КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-кп/824/1059/2023 Головуючий у суді першої інстанції - ОСОБА_1
№ 372/2819/16-к
Категорія КК: ч. 2 ст. 286 Доповідач в апеляційній інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду

в складі: головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченої ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

представника потерпілого ОСОБА_10 ,

законного представника потерпілого ОСОБА_11 ,

представника цивільного відповідача ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м . Євпаторія Автономної Республіки Крим, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

У С Т А Н О В И Л А :

Вироком Обухівського районного суду Київської області від 13 липня 2021 року ОСОБА_7 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено покарання у виді 3 позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк 2 роки та покладено обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Цим вироком ОСОБА_7 визнано винною у тому, щовона 06 травня 2015 року, близько 17 год. 15 хв., керуючи автомобілем «Форд фокус», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись від будинку АДРЕСА_2 по дорозі, яка прилягає до вищевказаного проспекту, в порушення п. п.1.5, 2.3 б), 10.1., 10.2. Правил дорожнього руху (далі - ПДР України) проявила неуважність, неправильно оцінила дорожню обстановку, перед зміною напрямку руху не переконалася, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, не дивлячись на те, що оглядовість була обмежена автомобілем «Мерседес Віта», який здійснював в цей момент маневр повороту праворуч, з`їжджаючи з прилеглої дороги на проспект Дніпровський на т-образному перехресті, здійснила поворот ліворуч, внаслідок чого сталося зіткнення із мотоциклом «АЛЬФА», без реєстраційного номеру, під керуванням ОСОБА_9 , який рухався прямо в лівій смузі по проїзній частині проспекту Дніпровського, який має по одній смузі для руху в кожному напрямку. В результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_9 отримав тяжкі тілесні ушкодження у виді відкритого перелому правої стегнової кістки, рвану рану та забій лівого колінного суглобу, рвану рану середнього передпліччя, множинні синці, садна обличчя, кінцівок.

В апеляційній скарзі представник цивільного відповідача ПАТ «ТАС» ОСОБА_12 просить вказаний вирок в частині стягнення з ПАТ «СГ «ТАС» на користь ОСОБА_9 4800 грн матеріальної шкоди та 5000 грн судових витрат на правову допомогу скасувати. В задоволенні цивільного позову ОСОБА_9 до ПАТ «СГ «ТАС» в частині стягнення матеріальної шкоди та судових витрат на правову допомогу відмовити.

Апеляційні вимоги обґрунтовує тим, що згідно п.п. «г» п. 35.2 ст.35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» / далі - Закон 1961-IV/ для отримання страхового відшкодування потерпілий має надати документ, що підтверджує право власності на пошкоджене майно на день скоєння дорожньо-транспортної пригоди. ОСОБА_9 не є власником мотоцикла Alfa NW49-4. Згідно документів на право власності, власником вказаного транспортного засобу є ОСОБА_13 . ОСОБА_9 , в уточненій позовній заяві вказав ОСОБА_13 , як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору. Суд першої інстанції ОСОБА_13 не залучив до участі у справі. Тому задоволення позову в цій частині на думку апелянта, є істотним порушенням КПК України, що вплинуло на законність судового рішення в частині цивільного позову.

Крім того, апелянт вказує про неправильне визначення розміру матеріальної шкоди. Так, при скасуванні вироку Обухівського районного суду Київської області від 26.07.2019, колегія суддів апеляційної інстанції знайшла слушними доводи апеляційної скарги цивільного відповідача стосовно того, що судом задоволено цивільний позов заявлений до ПАТ «Страхова Група «ТАС» без належного документального підтвердження. Однак під час нового судового розгляду висновки і мотиви апеляційного суду враховані не були.

Так, ОСОБА_9 зазначив, що мотоцикл марки Alpha є фізично знищеним. Згідно ст. 29 Закону 1961-IV у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу з відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством». Статтею 30 Закону № 1961-IV встановлено, що транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди». Згідно п. 9 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність України» проведення оцінки майна єобов`язковим у випадках необхідності визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.

