2023 на підставі постанови слідчого належний ОСОБА_4 мобільний телефон червоного кольору торгової марки «SAMSUNG» IMEI 1: НОМЕР_1 IMEI 2: НОМЕР_2 SN: НОМЕР_3 із встановленою СІМ-карткою оператора мобільного зв`язку «Київстар», за якою закріплений абонентський номер НОМЕР_4 визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000017.

Прокурор в клопотанні вказує, що приймаючи до уваги, вище викладене та враховуючи те, що вилучені речові докази можуть мати істотне значення в ході розслідування кримінального провадження, містять на собі сліди кримінального правопорушення, з метою недопущення втрачання речових доказів, тому необхідно накласти арешт на вказане майно.

Прокурор в судове засідання не з`явився, скерував до суду заяву про розгляд справи у його відсутність.

Особа в якої вилучили майн6о ОСОБА_4 подала до суду клопотання про розгляд справи в її відсутність.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини які регулюються нормами кримінально-процесуального законодавства.

Статтею 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження визначено арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з вимогами ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Виходячи з положень ч.10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про вчинення кримінального правопорушення у кримінальному провадженні за № 0000017 від 11.01.2023 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст 436-2, ч.3 ст. 436-2 КК України .

Постановою слідчого слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Черкаській області від 24.03.2023 року вилучені предмети визнано речовими доказами.

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідальності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «АНтріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series A N 296-A, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява № 48191/99, п.п. 49-62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогам захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», п.п. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та з метою яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справ «Джеймс та інші проти Сполученого королівства», п. 50, Series A N 98).

Прокурор в клопотанні вказує, що накладення арешту необхідне з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відтак, враховуючи викладені вимоги практики Європейського суду з прав людини вважаю, що без накладення арешту на вказане майно, орган досудового розслідування буде позбавлений можливості досягти мети у встановлені істини у цьому кримінальному провадженні вважаю, що матеріали кримінального провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, з метою збереження речового доказу, що може перешкодити кримінальному провадженню.

Оцінюючи встановлені в судовому засіданні обставини, завдання арешту майна, як виду заходу забезпечення кримінального провадження, наслідки, які матиме накладення арешту на майно, зважаючи на те, що вилучені речі відповідають ознакам речового доказу, слідчий суддя вважає за необхідне з метою забезпечення збереження речових доказів, клопотання прокурора задовольнити та накласти арешт на вилучені речі.

Керуючись ст. ст. 98, 100, 131, 132, 167, 170, 171 КПК України,слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на належний громадянці України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 мобільний телефон червоного кольору торгової марки «SAMSUNG» IMEI 1: НОМЕР_1 IMEI 2: НОМЕР_2 SN: НОМЕР_3 із встановленою СІМ-карткою оператора мобільного зв`язку «Київстар», за якою закріплений абонентський номер НОМЕР_4 .

Виконання ухвали про арешт майна покласти на слідчих слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Черкаській області, які включені в групу слідчих у кримінальному провадженні № 0000017 від 11.01.2023.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1