ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 683/1078/23

Провадження № 11-сс/4820/137/23

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі:

судді - доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому та в режимі відеоконференції матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000145 від 30 березня 2023 року, за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 01 квітня 2023 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Старокостянтинівського районного суду від 01 квітня 2023 року задоволено клопотання старшого слідчого СВ ВП №1 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_8 , погоджене з прокурором Хмельницької окружної прокуратури ОСОБА_5 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000145 від 30 березня 2023 року до підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України,

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Житомира Житомирської області, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, неодруженого, має на утриманні одну малолітню дитину, не працює, депутатом не обирався, зареєстрований та проживає на АДРЕСА_1 , не має судимостей в силу ст.89 КК України,

та застосовано відносно нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 28 травня 2023 року включно.

Визначено заставу у розмірі 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 161 040 грн, в разі внесення якої покладено на підозрюваного ОСОБА_7 на строк по 28 травня 2023 року включно такі обов`язки:

-прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою;

-не відлучатися з населеного пункту за місцем проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

-утриматись від спілкування з особами, які є свідками в даному кримінальному провадженні;

-здати на зберігання слідчому, який здійснює досудове розслідування у цьому кримінальному провадженню, свій паспорт (паспорти) громадянина України для виїзду за кордон.

Постановлено, що у разі невиконання цих обов`язків, застава звертається в дохід держави.

Термін дії ухвали в частині застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою закінчується 28 травня 2023 року о 24 год 00 хв.

Захисник підозрюваного ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 в апеляційній скарзі просив скасувати ухвалу слідчого судді Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 01 квітня 2023 року та постановити нову, якою обрати ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби із покладенням на нього відповідних обов`язків.

Уважав, що слідчий суддя місцевого суду не дотримався вимог закону при розгляді відповідного клопотання.

Зокрема, посилався на те, що відповідно до чинного законодавства, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст в спрямованість діяльності держави.

Так, обґрунтування необхідності тримання під вартою особи самою лише кваліфікацією злочину, не забезпечує і не може забезпечити балансу між метою застосування такого виняткового запобіжного заходу у кримінальному провадженні та конституційним правом особи на свободу та особисту недоторканість. При цьому, обмеження щодо реалізації конституційних прав і свобод не можуть бути свавільними та несправедливими, вони мають переслідувати легітимну мету, бути обумовленими суспільною необхідністю досягнення цієї мети, а також бути пропорційними та обґрунтованими.

Водночас, відповідно до ст.29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Крім того, зазначав, що відповідно до ч.1 ст.9 Конституції України, ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України» чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і застосовується в порядку, передбаченому для норм національного законодавства.

З наведеного, на думку захисника, витікає що рішення суду про застосування до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою/продовження строку дії такого запобіжного заходу буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає внутрішньому законодавству, але й постановлене з урахуванням положень Конвенції та рішень Європейського суду.

Звертав увагу на те, що підозрюваний має міцні соціальні зв`язки, має на утриманні малолітню доньку, наміру ухилятись від суду та слідства у підозрюваного не було та немає, а тому найбільш доцільним запобіжним заходом є домашній арешт у нічний час доби за місцем фактичного проживання і саме такий захід є альтернативним, співмірним та достатнім запобіжним заходом, який забезпечить мету застосування запобіжного заходу відповідно до закону у даному кримінальному провадженні.

Натомість, слідчий суддя місцевого суду не обґрунтував, чому більш м`який запобіжний захід не може бути застосований до підозрюваного.

Крім того, прокурором не доведено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України та не надано жодного доказу на їх підтвердження, що не враховано слідчим суддею місцевого суду при винесенні ухвали.

На думку сторони захисту, під час розслідування вказаного кримінального провадження, зокрема, при підготовці клопотання про застосування запобіжного заходу слідчим порушено вимоги ст.2 КПК України, в частині того, що жодна особа не може бути піддана необґрунтованому процесуальному примусу, ст.8 КПК України в частині того, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права і принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ, ст.9 КПК України в частині того, що слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального правопорушення, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, ст.17 КПК України в частині того, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

На спростування наведених стороною обвинувачення ризиків зазначав, що підтвердження ризиків не може здійснюватися лише на підставі припущень та мотивуватися тяжкістю вчиненого кримінального правопорушення.

