ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/821/22 Номер провадження 11-кп/814/667/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

із секретарем судового засідання ОСОБА_5

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Полтавської окружної прокуратури ОСОБА_8 на ухвалу Ленінського районного суду м.Полтава від 27 травня 2022 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою задоволено спільне подання начальника ДУ "Полтавська виправна колонія (№64)" та голови спостережної комісії Ленінської районної у м.Полтаві ради про застосування умовно-дострокового звільнення, згідно ст.81 КК України, відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця АДРЕСА_1 , неодруженого, освіта неповна вища, до засудження працюючого технологом «Укрсервісбезпека», раніше не судимого,

засудженого 25.11.2013 року Кременчуцьким районним судом Полтавської області за ч.3 ст.289, ч.2 ст.15, п.п.6,12 ст.115, ч.1 ст.70 КК України до 12 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна.Ухвалою Ленінського районного суду м.Полтави від 16.02.2016 зараховано в строк покарання- строк попереднього ув`язнення з 25.11.2013 по 09.07.2014 включно із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

Таке рішення суд мотивував тим, що засуджений ОСОБА_7 своєю поведінкою та чесним ставленням до праці довів своє виправлення та підлягає умовно-достроковому звільненню, як особа, що відбула частини призначеного покарання, на підставі ст.81 КК України.

У поданій апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_8 просить ухвалу Ленінського райнного суду м.Полтави скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні подання щодо можливості застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання відносно ОСОБА_7 .

Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до матеріалів особової справи, засуджений ОСОБА_7 за час відбування покарання отримав 22 заохочення, але разом з цим за допущені порушення вимог режиму утримання на засудженого 17 разів накладалися стягнення, з яких 3 рази застосовувався один з найсуворіших видів стягнення- поміщення до ДІЗО, востаннє 12.08.2019.

Стверджує, що засуджений ОСОБА_7 , відбуваючи покарання в Полтавській виправні колонії №64 до оплачуваних робіт залучався з лютого 2016 по квітень 2017 року, у жовтні 2018 року та з квітня 2021 року і по теперішній час.

Звертає увагу, що значну частину строку покарання ОСОБА_7 характеризувався нестабільною поведінкою, в зв`язку з чим не заслуговує на умовно-дострокове звільнення.

Інші учасники судового розгляду ухвалу суду не оскаржили.

Колегія суддів заслухавши доповідача, прокурора в підтримку апеляційної скарги, засудженого, який просив ухвалу суду залишити без змін, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, особової справи засудженого ОСОБА_7 , приходить до наступного висновку.

За змістом положень ч. 3 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень або кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за необережний тяжкий злочин:не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин або кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі; не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання.

Матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_7 25.11.2013 засуджений вироком Кременчуцького районного суду Полтавської області за ч.3 ст.289, ч.2 ст.15, п.п.6,1 ст.115 ,ч.1 ст.70 КК України до 12 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна. Ухвалою Ленінського районнного суду м.Полтави від 16.02.2016 зараховано в строк покарання- строк попереднього ув`язнення з 25.11.2013 по 09.07.2014 включно із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

Засуджений ОСОБА_7 покарання відбуває з 25 листопада 2013 року та на момент звернення до суду із поданням відбув частин строку покарання, тобто до 12.04.2022. Кінець строку покарання засудженого 12.04.2025 року.

З характеристики засудженого, вбачається наступне.

За час утримання в ДУ «Полтавська установа виконання покарань (№23)» ОСОБА_7 характеризувався негативно, за допущені порушення установленого порядку відбування покарання 4 рази притягувався до дисциплінарної відповідальності.Стягнення зняті та погашені в установленому законом порядку, заохочень не мав.

З 25.07.2014 ОСОБА_7 перебував у державній установі «Полтавська виправна колонія (№64)», де характеризується наступним чином: за допущені порушення встановленого порядку відбування покарання 17 разів притягувався до дисциплінарної відповідальності, в тому числі 3 рази поміщався до ДІЗО, але внаслідок проведеної з ним виховної роботи змінив свою поведінку на кращу, стягнення знято та погашено в установленому законом порядку. Адміністрацією установи заохочувався 22 рази за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених Кримінально-виконавчим кодексом України та правил внутрішнього розпорядку, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці. Працевлаштований на посаді дезінфектора на платній основі.

Відповідно до ст. 123 КВК України бере особисту участь в організації виховних заходів, у реалізації програм диференційованого виховного впливу на засуджених «Професія», «Правова просвіта», «Фізкультура та спорт», «Підготовка до звільнення».

16.04.2019 рішенням комісії виправної колонії в зміні умов тримання відмовлено.

16.04.2021 рішенням комісії державної установи «Полтавська виправна колонія (№64)» засудженому відмовлено в застосуванні ст.82 КК України.

Верховний Суд України в п.17 постанови Пленуму №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» наголошує, що при розгляді питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потреб у в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

При цьому, умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до його дискреційних повноважень.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів враховує, що засуджений на даний час має позитивну характеристику, працевлаштований, має сумлінну поведінку, підтримує соціально-корисні зв`язки, на момент розгляду справи в апеляційному суді має 25 заохочень.

Разом з тим, дотримання порядку та умов відбування покарання, а також, добросовісна поведінка засудженого, відповідно до ст. 9 КВК України, є його обов`язком, а процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним.

Проте, протягом всього часу відбування покарання засуджений хоча і має велику кількість заохочень та бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу, поряд із цим має 17 стягнень, в тому числі 3 рази поміщався до ДІЗО, що вказує на нестабільну поведінку та свідчить про не досягнення ним такого стану, за якого від нього не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових злочинів.

За таких обставин, колегія суддів вважає передчасним рішення районного суду про можливість звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання умовно-достроково, а відтак апеляційні вимоги прокурора підлягають задоволенню, а ухвала районного суду скасуванню.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Полтавської окружної прокуратури ОСОБА_8 задовольнити, а ухвалу Ленінського районного суду м.Полтави від 27 травня 2022 року щодо засудженого ОСОБА_7 скасувати.

Ухвалити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні спільного подання начальника ДУ "Полтавська виправна колонія (№64)" та голови спостережної комісії Ленінської районної у м.Полтаві ради про застосування умовно-дострокового звільнення відносно засудженого ОСОБА_7 за вироком Кременчуцького районного суду Полтавської області від 25 листопада 2013 року.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4