Проте жодним експертним дослідженням цивільні вимоги потерпілого не обґрунтовані.

Так само помилковим, на думку апелянта, є рішення про стягнення зі страхової компанії судові витрати на правову допомогу, які підлягають стягненню з обвинуваченої.

В апеляційній скарзі представник потерпілого ОСОБА_10 просить змінити вирок Обухівського районного суду Київської області від 13 липня 2021 року щодо ОСОБА_7 в частині цивільного позову, а саме: в частині стягнення витрат на правову допомогу - позов задовольнити. Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 понесені судові витрати на правову допомогу в розмірі 27 100 грн. В інших абзацах резолютивної частини вироку слова «на користь ОСОБА_11 » замінити словами «на користь ОСОБА_9 ». В абзаці першому резолютивної частини після слова «трьох» доповнити «років».

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги представник потерпілого вказує, що суд помилково вирішив стягнути кошти з ОСОБА_7 на користь законного представника неповнолітнього потерпілого - ОСОБА_11 . Позов пред`явлено ОСОБА_9 . Його батько - ОСОБА_11 був його законним представником. Однак станом на постановлення вироку, ОСОБА_9 досяг повноліття, є дієздатною особою. Тому шкода має бути відшкодована йому, а не іншим особам, хоча фактично витрати на лікування ніс його батько.

Крім того, апелянт вказує про необґрунтовану відмову в задоволенні в повному обсязі позовних вимог про стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 витрат на правову допомогу. Сума 27 100 грн була документально підтверджена під час судового розгляду та обґрунтована тим, що потерпілий не має юридичної освіти, а ОСОБА_7 відмовилася добровільно відшкодовувати завдані збитки. Стягнення з страхової компанії 5000 грн для відшкодування витрат на правову допомогу апелянт вважає також безпідставним, оскільки ч. 1 ст. 124 КПК України встановлює покладення процесуальних витрат на обвинуваченого, у разі ухвалення обвинувального вироку.

В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_7 просить скасувати вирок Обухівського районного суду Київської області від 13 липня 2021 року та призначити новий судовий розгляд.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги ОСОБА_7 вказує про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неповноту судового розгляду, невірне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Комплексом зібраних доказів, на думку апелянта, підтверджується порушення з боку потерпілого вимог п. 12.3 ПДР України, що стало наслідком виникнення дорожньо-транспортної пригоди. Під час судового розгляду встановлено, що висновок інженерно-транспортної експертизи від 11.02.2016 № 8-02/89 проведено без врахування наявності на перехресті автомобіля «Мерседес Віто». Вказане підтверджено і експертом ОСОБА_14 , який проводив цю експертизу та підтвердив, що йому не було надано увесь об`єм вихідних даних, а висновок він зробив виключно на підставі наявних у нього даних, наданих слідчим. З цих підстав прокурором в межах процесуального нагляду під час досудового розслідування було направлено лист слідчому про необхідність проведення повторно експертизи з наданням усього об`єму вихідних даних. Проте слідчим вказівки прокурора виконані не були. На вказану неповноту сторона захисту звертала увагу суду, проте їй не було надано необхідну правову оцінку.

На думку апелянта, суд, ухвалюючи обвинувальний вирок, визнав допустимими дані, які містяться в протоколах огляду місця ДТП, слідчого експерименту від 16.09.2015, слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_15 , та повністю проігнорував дані висновку експерта № 019-17 від 06.06.2017.

Крім того, апелянт вважає, що судом також безпідставно задоволено позовні вимоги.

