Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/6495/22
Провадження № 1-кп/553/1046/2023
В И Р О К

Іменем України

17.01.2023м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

представника потерпілого - адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000404 від 21.11.2022 року відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтава, громадянина України, із вищою освітою, одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,

який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.28, ч.2 ст.365 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Досудовим розслідуванням установлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи на посаді старшого інспектора-кінолога з пошуку вибухових речовин і зброї групи кінологічного забезпечення діяльності територіальних підрозділів кінологічного центру ГУНП в Полтавській області, будучі працівником правоохоронного органу та наділеним від імені держави владою та службовими повноваженнями, що передбачені Конституцією України, Законами України, під час патрулювання м. Полтави, ОСОБА_5 , маючи можливість діяти в межах наданих йому прав та повноважень, тобто застосовувати поліцейські заходи у точній відповідності із законом, всупереч ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 3, 19, 21, 28, 68 Конституції України, ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. 7, 8, 18, 23, 29, 30, 41 - 46 Закону України «Про Національну поліцію», усвідомлюючи протиправність своїх дій та настання наслідків, 14.07.2022 перевищив владу та службові повноваження за наступних обставин.

Так, у ході патрулювання міста Полтави патрулем, до складу якого входили ОСОБА_5 , Особа_1, ОСОБА_9 та Особа_2, 14.07.2022, в районі перехрестя вул. Миру та Сакко у м. Полтаві, поряд з магазином «АТБ», що розташований за адресою: м. Полтава, вул. Сакко, 1, був помічений потерпілий ОСОБА_7 , який приблизно о 22 год. 45 хв. рухався в напрямку мосту через річку Ворскла по вул. Миру в м. Полтаві, до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_3 .

На усну вимогу патруля зупинитися, ОСОБА_7 не відреагував та побіг у напрямку мосту через річку Ворскла по вул. Миру в м. Полтаві, у зв`язку з чим ОСОБА_5 та Особа_2, побігли за ОСОБА_7 у тому ж напрямку.

При цьому, Особа_1 та ОСОБА_9 сіли до автомобіля марки «Audi Q7», білого кольору (далі - автомобіль марки «Audi Q7»), та почали також переслідувати ОСОБА_7 , рухаючись на вказаному автомобілі у напрямку мосту через річку Ворскла по вул. Миру в м. Полтаві.

При цьому, ОСОБА_7 добігши до будівлі АТ «Полтаваобленерго», що знаходиться за адресою: м. Полтава, вул. Старий Поділ, 5, на вимогу патруля зупинився та підняв при цьому руки догори.

В цей час, ОСОБА_5 , в порушення вимог ст.ст. 29, 42, 43, 44, 46 Закону, 14.07.2022, приблизно о 22 год. 50 хв., поблизу АТ «Полтаваобленерго», за адресою: м. Полтава, вул. Старий Поділ, 5, без заздалегідь вголос зробленого попередження про застосування фізичної сили та не надавши достатнього часу для виконання законної вимоги поліцейського, з метою підтвердження своєї значимості, як працівника правоохоронного органу, з мотивів встановлення та доведення своєї зверхності над ОСОБА_7 , застосував до потерпілого фізичну силу, а саме в стрибку правою ногою наніс удар паралельно до землі по задній частині тулуба (спині), від якого ОСОБА_7 упав на землю.

Тримаючи в лівій руці ввімкнений ліхтарик, а в правій руці табельну вогнепальну зброю - пістолет ПМ № НОМЕР_1 , ОСОБА_5 спрямував його на ОСОБА_7 та погрожуючи цим пістолетом, наказав потерпілому перевернутися обличчям до землі.

Виконавши наказ ОСОБА_5 , ОСОБА_7 перебував у положенні лежачи на трав`яному покритті та жодним чином не чинив опору.

Водночас, ОСОБА_5 , продовжуючи свої злочинні дії, безпідставно застосував до потерпілого поліцейські заходи примусу у вигляді фізичної сили, а саме наніс два удари паралельно до землі правою ногою по правій стороні тулуба ОСОБА_7 та ще один удар правою рукою, в якій знаходився пістолет, зверху вниз по верхній задній частині тулуба потерпілого.

