Справа № 742/1962/21 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/402/22
Категорія - ч.1 ст.126, ч.3 ст.185, ч.2 ст.289 КК України Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5

з участю: прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000286 за апеляційною скаргою прокурора на вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 30 червня 2022 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець та житель АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

засуджений за:

- ч.1 ст.126 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 200 годин;

- ч.2 ст.289 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна;

Відповідно до ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна.

На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_9 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки та з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України.

Запобіжний захід ОСОБА_9 до набрання вироком законної сили не застосовувався.

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин України, уродженець та житель АДРЕСА_2 , не одружений, освіта професійно-технічна, не працює; раніше неодноразово судимий, останній раз 18.05.2022 Прилуцьким міськрайонним судом за ч.4 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, із звільненням від його відбування з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, на підставі ст.75 КК України, та покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України;

засуджений за:

- ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки;

- ч.2 ст.289 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна.

Відповідно до ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна.

На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки та з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили не обирався.

Вирок Прилуцького міськрайонного суду від 18 травня 2022 року, за яким ОСОБА_7 засуджений за ч.4 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, із звільненням від його відбування з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, на підставі ст.ст.75, 76 КК України (за кримінальне правопорушення, вчинене 07.04.2022) - ухвалено виконувати самостійно.

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянин України, уродженець та житель АДРЕСА_3 , в силу ст.89 КК України раніше не судимий,

засуджений за ч.3 ст.185 КК України - до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_12 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік та з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України.

Запобіжний захід ОСОБА_12 до набрання вироком законної сили не застосовувався.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_13 1770,17 грн. матеріальної шкоди.

Стягнуто із ОСОБА_12 та ОСОБА_7 в солідарному порядку на користь потерпілої ОСОБА_13 1776,66 грн. матеріальної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_7 та ОСОБА_9 на користь держави по 343 грн. 24 коп. процесуальних витрат з кожного.

Долю речових доказів вирішено відповідно до ст.100 КПК України.

Вироком місцевого суду встановлено, що на початку травня 2021 року в нічний час, точного часу не встановлено, ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_12 проник до гаражного приміщення потерпілої ОСОБА_13 , за адресою: АДРЕСА_4 , звідки таємно, повторно викрав два карданних вали до автомобіля «Газель», вартістю 1776 грн.66 коп.

У травні 2021 року, точного часу не встановлено, ОСОБА_7 проник до гаражного приміщення, розташованого за вищевказаною адресою, звідки таємно, повторно викрав товарно-матеріальні цінності на загальну суму 1466 грн. 67 коп., чим спричинив потерпілій ОСОБА_13 матеріальну шкоду на вказану суму.

У травні 2021 року, точного часу не встановлено, ОСОБА_7 проник до гаражного приміщення, за вищевказаною адресою, звідки повторно, таємно викрав металевий сейф (шафу) вагою 50 кг, вартістю 303 грн. 50 коп., що належить потерпілій ОСОБА_13 .

У травні 2021 року, в нічний час, точного часу не встановлено, ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_9 , проникли до гаражного приміщення ОСОБА_13 , за вищевказаною адресою, звідки із застосуванням фізичної сили рук викотив з гаражного приміщення мопед марки «Honda DIO 27», номер рами НОМЕР_1 , вартістю 4052,87 грн., який відвели до місця проживання ОСОБА_9 , чим завдавши потерпілій ОСОБА_13 матеріальної шкоди на казану суму.

17.08.2021, близько 17 години, ОСОБА_7 , повторно, проник на територію господарства, розташованого в АДРЕСА_4 , де проник до господарського приміщення, звідки викрав мотокосу «UNICA garben» МКU 52, вартістю 1782 грн., що належить потерпілій ОСОБА_14

01.05.2021, близько 15 год., ОСОБА_7 прибув до приміщення за адресою: АДРЕСА_5 , котре на праві власності належить ОСОБА_15 , та користувачем якого являється ОСОБА_16 . В подальшому, він вийняв скло у віконній рамі та проник всередину приміщення, звідки повторно викрав належні потерпілому ОСОБА_16 електроінструменти на загальну суму 1730 грн. 31 коп.

