ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1390/23 Справа № 205/241/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

обвинуваченої ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

захисника ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпро, у режимі відеоконференції апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 , подану на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 23 лютого 2023 року, якою щодо обвинуваченої за ч.2 ст.15 - ч.4 ст.185, ч.4 чт.185 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, офіційно не працевлаштованої, незаміжньої, малолітніх та неповнолітніх дітей не маючої, а також непрацездатних осіб на утриманні не маючої, з неповною середньою освітою, уродженки м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимою, останній раз:

- 21.05.2020 року Індустріальним районним судом м.Дніпропетровська Дніпропетровської області за ч.2 ст.185 КК України,

обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою терміном до 21 квітня 2023 року включно,

встановила:

Оскаржуваною ухвалою Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 23 лютого 2023 року задоволено клопотання прокурора ОСОБА_6 про обрання обвинуваченій ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивуючи існуванням ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, які, відповідно до ст.12 КК України, відносяться до категорії тяжких злочинів та за які передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років. Таким чином, з огляду на покарання, яке може бути призначене ОСОБА_7 у разі визнання її винуватою, а також наявність не погашених судимостей, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, зокрема те що вона, перебуваючи на волі, зможе переховуватись від суду та вчиняти нові злочини.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на виконання вимог ст.178 КПК України, судом першої інстанції прийнято до уваги і ту обставину, що обвинувачена ОСОБА_7 має постійне місце проживання, але офіційно не працевлаштована. Слідчим суддею оцінено всі ці обставини в сукупності з даними, які наведені вище, а також з тими, які випливають з обсягу висунутого обвинувачення.

Таким чином, судом першої інстанції встановлено, що наведені ризики є дійсними та триваючими і вони виключають на даний час можливість обрання щодо обвинуваченої ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції обвинувачена ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, клопотання прокурора залишити без задоволення та обрати щодо неї більш м`який запобіжний захід, а саме, цілодобовий домашній арешт або особисте зобов`язання.

Мотивує своє прохання тим, що вона є особою, що раніше притягалась до кримінальної відповідальності, проте завжди виконувала свої зобов`язання перед судом та завжди з`являлась на всі судові засідання.

Крім того, апелянт зазначає, що вона має постійне місце проживання, проте офіційно не працевлаштована з огляду на те, що має судимості, через що їй важко працевлаштуватись офіційно в місті.

Також, обвинувачена наголошує, що має низку захворювань, а саме, ВІЛ та Гепатит С, а такий запобіжний захід як тримання під вартою значно погіршує її стан здоров`я. Крім того, скаржиться на те, що не отримує належної медичної допомоги, харчування та не має змоги дихати свіжим повітрям.

Під час апеляційного розгляду прокурор повідомив колегію суддів про те, що розгляд даного кримінального провадження майже закінчений, відбулася стадія судових дебатів, а також, що ОСОБА_9 позбавлена у відношенні двох дітей батьківських прав.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченої ОСОБА_9 , та її захисника ОСОБА_8 , які підтримали подану апеляційну скаргу у повному обсязі викладених у ній доводів, пояснення прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив рішення суду першої інстанції залишити без змір, перевіривши матеріали контрольного судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до такого висновку.

Згідно з положеннями ч.1 ст.404 Кримінального процесуального кодексу України (далі- КПК) суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується:

-вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення;

-тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного;

-міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців;

-наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного;

-наявність судимостей;

-наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

-розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя при розгляді клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу для ОСОБА_9 вищезазначених вимог закону дотримався у повному обсязі.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст.131 КПК, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів. Одним з таких заходів є - запобіжні заходи.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Відповідно до ст.17 Закону України № 3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Суду, як джерело права, а статтею 18 цього Закону встановлено порядок посилання на Конвенцію та практику Суду.

Практикою ЄСПЛ затверджено, що вимога законності не може бути задоволена лише шляхом дотримання національного законодавства, яке само по собі повинно відповідати Конвенції (рішення ЄСПЛ у справі «Плесо проти Угорщини»), тому позбавлення волі може бути цілком законним з точки зору внутрішнього права, однак, бути свавільним, виходячи зі змісту Конвенції, порушуючи тим самим її положення (рішення ЄСПЛ у справі «А. та інші проти Об`єднаного Королівства»).

Таким чином, рішення суду про обрання щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає внутрішньому законодавству, але й постановлене з урахуванням положень Конвенції та рішень ЄСПЛ.

Так, у справі «Маккей проти Об`єднаного Королівства» ЄСПЛ зазначив, що основна мета статті 5 Конвенції полягає у запобіганні свавільного або безпідставного позбавлення волі особи.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України», наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Колегія суддів погоджується із висновком слідчого судді про існування у вказаному кримінальному провадженні обвинувачення щодо вчинення ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 - ч.4 ст.185, ч.4 чт.185 КК України.

Є правильними також висновки слідчого судді щодо наявності відносно ОСОБА_7 ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК України у виді можливості переховування від органів досудового розслідування та суду, з огляду на обґрунтованість обвинувачення у скоєні кримінального правопорушення, яке за правилами ст. 12 КК України є тяжким злочином, за яке передбачена кримінальна відповідальність у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років. Крім того є обґрунтованим і ризик вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується, оскільки обвинувачена не є офіційно працевлаштованою особою, не має постійного заробітку та має низку захворювань, які потребують постійного лікування.

На підставі викладеного, керуючись ст.405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 23 лютого 2023 року, якою щодо підозрюваної за ч.2 ст.15 - ч.4 ст.185, ч.4 чт.185 КК України, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою терміном до 21 квітня 2023 року включно - залишити без змін, а Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4