В цей час до ОСОБА_7 та ОСОБА_5 наблизилися Особа_1, який тримав в правій руці ключку для гри в хокей на траві та ОСОБА_9 , який тримав в правій руці увімкнений ліхтарик.

При цьому, Особа_1, діючи спільно з ОСОБА_5 , без попередньої змови між собою, підбіг ліворуч від потерпілого, який лежав обличчям до землі, та наніс два удари паралельно до землі правою ногою по лівій частині тулуба та по верхній частині лівої ноги ОСОБА_7 .

Після цього Особа_1, продовжуючи здійснювати свої злочинні дії, взявши обома руками ключку для гри в хокей на траві, наніс нею два удари зверху вниз по задній ділянці тулуба зліва (спини) та по верхній частині лівої ноги потерпілого.

При цьому, ОСОБА_5 , продовжуючи здійснювати свої злочинні дії, наніс удар паралельно до землі лівою ногою по задній частині голови потерпілого, а Особа_1 після цього наніс удар паралельно до землі правою ногою в передню частину тулуба (живіт) ОСОБА_7 .

Далі ОСОБА_5 , продовжив погрожувати ОСОБА_7 вогнепальною зброєю - пістолетом, який знаходився в нього в правій руці, притискаючи його до лівої частини обличчя потерпілого. В цей час Особа_1 витягнув з сумочки, що знаходилася під кофтою в потерпілого належні останньому речі, а саме мобільний телефон «iPhone 8» у корпусі білого та рожево-золотого кольору з IMEI: НОМЕР_2 та сім карткою мобільного оператора «Водафон Україна», з абонентським номером НОМЕР_3 та гаманець, які залишилися в правій руці Особи_1.

В цей час до вказаних вище осіб наблизився Особа_2, у якого через праве плече на ремні знаходилася зброя, який діючи спільно з ОСОБА_5 та Особою_1, без попередньої змови між собою, наблизився з правого боку від ОСОБА_7 та наніс правою ногою удар паралельно до землі по середній частині правої ноги ОСОБА_7 . Після чого, Особа_2 продовжуючи здійснювати свої злочинні дії, наніс удар зверху вниз лівою рукою по верхній задній частині тулубу зліва потерпілого.

Після чого Особа_2 та Особа_1 продовжили обшукувати верхній одяг потерпілого.

При цьому Особа_1, тримаючи в правій руці речі належні потерпілому, направився в сторону автомобіля марки «Audi Q7».

В цей же час, Особа_2, продовжуючи здійснювати свої злочинні дії, лівою ногою наніс удар паралельно до землі по середній частині зліва тулуба (спини) ОСОБА_7 , а потім лівою рукою наніс два удари зверху вниз в ліву частину голови потерпілого.

У свою чергу ОСОБА_5 , продовжуючи свої злочинні дії, наніс правою ногою удар паралельно до землі по передній частині тулубу (живіт) ОСОБА_7 , а потім правою рукою наніс останньому удар зверху вниз в ліву частину тулубу, після чого наніс правою ногою удар зверху вниз по середній частині лівої ноги потерпілого.

Під час застосування насильства та зброї по відношенню до потерпілого з боку ОСОБА_5 , Особи_1 та Особи_2, ОСОБА_9 тримав в правій руці увімкнений ліхтарик та освітлював потерпілого ОСОБА_7 , при цьому приймав безпосередню участь у проведенні обшуку останнього.

Далі Особа_2, підійняв з землі ОСОБА_7 , взявши останнього лівою рукою за верхній одяг та повів потерпілого у супроводі ОСОБА_5 та ОСОБА_10 у напрямку адміністративної будівлі АТ «Полтаваобленерго», за адресою: м. Полтава, вул. Старий Поділ, 5, з метою відшукання заборонених речей, які на думку ОСОБА_5 та Особи_2 викинув ОСОБА_7 пробігаючи повз будівлю.