У ніч з 14 на 15.06.2021, точного часу не встановлено, ОСОБА_7 проник до господарства, за адресою: АДРЕСА_4 , звідки таємно, повторно викрав товарно-матеріальні цінності на загальну суму 1718 грн. 33 коп., що належать потерпілій ОСОБА_17

17.05.2021, близько 16.30 год., ОСОБА_9 , перебуваючи у квартирі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 , зчинив словесний конфлікт з ОСОБА_18 , який виник на ґрунті особистих неприязних відносин. Діючи умисно, з метою завдання ударів ОСОБА_18 , усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, ОСОБА_9 умисно правою рукою вхопив за волосся ОСОБА_18 , та наніс 1 (один) удар долонею лівої руки в область правої щоки потерпілій. Після цього, ОСОБА_9 долонями лівої та правої руки штовхнув у плечі ОСОБА_18 , від чого остання вдарилась спиною об стіну, чим завдав потерпілій фізичного болю і не спричинивши тілесних ушкоджень.

Крім цього, ОСОБА_9 , продовжуючи свої протиправні умисні дії, 17.05.2021 близько 17.00 години, знаходячись біля магазину «Рута», за адресою: с. Ладан, Прилуцького району, вул. Миру, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин внаслідок словесного конфлікту з ОСОБА_18 , схопивши її своєю правою рукою за плече та різко з прискоренням потягнув до себе після чого наніс 1 (один) удар кулаком правої руки в область живота ОСОБА_18 , а потім долонею лівої та правої руки спричинив потерпілій ОСОБА_18 чотири удари в область лівої та правої щоки, чим завдав потерпілій фізичного болю і не спричинивши тілесних ушкоджень.

Не погодившись із рішенням суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати вирок місцевого суду, в частині засудження ОСОБА_7 , та призначити йому покарання за: ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі не строк 3 роки; ч.2 ст.289 КК України - у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна. На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_7 визначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна. Вирок Прилуцького міськрайонного суду від 18.05.2022 щодо ОСОБА_7 - виконувати самостійно. Також зазначив, що у випадку, якщо апеляційний суд прийде до висновку про можливість виправлення ОСОБА_7 без реального відбування покарання, то вирок місцевого суду підлягає зміні, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, зокрема, в частині самостійного виконання вироку Прилуцького міськрайонного суду від 18 травня 2022 року, за яким ОСОБА_7 засуджений за ч.4 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, із звільненням від його відбування з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, на підставі ст.75 КК України (за кримінальне правопорушення, вчинене 07.04.2022). В обґрунтування м`якості призначеного ОСОБА_7 покарання зазначив, що місцевий суд не в достатній мірі врахував, що останній скоїв тяжкі кримінальні правопорушення, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення. Крім того, місцевим судом не було належним чином мотивовано звільнення ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання, на підставі ст.75 КК України. Щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, апелянт послався на незастосування судом першої інстанції положень ч.4 ст.70 КК України при призначенні ОСОБА_7 остаточного покарання, та необґрунтованого визначення про самостійне виконання оскаржуваного вироку та вироку Прилуцького міськрайонного суду від 18 травня 2022 року щодо ОСОБА_7 .

Цей же вирок щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_12 ніким з учасників процесу не оскаржується.

Заслухавши доповідь судді; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив призначити обвинуваченому покарання без застосування ст.ст.75, 76 КК України; обвинуваченого ОСОБА_7 , котрий просив залишити вирок місцевого суду без змін, вважаючи його законним і обґрунтованим; перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, за які його засуджено, та кваліфікація його дій в апеляційній скарзі прокурором не оспорюються.

Доводи прокурора про невідповідність призначеного ОСОБА_7 покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та його особі, внаслідок м`якості, заслуговують на увагу, виходячи з наступного.

Згідно зі статтями 50, 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, що є необхідним і достатнім для її виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень. Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації, це покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують і обтяжують.

