Справа № 561/1/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 січня 2023 року смт Зарічне

Зарічненський районний суд Рівненської області у складі:

судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

його захисника - адвоката - ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт Зарічне кримінальне провадження № 0000101 від 12 жовтня 2022 року про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Залізниця, Любешівського району, Волинської області, жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 приватного підприємця, з середньою освітою, одруженого, не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 239 Кримінального кодексу України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , будучи фізичною особою-підприємцем, тобто суб`єктом господарської діяльності не забезпечив дотримання вимог законодавства, що регулює порядок охорони земель та поводження з відходами в ході здійснення на підставі дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами № -1 від 11.03.2021, виданого Департаментом екології Рівненської ОДА, діяльності із випалювання деревного вугілля (вуглевипалювання). Так, ОСОБА_4 , будучи власником присадибної земельної ділянки з кадастровим номером :01:032:0001 площею 0,25 га, призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться в с. Кухітська Воля, Вараського району, Рівненської області, в порушення вимог Закону України «Про охорону земель» та Земельного кодексу України упродовж 2020-2022 років використовував 6 стаціонарних джерел забруднення атмосферного повітря (піролізних печей), які в сукупності утворюють виробничий комплекс з випалювання деревного вугілля. Статтею 46 Закону України «Про охорону земель» визначено, що громадяни, діяльність яких пов`язана з накопиченням відходів, зобов`язані забезпечувати своєчасне вивезення таких відходів на спеціальні об`єкти, що використовуються для їх збирання, зберігання, оброблення, утилізації, видалення, знешкодження і захоронення. Забороняється несанкціоноване скидання і розміщення відходів в інших місцях, що може створювати небезпеку для навколишнього природного середовища та здоров`я людини. Розміщення, збирання, зберігання, оброблення, утилізація та видалення, знешкодження і захоронення відходів здійснюються відповідно до вимог Закону України «Про відходи». Функціонування вищевказаного комплексу супроводжується виділенням кожним із джерел забруднення шкідливих речовин в атмосферне повітря, а також утворенням рідких відходів у вигляді різної за своїм хімічним складом смолистої маси, сформованої внаслідок термічної обробки переважно твердих порід деревини. Недотримання ОСОБА_4 спеціальних правил поводження із відходами виробництва та неконтрольоване потрапляння їх впродовж тривалого періоду часу на поверхню ґрунту безпосередньо під зазначеним комплексом призвели до забруднення частини вищевказаної земельної ділянки і суміжних земель площею 25 кв.м. шляхом значного збільшення концентрації вмісту певних шкідливих речовин у складі ґрунту. Зокрема, безпосередньо на місці видимого забруднення обсяг виявленої шкідливої речовини у вигляді амонію сягає 122,5 мг/кг, що в 15 разів перевищує вміст зазначеної речовини у фонових пробах ґрунту (7,88 мг/кг). Також, обсяг вмісту фосфору сягає 339,9 мг/кг, що в 5 разів перевищує вміст зазначеної речовини у фонових пробах ґрунту (60,6 мг/кг), а сульфатів ? 843,2 мг/кг при визначеній гранично допустимій концентрації в 160 мг/кг. Зазначені умисні дії ОСОБА_4 призвели до забруднення не передбачених для використання у вказаній діяльності земель шкідливими для довкілля речовинами, відходами та іншими матеріалами, що, з огляду на обсяг перевищення нормативів речовин, створило небезпеку для довкілля, а розмір шкоди від забруднення земельної ділянки склав 10 188,95 грн.

Дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 239 КК України, а саме у забрудненні земель речовинами, відходами чи іншими матеріалами, шкідливими для довкілля, внаслідок порушення спеціальних правил, що створило небезпеку для довкілля.

На стадії досудового розслідування 02 січня 2023 року між начальником Зарічненського відділу Вараської окружної прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 разом з його захисником - адвокатом ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості.

За умовами угоди про визнання винуватості її сторонами сформульовано підозру та його правову кваліфікацію за ч. 1 ст. 239 КК України, підозрюваний ОСОБА_4 під час досудового розслідування повністю визнав свою вину в зазначеному діянні і зобов`язується у судовому провадженні беззастережно визнати винуватість у вчиненні кримінального правопорушення в обсязі повідомленої підозри.

Сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 239 КК України у виді штрафу.

Обвинувачений ОСОБА_4 , його захисник - адвокат ОСОБА_6 та прокурор ОСОБА_3 кожен окремо, під час підготовчого судового засідання, вважаючи, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги закону, просили угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому ОСОБА_4 узгоджену в ній вид та міру покарання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості суд виходить з такого.

У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду. Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюваний ОСОБА_4 визнав себе винним, відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України. Укладення угоди про визнання винуватості між сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального та Кримінального кодексів України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підставі для визнання винуватості.

Обвинувачений ОСОБА_4 погоджується на призначення узгодженого покарання.

Виходячи з наведеного суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості.

Речових доказів та процесуальних витрат немає.

Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, ч. 2 ст. 373 ст.ст. 374-376, 474, 475 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 02 січня 2023 року у кримінальному провадженні № 0000101 від 12 жовтня 2022 року, укладену між начальником Зарічненського відділу Вараської окружної прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 разом з його захисником ? адвокатом ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 239 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді штрафу в розмір однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000,00 грн (Сімнадцять тисяч гривень).

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Вирок може бути оскаржений до Рівненського апеляційного суду через Зарічненський районний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1