Відповідно до ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визначаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Так, ОСОБА_7 відповідно до ст.89 КК України несудимий, до адміністративної відповідальності не притягувався, є учасником бойових дій, бажає проходити військову службу та стати на захист України, характеризується позитивно, має зареєстроване постійне місце проживання, має міцні соціальні зв`язки, оскільки утримує малолітню доньку.

Ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України, згідно клопотання слідчого полягає в тому, що ОСОБА_7 раніше судимий, що свідчить про небажання стати на шлях виправлення, однак відповідно до ст.89 КК України він не має судимостей.

Здійснюючи загальний аналіз наведених в клопотанні про обрання запобіжного заходу ризиків, стає очевидним той факт, що слідчим формально перелічено ризики, які передбачені ст.177 КПК України, без реальної їх аргументації, а лише викладено припущення щодо теоретичної наявності таких ризиків в даному випадку.

Враховуючи викладені факти, захисник вважав, що оскаржувана ухвала слідчого судді місцевого суду не відповідає критеріям обґрунтованості, передбаченим ч.3 ст.370 КПК України, бо рішення постановлено без повного та об`єктивного з`ясування обставин та без підтвердження доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом, відповідно до ст.94 КПК України.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду з викладом змісту судового рішення та доводів апеляційної скарги; в режимі відеоконференції підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_6 , які підтримали доводи апеляційної скарги з викладених у ній мотивів; заперечення прокурора ОСОБА_5 щодо доводів апеляційної скарги сторони захисту; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про таке.

З наданих матеріалів вбачається, що ОСОБА_7 підозрюється в тому, що за попередньою змовою з ОСОБА_9 у невстановлені досудовим розслідуванням місці та час, маючи злочинний умисел, направлений на незаконне придбання та зберігання психотропних речовин, з метою подальшого збуту, діючи, всупереч ст.ст.2, 7, 12, 13, 16, 17, 25, 27 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та ст.ст.1, 2, 3 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», придбали 26 поліетиленових упакувань із клейкої стрічки різних кольорів з вмістом порошкоподібної речовини та згідно висновку експерта в одному згортку речовина містить психотропну речовину, обіг якої обмежено та яка є амфетаміном, маса якого становить 1,2531 г, які надалі помістили до загального відділу наплічної сумки, яку зберігали в камері схову № 10 у приміщенні магазину № 1210 ТОВ «АТБ-Маркет», що на вулиці К.Острозького, 2/1 у місті Старокостянтинові Хмельницької області.

ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні умисного кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК України є тяжким злочином, санкція передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років.

30 березня 2023 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000145 зареєстровано кримінальне правопорушення, правова кваліфікація правопорушення - ч.2 ст.307 КК України.

30 березня 2023 року о 19 год 38 хв ОСОБА_7 затримано в порядку ст.208 КПК України та 31 березня 2023 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України (незаконне придбання, виготовлення, пересилання, зберігання з метою збуту та збут наркотичних засобів, вчинене повторно, збут цих речовин в місця позбавлення волі, предметом яких були особливо небезпечні наркотичні засоби).

Відповідно до ч.2 ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

У відповідності з приписами ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити певні дії, передбачені КПК України.

Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Задовольняючи клопотання та застосовуючи до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя місцевого суду вважав доведеними обґрунтованість повідомленої підозри у вчиненні вказаного кримінального правопорушення та наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Окрім того, слідчий суддя місцевого суду звертав увагу на те, що на даному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу і слідчий суддя вважає її достатньою для застосування запобіжного заходу.

Тому слідчий суддя місцевого суду прийшов до висновку, що є підстави для застосування виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

З такими висновками слідчого судді місцевого суду погоджується й колегія суддів суду апеляційної інстанції.

Так, запобіжний захід застосовується виключно задля запобігання встановленим ризикам, факт існування яких є доведеним стороною обвинувачення.

Визначення поняття «обґрунтована підозра» як існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (п.175 Рішення в справі «Нечипорук і Йонкало проти України»), оцінити лише достатність зібраних доказів для підозри певної особи у вчиненні кримінального правопорушення, не вдаючись до їх оцінки як допустимих.

Дана підозра є обґрунтованою, оскільки на її підтвердження надано: протокол огляду місця події від 30 березня 2023 року; протокол огляду речових доказів від 31 березня 2023 року; протокол обшуку від 30 березня 2023 року; висновок експерта за результатами проведення судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин від 31 березня 2023 року.