Обвинувачена вказує, що поза увагою суду залишилось не дотримання цивільним позивачем вимог ст. 128 КПК України. Заявлений позов за змістом не відповідає ЦПК України, так як не містить конкретного викладу обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги та доказів на підтвердження кожної з обставин. При цьому потерпілий не вказує про наявність підстав для звільнення його від доказування розміру заподіяної шкоди. Витрати на правову допомогу потерпілого, на думку обвинуваченого, має нести сам потерпілий. Моральна шкода має бути також обґрунтованою, однак судом не встановлено обсяг моральних страждань, яких поніс ОСОБА_9 в результаті нібито незаконних дій обвинуваченої. ОСОБА_7 зазначає, що розмір моральної шкоди має будуватися на принципі розумності та справедливості, а не бути способом збагачення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника потерпілого ОСОБА_10 , потерпілого ОСОБА_9 , законного представника потерпілого ОСОБА_11 , які підтримали апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_10 та представника цивільного відповідача ОСОБА_12 , заперечивши проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченої, пояснення обвинуваченої, яка підтримала свою апеляційну скаргу та заперечила проти задоволення інших поданих апеляційних скарг, пояснення представника цивільного відповідача, який підтримав свою апеляційну скаргу, щодо задоволення інших апеляційних скарг поклався на розсуд суду, думку прокурора, який заперечив проти задоволення всіх апеляційних скарг, вважаючи вирок суду законним та обґрунтованим, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченої, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно положень п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України у резолютивній частині вироку у разі визнання особи винуватою, зазначається, в тому числі, покарання, призначене по кожному з обвинувачень, що визнані судом доведеними, та остаточна міра покарання, обрана судом.

Як вбачається з вироку Обухівського районного суду Київської області від 13.07.2021 вказані вимоги закону судом не дотримані. Суд, визнавши винною ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, призначив їй покарання у виді 3 позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами. Санкція частини 2 статті 286 КК України передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого. Відсутність в резолютивній частині вироку Обухівського районного суду Київської області від 13 липня 2021 року щодо ОСОБА_7 строку позбавлення волі з зазначенням лише цифри три, на думку колегії суддів, є порушенням п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України, яке істотно впливає на законність вказаного судового рішення, оскільки фактично покарання особі не призначено. Колегія суддів звертає увагу, що зміст резолютивної частини обвинувального вироку повинен бути викладений чітко і ясно, щоб при виконанні вироку не виникало сумнівів щодо виду і розміру покарання, призначеного судом.

На підставі викладеного колегія суддів приходить до висновку, що вирок Обухівського районного суду Київської областівід 13липня 2021року, як незаконний, підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду.

Призначаючи новий розгляд в суді першої інстанції суд апеляційної інстанції, відповідно до положень ч. 2 ст. 415 КПК України, не вправі вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність чи недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання, а тому доводи поданих апеляційних скарг підлягають ретельній перевірці при новому розгляді в суді першої інстанції.

Керуючись ст. 376, ст. 404, ст. 405, ст. 407, ст. 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 задовольнити.

Апеляційні скарги представника цивільного відповідача ОСОБА_12 , представника потерпілого ОСОБА_10 задовольнити частково.

Вирок Обухівського районного суду Київської області від 13 липня 2021 року щодо ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 286 КК Українискасувати, призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

__________________ _________________ ___________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 11-кп/824/1059/2023 Головуючий у суді першої інстанції - ОСОБА_1

№ 372/2819/16-к

Категорія КК: ч. 2 ст. 286 Доповідач в апеляційній інстанції - ОСОБА_2

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду

в складі: головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченої ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

представника потерпілого ОСОБА_10 ,

законного представника потерпілого ОСОБА_11 ,

представника цивільного відповідача ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м . Євпаторія Автономної Республіки Крим, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

У С Т А Н О В И Л А :

Приймаючи до уваги те, що складання ухвали вимагає значного часу, колегія суддів вважає за можливе обмежитися складанням і оголошенням лише резолютивної її частини.

Керуючись ст. 376, ст. 404, ст. 405, ст. 407, ст. 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 задовольнити.

Апеляційні скарги представника цивільного відповідача ОСОБА_12 , представника потерпілого ОСОБА_10 задовольнити частково.

Вирок Обухівського районного суду Київської області від 13 липня 2021 року щодо ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 286 КК Українискасувати, призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали проголосити 16 січня 2023 року о 09 годині 45 хвилин.

Судді:

__________________ _________________ ___________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4