В цей час, Особа_1, на автомобілі марки «Audi Q7» також поїхав в цьому ж напрямку.

За цих обставин довівши ОСОБА_7 до будівлі АТ «Полтаваобленерго», за адресою: м. Полтава, вул. Старий Поділ, 5, ОСОБА_5 та Особа_2, наказали потерпілому стати на коліна. Після чого Особа_2, безпідставно, із застосуванням спеціального засобу обмеження рухомості - пластикового хомута (стяжки), стягнув руки потерпілого ОСОБА_7 за спиною, затримавши останнього з метою встановлення особи.

Таким чином, під час затримання ОСОБА_7 працівник поліції ОСОБА_5 , діючи спільно з Особою_1 та Особою_2, без попередньої змови між собою, явно вийшов за межі наданих йому прав та службових повноважень, перевищив міру, необхідну для виконання покладених на нього обов`язків, нехтуючи вимогами закону про те, що у разі неможливості уникнути застосування фізичної сили можливість завдання шкоди здоров`ю правопорушника повинна зводитись до мінімуму.

ОСОБА_5 , діючи умисно, без об`єктивних на те підстав, застосовуючи зброю та насильство відносно ОСОБА_7 , спільно з Особою_1 та Особою_2, без попередньої змови між собою, нанесли побої та спричинили потерпілому легкі тілесні ушкодження в обстановці, яка не вимагала застосування заходів примусу, чим принизили гідність останнього, завдали істотної шкоди правам потерпілого та інтересам держави.

Застосування з боку ОСОБА_5 , Особи_1 та Особи_2 насильства відносно ОСОБА_7 не відповідало конкретним обставинам, що відбувалися і поведінці потерпілого, який при вказаних подіях не створював будь-якої загрози життю або здоров`ю громадян чи по відношенню до ОСОБА_5 , як працівника поліції так і по відношенню до добровольців ДФ ПМТГ № 1 Особи_1, Особи_2 та ОСОБА_9 .

В результаті протиправних, умисних дій ОСОБА_5 , спільно з Особою_1 та Особою_2, щодо застосування ними насильства стосовно ОСОБА_7 , останньому були спричинені, відповідно до висновку комісійної судово-медичної експертизи № 72 тілесні ушкодження у вигляді: синців м`яких тканин тулуба, верхніх та правої нижньої кінцівок, крововиливи у шкіру лівої пахвової ділянки, які утворилися не менш ніж від 6-кратної ударної дії тупих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею, якими могли бути кулаки людини, ноги людини чи інші предмети з подібними характеристиками, можливо в строк та за обставин, вказаних у постанові про призначення судово-медичної експертизи. Усі виявлені тілесні ушкодження, як у своїй сукупності, так і кожне окремо, відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень (п.п.2.3.2.б), 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом № 6 МОЗ України «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» від 17.01.1995).

Окрім цього, внаслідок протиправних дій ОСОБА_5 , Особи_1 та Особи_2, згідно висновку експерта від 22.09.2022 № СЕ-19/117-22/11296-ПС, у ОСОБА_7 наявні негативні зміни в емоційному стані, індивідуально-психологічних проявах, які перешкоджають активному соціальному функціонуванню його як особистості і виникли внаслідок впливу обставин застосування фізичної сили відносно нього 14.07.2022. Внаслідок застосування відносно ОСОБА_7 фізичної сили 14.07.2022 йому заподіяні моральні страждання (моральна шкода).

Умисні дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ознаками складу злочину, передбаченого ч.2 ст.28, ч.2 ст.365 КК України, як перевищення влади та службових повноважень, тобто умисне вчинення працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав та повноважень, що супроводжувалися насильством, застосуванням зброї, болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого, діями, за відсутності ознак катування, вчиненого групою осіб без попередньої змови між собою.

28.11.2022 року між прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000404 від 21.11.2022 року, та обвинуваченим ОСОБА_5 , за участю захисника ОСОБА_6 укладена угода про визнання винуватості.

