05.04.2023 Справа № 756/4161/23
Номер справи 756/4161/23
Номер провадження 1-кс/756/838/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2023 року місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання представника Київської міської ради про скасування арешту земельної ділянки поданого в межах кримінального провадження № 0001108 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 травня 2021 року,

УСТАНОВИЛА:

31 березня 2023 року представник Київської міської ради, звернувся до Оболонського районного суду м. Києва із клопотанням в якому просить: скасувати арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :78:215:0084 площею 16, 4405 га, який накладений ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 07 грудня 2021 року у справі № 756/16740/21; скасувати заборону відчуження та розпорядження земельною ділянкою з кадастровим номером :78:215:0084 площею 16, 4405 га.

В обґрунтування поданого клопотання вказує на те, що СВ Оболонського УП ГУ НП у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0001108 від 13 травня 2021 року за ч. 2 ст. 197-1 та ч. 1 ст. 364-1 КК України.

07 грудня 2021 року ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва у справі № 756/16740/21 накладено арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :78:215:0084.

Заявник в обґрунтування своїх вимог покликається на те, що Київська міська рада є власником зазначеної земельної ділянки. Представник зазначає, що на нерухоме майно (зокрема, альтанки, контейнери-павільйони, гаражі, тимчасові споруди, тощо) арешт не накладався, хоча на переконання сторони обвинувачення невстановлені особи незаконно їх розмістили на земельній ділянці по АДРЕСА_1 , що належить Київській міській раді.

На думку заявника обраний захід кримінального забезпечення як арешт земельної ділянки комунальної власності здійснено із втручанням в дискреційні повноваження Київської міської ради, без врахування збалансованості сторін. Вказують, що будь-яке обмеження права власності не може тривати безкінечно довго, без визначення конкретного строку такого обмеження.

З наведених підстав вважають, що ухвала Оболонського районного суду м. Києва від 07 грудня 2021 року у справі № 756/16740/21 про накладення арешту є необґрунтованою, порушує баланс пропорційності і рівноваги. Арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :78:215:0084 є невиправданим із надмірним та безпідставним втручанням в право територіальної громади міста Києва на мирне володіння своїм майном, здійснено без принципу пропорційності.

Зазначене стало підставою для зверненням до слідчого судді із клопотанням про скасування арешту.

Протоколом автоматичного визначення слідчого судді від 31 березня 2023 року слідчим суддею для розгляду клопотання визначено ОСОБА_1 .

Розгляд клопотання призначено на 04 квітня 2023 року.

Представник власника майна, будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду клопотання, в судове засідання не прибув, причини неявки не повідомив. Будь-яких клопотань від заявника до суду не надходило.

Прокурор Оболонської окружної прокуратури в судовому засіданні 04 квітня 2023 року проти скасування арешту заперечував. Заперечення мотивоване тим, що клопотання Київської міської ради про скасування арешту не містить будь-якого обґрунтування необхідності скасування арешту, окрім як вільного володіння майном. Вважає ухвалу слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 07 грудня 2021 року обгрунтованною та законною. Підстав для скасування арешту, накладеного цією ухвалою, наразі не вбачає.

Вказує, що під час досудового розслідування встановлено, що на території Оболонського району м. Києва, а саме на земельних ділянках які знаходяться на прибережних захисних смугах водоймищ та річки Дніпро, зокрема затоки «Оболонь», за відсутності відповідних прав на володіння, користування чи розпорядження вказаними ділянками, невстановлені особи самовільно, шляхом зловживання службовим становищем та неправильно трактуючи поняття «майновий комплекс» всупереч встановленому законом порядку, стоянку плавзасобів розмістили дерев`яні споруди типу «Альтанки», а також інші господарські споруди та будівлі, тим самим незаконно, самовільно зайняли земельні ділянки які знаходяться в охоронних зонах, зонах санітарної охорони, санітарно-захисних зонах чи зонах особливого режиму використання земель.

Зазначає, що земельні ділянки з кадастровим номером :78:215:0084, :78:215:0020 які розташовані на у зоні дії прибережних захисних смуг затоки «Собаче гирло», затоки « Наталка » (затоки «Оболонь) та річки Дніпро, за адресою: м. Київ, Оболонський район, вул. Прирічна, які використовуються невстановленими особами, для обслуговування комплексу відпочинку та зберігання плавзасобів та іншої діяльності пов`язаної з відпочинком, який складається з дерев`яних споруд, тимчасових будівель, гаражів, контейнерів є об`єктом кримінального правопорушення, а тимчасові споруди за допомогою яких її зайнято, є предметом вказаного кримінального правопорушення та вони містять на собі відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, що також підтверджується висновками експерта.

