Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем України

13 грудня 2022 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

Суддів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні об`єднане кримінальне провадження 0002237, 0002624, 0000612 щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Суми Сумської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, раніше судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 27 травня 2022 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, і призначено покарання чотири роки обмеження волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 03 березня 2020 року, більш суворим за даним вироком, остаточне покарання призначене чотири роки обмеження волі.

До набрання вироком законної сили обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Вирішено питання щодо речових доказів у справі.

Як визнав доведеним суд, ОСОБА_6 08 квітня 2019 року, точного часу судовим слідством не встановлено, знаходячись поблизу приміщення КЗ «Рівненська обласна клінічна лікарня», що по вул. Київській 78 в м. Рівне, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, шляхом обману, який виразився у повідомленні ОСОБА_7 неправдивих відомостей про справжність талонів на паливо АЗС «Авіас», заздалегідь знаючи, що такі талони не дійсні, продав останньому скретч-картки на 15 літрів дизельного палива АЗС «Авіас» ТОВ «Альянс Еволюшн», отримавши 500 грн.

14 квітня 2019 року, точного часу судовим слідством не встановлено, перебуваючи біля приміщення КЗ «Рівненська обласна клінічна лікарня», що по вул. Київській 78 в м. Рівне, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, керуючись метою незаконного заволодіння чужим майном, шляхом обману, який виразився у повідомленні ОСОБА_8 неправдивих відомостей про справжність талонів на паливо АЗС «Авіас», заздалегідь знаючи, що вищевказані талони не дійсні, продав йому скретч-картки на 50 літрів дизельного палива, отримавши кошти в сумі 800 гривень.

16 липня 2019 року у невстановлений слідством час, ОСОБА_6 , перебуваючи неподалік магазину «Ельдорадо», що по вул. Сагайдачного 2 в м. Рівне, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, шляхом обману продав ОСОБА_9 не дійсні скретч-картки на 30 літрів дизельного палива, отримавши кошти в сумі 600 грн.

20 серпня 2019 року близько 09.40 ОСОБА_6 , знаходячись поблизу ТРЦ «Арена», що по вул. Київській 67 в м. Рівне, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, шляхом обману продав ОСОБА_10 не дійсні скретч-картки на дизельне паливо АЗС «Авіас» ТОВ «Альянс Еволюшн» ( 30 літрів), отримавши 600 грн.

26 сераня 2019 року, точного часу слідством не встановлено, ОСОБА_6 , перебуваючи біля приміщення КЗ «Рівненська обласна клінічна лікарня», що по вул. Київській 78 в м. Рівне, діючи повторно, з корисливих мотивів, шляхом обману продав ОСОБА_11 не дійсні талони на 20 літрів дизельного палива, отримавши кошти в сумі 400 грн.

В серпні 2020 року, точної дати та часу судовим слідством не встановлено, перебуваючи поблизу автомобільної стоянки за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, з метою незаконного заволодіння чужим майном шляхом обману, продав ОСОБА_12 не дійсні талони на 20 літрів пального, отримавши 400 грн.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 , не оспорюючи фактичних обставин вчиненого, доведеності вини та правильності кваліфікації дій, вважає вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 27 травня 2022 року надто суворим. Зазначає, що свою вину визнав повністю, допомагав слідству у розкритті злочину і з часу вчинення злочину не притягувався до кримінальної чи адміністративної відповідальності, що залишилося поза увагою суду, як і стан його здоровя та сімейні обставини. Просить вирок змінити і призначити йому більш м`яке покарання.

Іншими учасниками судового розгляду вирок в апеляційному порядку не оскаржено.

Обвинувачений ОСОБА_6 , будучи належним чином повідомленим про дату та час судового засідання, що підтверджується рекомендованим поштовим повідомленням, в судове засідання не з`явився, будь яких заяв чи клопотань не подав.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора, який вважає вирок законним, обгрунтованим і просить залишити його без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши викладене в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення за вказаних у вироку обставин підтверджується сукупністю зібраних в провадженні доказів, яким судом дана правильна юридична оцінка, що не заперечується в апеляційній скарзі і не оспорюється прокурором.

Твердження апелянта про призначення йому надто суворого покарання не є переконливими, оскільки термін явно несправедливе покарання означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру.

Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність, між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті, видом і розміром покарання, та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема, і ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Правову позицію щодо дотримання справедливості Конституційний Суд України висловив у рішеннях від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 та від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 у справах про призначення судом більш м`якого покарання.

Так, у рішенні № 15-рп/2004 Конституційний Суд України зазначив: Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема, права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (зокрема й у справі Довженко проти України) зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Згідно зі ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення у значенні ст. 414 КПК України означає з`ясування судом, насамперед, питання про те, до злочинів якої категорії тяжкості відносить закон (ст. 12 КК України) вчинене у конкретному випадку злочинне діяння. Беручи до уваги те, що у ст. 12 КК України дається лише видова характеристика ступеня тяжкості злочину, що знаходить своє відображення у санкції статті, встановленій за злочин цього виду, суд при призначенні покарання на основі всебічного, повного та неупередженого врахування обставин кримінального провадження в їх сукупності визначає тяжкість конкретного кримінального правопорушення, враховуючи його характер, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, тяжкість наслідків, спосіб посягання, форму і ступінь вини, мотивацію кримінального правопорушення, наявність або відсутність кваліфікуючих ознак тощо.

Під особою обвинуваченого у контексті ст. 414 КПК України розуміється сукупність фізичних, соціально-демографічних, психологічних, правових, морально-етичних та інших ознак індивіда, щодо якого ухвалено обвинувальний вирок, які існують на момент прийняття такого рішення та мають важливе значення для вибору покарання з огляду мети та засад його призначення. Тобто поняття особа обвинуваченого вживається у тому ж значенні, що й у п. 3 ч. 1 ст. 65 КК України поняття особа винного.

При обранні покарання ОСОБА_6 суд, як видно з вироку, дотримався положень ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання та роз`яснень, що містяться в п.п. 2, 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року (з послідуючими змінами) „Про практику призначення судами кримінального покарання, врахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу ОСОБА_6 , який раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності за вчинення шахрайських дій, однак, належних висновків не зробив і продовжив злочинну діяльність, обставини, які пом`якшують покарання - щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, відсутність обставин що обтяжують покарання, і призначив покарання в межах закону, яке не є найсуворішим покаранням, передбаченим санкцією ч. 2 ст. 190 КК України, і яке, з врахуванням системності вчинення злочинів ОСОБА_6 , не можна вважати надто суворим чи несправедливим.

Істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону або неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які б слугували безумовними підставами для скасування або зміни судового рішення, при розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанції, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404-405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 27 травня 2022 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту оголошення повного тексту ухвали, а ОСОБА_6 - в той же строк - з моменту отримання копії ухвали.

С У Д Д І :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_13