Згідно положень ст.75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді, зокрема, позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Норми зазначеного Кодексу наділяють суд правом вибору у визначених законом межах заходу примусу певного виду і розміру. Названа функція суду за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки передбачає вибір однієї з альтернативних форм реалізації кримінальної відповідальності і потребує взяття до уваги й оцінки відповідно до визначених законом орієнтирів усіх конкретних обставин справи, без урахування яких обрана міра покарання не може вважатися справедливою. Справедливість покарання має визначатися з урахуванням інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, а також інших осіб з погляду підвищення рівня їх безпеки шляхом запобігання вчиненню нових злочинів і надання підстав правомірно очікувати відповідну протиправному діянню реакцію держави, що є важливим чинником юридичної захищеності людини.

Мотивуючи свої висновки щодо обраного ОСОБА_7 розміру покарання, місцевий суд узяв до уваги, що останній повністю визнав свою вину, щиро розкаявся у скоєному, частково відшкодував завдані збитки.

Однак оскаржуваний вирок не містить переконливого обґрунтування того, що зазначені обставини у своїй сукупності дають підстави для призначення обвинуваченому покарання саме із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України.

Так, суд не дав належної оцінки тому, що ОСОБА_7 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів, належних висновків для себе не зробив і знову скоїв злочини проти власності (сім епізодів), що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення.

Наведеного місцевий суд повною мірою не врахував і не мотивував, зокрема, чому він вважає за можливе досягнення мети виправлення ОСОБА_7 та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень за умови призначення покарання без його реального відбування.

Тому покарання, визначене судом першої інстанції, з урахуванням обставин, які бралися ним до уваги при його призначенні, вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між обраним судом та тим розміром покарання, яке б мало бути призначене та яке б не становило «особистого надмірного тягаря для особи», адже воно відповідало б справедливому балансу між загальними інтересами суспільства й вимогами захисту основоположних прав особи.

Відтак, призначене місцевим судом ОСОБА_7 покарання не відповідає вимогам статей 50, 65 КК та є явно несправедливим, унаслідок його м`якості.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , колегія суддів визнає - щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, часткове відшкодування завданої шкоди.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , колегією суддів не встановлено.

А тому, призначаючи покарання ОСОБА_7 , відповідно до вимог ст.65 КК України, колегія суддів бере до уваги ступінь суспільної небезпеки вчинених кримінальних правопорушень, кількість епізодів злочинної діяльності, ставлення обвинуваченого до скоєного; дані про його особу, який за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, проте раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності; обставини, які пом`якшують покарання; відсутність обставин, які обтяжують покарання; враховує висновок органу пробації; та вважає за необхідне призначити йому покарання саме у виді позбавлення волі в межах санкцій інкримінованих йому статей КК України, з урахуванням положень ч.1 ст.70 КК України при визначенні остаточного покарання, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, оскільки його перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

Крім того, як слідує з матеріалів справи, ОСОБА_7 був засуджений вироком Прилуцького міськрайонного суду від 18 травня 2022 року за ч.4 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, із звільненням від його відбування з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України (за кримінальне правопорушення, вчинене 07.04.2022).

Враховуючи, що інкриміновані ОСОБА_7 кримінальні правопорушення, передбачені ч.3 ст.185, ч.2 ст.289 КК України, він скоїв до ухвалення вироку Прилуцького міськрайонного суду від 18.05.2022, тому вказаний вирок підлягає самостійному виконанню.

За таких обставин, вирок місцевого суду в частині призначеного покарання ОСОБА_7 підлягає скасуванню з ухваленням нового вироку.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 420 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 30 червня 2022 року щодо ОСОБА_7 скасувати в частині призначеного йому покарання.

ОСОБА_7 призначити покарання за:

- ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки;

- ч.2 ст.289 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років без конфіскації майна.

Вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 18 травня 2022 року щодо ОСОБА_7 виконувати самостійно.

У решті цей же вирок залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржений в касаційному порядку протягом трьох місяців.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4