Прокурор стверджує що, на час розгляду даного клопотання не перестали існувати ризики передбачені ч. 11 ст. 170 КПК України, а саме приховування, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, передачі майна.

Крім того вказує, що арешт накладено забороною відчудження та розпорядження, тому Київська міська рада не обмежена у праві користування земельною ділянкою та виконання рішення про створення парку та благоустрою.

З наведених підстав просить відмовити у задоволенні клопотання Київської міської ради про скасування арешту.

Слідчий суддя, заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали клопотання, заперечення та подані до нього документи, дійшов висновку про відсутність підстав для його задоволення.

Як встановлено з витягу Єдиного реєстру досудових розслідувань, Оболонським УП ГУ НП у м. Києві внесено відомості та розпочато розслідування кримінального провадження № 0001108 від 13 травня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 197-1 КК України.

Ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 07 грудня 2021 року у справі № 756/19740/21 накладено арешт на речовий доказ у кримінальному провадженні № 0001108 від 13.05.2021, а саме земельну ділянку з кадастровими :78:215:0084, загальною площею 16,4405 га. Заборонено відчуження, розпорядження земельною ділянкою з кадастровим номером :78:215:0084, загальною площею 16,4405 га.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Виходячи із вказаної процесуальної норми, саме на особу, яка порушила провадження у справі покладається обов`язок довести ті обставини, які можуть стати підставою для скасування арешту.

Отже, власник майна повинен навести докази того, що на цій стадії розслідування втратив свою актуальність вищезазначений захід забезпечення або ж під час його застосування таке рішення прийняте безпідставно, тобто без урахування певних суттєвих обставин.

Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

З огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП]). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції» від 22.09.1994, та «Кушоглу проти Болгарії» від 10.05.2007). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції» від 23.09.1982). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21.02.1986).

Відповідно до ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Зі змісту поданого до суду клопотання про скасування арешту вбачається, що підставами для його задоволення, заявник вказує необґрунтованість накладеного арешту на земельну ділянку, вважає такий арешт невиправданим із надмірним та безпідставним втручанням в право територіальної громади міста Києва на мирне володіння своїм майном, здійсненим без принципу пропорційності.

Разом з тим, до клопотання про скасування арешту на майно не надано належних та достатніх доказів в спростування обставин, які слугували підставою для його накладення.

Більш того, прокурором доведено на час розгляду цього клопотання досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001108 триває, постановою прокурора земельну ділянку, на яку накладено арешт визнано речовим доказом у кримінальному проваджені, а також не перестали існувати ризики передбачені ч. 11 ст. 170 КПК України, а саме приховування, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, передачі майна.

За приписами частини 1,2 ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Аналізуючи доводи клопотання про скасування арешту майна, заперечення прокурора, слідчий суддя приходить до висновку, що досліджені доводи та письмові матеріали вказують на обґрунтованість заходу забезпечення, у вигляді арешту. В даному випадку не вбачаю порушення статті 1 Першого протоколу Конвенції щодо майнових прав Київської міської ради, з огляду на те, що представником не надано жодних доказів, що це обмеження становить індивідуальний та надмірний тягар для заявника. Більш того слідчий суддя зауважує, що арешт накладено шляхом заборони відчуження та розпорядження земельною ділянкою, а відтак Київська міська рада не обмежена у праві користування земельною ділянкою.

За вказаних обставин, під час судового розгляду даного клопотання за наданими матеріалами встановлено, що накладення арешту на майно обумовлене законними критеріями, тобто з дотриманням відповідних положень національного законодавства та у відповідності до принципу верховенства права. Також, слідчим суддею встановлено, що на даний час дотримано «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства й вимогами захисту основоположних прав власника майна та відповідно існує пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються органом досудового розслідування, та метою, яку прагнуть досягти.

Таким чином, за наслідками судового розгляду слідчий суддя вважає, що заявником на даній стадії кримінального провадження, в силу принципу змагальності сторін не доведено необґрунтованості накладення арешту на майно та не доведено того, що на даний час відпала потреба в продовженні дії такого заходу забезпечення кримінального провадження, а відтак суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання про скасування арешту накладеного ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 07 грудня 2021 року на земельну ділянку з кадастровим номером :78:215:0084, загальною площею 16,4405 га.

Керуючись статтями 7, 9, 170-174, 309, 376, 392, 532 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИЛА:

У задоволенні клопотання представника Київської міської ради про скасування арешту земельної ділянки поданого в межах кримінального провадження № 0001108 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 травня 2021 року - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено та оголошено 05 квітня 2023 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1