Згідно вказаної угоди ОСОБА_5 беззастережно визнав свою винуватість у визначеному діянні, сприяв виконанню та реалізації завдань кримінального провадження. Також вказаною угодою сторони погодили покарання за ч.1 ст.28, ч.2 ст.365 КК України у виді позбавлення волі строком 5 років з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах на строк 1 рік, зі звільненням від відбування основного покарання з випробуванням на підставі ст.75,76 КК України, та з позбавленням спеціального звання старшого лейтенанта поліції на підставі ст.54 КК України.

В угоді також передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому та обмеження права на оскарження вироку.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходив з наступного.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно п.1 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Прокурори в підготовчому судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просили цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

Обвинувачений ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні також просив вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому повністю визнав себе винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.28, ч.2 ст.365 КК України, в обсязі обвинувачення, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди.

Захисник в судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором та обвинуваченим, вважаючи що є всі законні підстави для її затвердження.

Потерпілий ОСОБА_7 в підготовчому судовому засіданні не заперечував проти затвердження угоди про визнання винуватості та призначення обвинуваченому узгодженого виду покарання, а також підтвердив, що надав прокурору свою письмову згоду на укладення даної угоди про визнання винуватості.

Законний представник потерпілого - адвокат ОСОБА_6 в підготовчому судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості, вважаючи що є всі законні підстави для її затвердження.

Так, злочин у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винуватим, відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені абзацом 1 і 4 п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України, не суперечать інтересам суспільства, не порушують прав, свобод та інтересів інших осіб, оскільки потерпілим надана письова згода на укладення даної угоди, угода укладена на добровільних засадах, обвинувачений змозі виконати взяті на себе зобов`язання та присутні фактичні підстави для визнання його винуватості у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.28, ч.2 ст.365 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, за місцем служби характеризувався позитивно, дисциплінарних стягнень не мав, раніше не судимий.

Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнає активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Згідно з ч.5 ст. 65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про визнання вини, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угодою.

Узгоджені вид і міра покарання не є такими, що не відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

За таких обставин, угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 належить затвердити, ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.28, ч.2 ст.365 КК України та призначити останньому узгоджену сторонами в угоді міру покарання, із застосуванням ст.75,76 КК України, та із позбавленням спеціального звання старшого лейтенанта поліції. Відповідно до ст.54 КК України.

Речові докази не вилучалися.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України, з ОСОБА_5 на користь держави підлягають стягненню витрати, пов`язані з залучення експертів у розмірі 4027,31 грн., які підтверджені довідкою Полтавського НДЕКЦ МВС України.

Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту сплив 19.12.2022 року, та інший запобіжний захід не обирався.

Цивільний позов не заявлений.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 474, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про визнання винуватості від 28 листопада 2022 року, укладену між прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , захисником ОСОБА_6 .

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.28, ч.2 ст.365 КК України, і призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості, покарання у виді позбавлення волі строком п`ять років з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах на строк один рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_5 від відбуття основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо протягом зазначеного строку - три роки він не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На підставі ст.54 КК України позбавити засудженого ОСОБА_5 спеціального звання старшого лейтенанта поліції.

Контроль за поведінкою засудженого покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання засудженого.

Стягнути з засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави витрати, пов`язані із залученням експерта, у розмірі 4027,31 грн. (чотири тисячі двадцять сім грн. 31 коп.)

Речові докази не вилучалися.

Цивільний позов не заявлено.

Запобіжний захід не обирався.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом про відхилення апеляційної скарги.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України до Полтавського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення:

- обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами 4, 6, 7 статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором виключно з підстав: призначення покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди, затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною 4 статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

У разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутись до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому, захиснику і прокурору.

Вирок складено та надруковано в єдиному примірнику у нарадчій кімнаті.

Суддя Ленінського районного суду м.Полтави ОСОБА_1