Згідно з ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови»). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого.

Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Крім того, Європейський суд з прав людини зазначав, що право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Колегія суддів приходить до висновку про наявність у даному випадку ризиків, передбачених ст.177 КПК України, та вони дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ст.177 КПК України.

Ураховуючи та досліджуючи всі наведені стороною обвинувачення ризики, визначені у ст.178 КПК України обставини в їх сукупності, слідчий суддя місцевого суду обґрунтовано обрав підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Запобіжний захід це процесуальний захід, який полягає у тимчасовому обмеженні прав людини органом досудового розслідування, досягненням якого є певна мета.

Урахувавши всі обставини провадження, мету процесуальних обов`язків, можливість вчинення підозрюваним певних дій, колегія суддів приходить до висновку, про неможливість застосування іншого запобіжного заходу, окрім як тримання під вартою.

Відповідно до ч.3 ст.176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Колегія суддів приходить до висновку, що мотиви прийнятого слідчим суддею місцевого суду рішення належним чином є обґрунтованими.

В даному випадку стороною обвинувачення є доведеним, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам.

Ухвала слідчого судді місцевого суду відповідає вимогам ст.196 КПК України.

Висновок слідчого судді щодо застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зроблений з врахуванням відомостей щодо особи підозрюваного, його соціальних зв`язків, стану здоров`я та з огляду на те, що органом досудового розслідування на час розгляду слідчим суддею місцевого суду клопотання про обрання запобіжного заходу доведено недостатність застосування до підозрюваного інших більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Доводи апеляційної скарги захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 не спростовують висновку слідчого судді місцевого суду про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Колегія суддів уважає, що рішення слідчого судді суду першої інстанції є обґрунтованим та постановлене з дотриманням зазначених вимог чинного законодавства.

Саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який був обраний слідчим суддею на час розгляду клопотання слідчого, повною мірою відповідає меті його застосування забезпеченню виконання підозрюваним ОСОБА_7 покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ст.177 КПК України.

Слідчий суддя місцевого суду належним чином урахував усі обставини провадження, об`єктивно оцінив особу підозрюваного, соціальні зв`язки, тяжкість інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Під час апеляційного розгляду не спростовано фактів того, що більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із ізоляцією від суспільства, зможе запобігти доведеним під час судового розгляду ризикам.

Указані стороною захисту обставини в поданій апеляційній скарзі перевірені та враховані колегією суддів апеляційного суду, однак не є визначальними та достатніми для зміни застосованого запобіжного заходу на більш м`який.

Слідчий суддя місцевого суду перевірив відповідність змісту клопотання вимогам закону та з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Колегія суддів звертає увагу, що запобіжний захід тримання під вартою застосовується лише за крайньою необхідністю і, як останній захід, за наявності достатніх підстав уважати, що підозрюваний чи обвинувачуваний буде намагатися ухилятися від органів досудового розслідування та суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджатиме встановленню істини у справі, продовжуватиме злочинну діяльність.

За приписами п.4 ч.2 ст.183 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Більш м`які, альтернативні запобіжні заходи з огляду на високу суспільну небезпечність вчиненого кримінального правопорушення на цій стадії кримінального провадження не становитимуть достатнього стримуючого припису для підозрюваного.

Так, наведені в клопотанні та в судовому засіданні суду першої та апеляційної інстанції підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та вмотивовані.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Оскільки вказане кримінальне правопорушення не є особливо тяжким злочином у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів (п.5 ч.4 ст.183 КК України) слідчий суддя не має права не визначати розмір застави у даному кримінальному провадженні.

Згідно із ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу.

З огляду на ці обставини та, зважаючи на підвищену суспільну небезпечність кримінального правопорушення, яке створює небезпеку для фізичного і психічного здоров`я громадян, колегія суддів приходить до висновку, що саме визначений розмір застави (у сумі шістдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 161 040 грн) буде достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування судового рішення, немає.

Колегія суддів зазначає, що висновок слідчого судді місцевого суду повною мірою відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, відтак, не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді місцевого суду.

Керуючись ст.ст.407, 418, 419, 422, 423 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Ухвалу слідчого судді Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 01 квітня 2023 року щодо застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк до 28 травня 2023 року включно, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3