Справа № 761/7184/23
Провадження № 1-кс/761/4913/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2023 року місто Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду клопотання прокурора третього відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001326, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.09.2022

установив:

До Шевченківського районного суду міста Києва надійшло клопотання прокурора третього відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001326, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.09.2022.

Клопотання мотивоване тим, що слідчим управлінням Головного управління Служби безпеки України в АР Крим, за дорученням Офісу Генерального прокурора, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 27.09.2022, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001326 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 258-3, ч. 3 ст. 436-2 КК України.

Обґрунтовуючи клопотання про арешт майна прокурор зазначає про наступне.

У ході досудового розслідування кримінального провадження, серед іншого, встановлено, що у 2014 році організованою групою осіб, коло учасників якої на цей час не встановлено, перереєстровано ТОВ «ІСТ.НЕТ» () за законодавством т. зв. «ДНР» і здійснюється трансляція антиукраїнського контенту, тобто програм передач телевізійних каналів так званої «ДНР» та Російської Федерації, які містять викривлену інформацію про війну РФ проти України, заперечують тимчасову окупацію частини території України, а також глорифікують осіб, які її здійснюють. Таким чином, власники та службові особи ТОВ «ІСТ.НЕТ» забезпечують діяльність вказаного суб`єкта господарювання на тимчасово окупованій території України відповідно до законодавства т.зв. «ДНР», чим вчиняють надання та збір активів, усвідомлюючи можливості того, що їх буде використано для будь-яких цілей терористичною організацією.

22.07.2009 відповідно до чинного законодавства України зареєстровано суб`єкт господарювання ТОВ «ІСТ.НЕТ» (), яке здійснює діяльність у сфері проводного електрозв`язку. При цьому, відповідно до інформації, розміщеної на офіційному веб-сайті оператора телекомунікацій EAST.NET за посиланням www.east.net.ua, вказаний оператор надає послуги високошвидкісного зв`язку у м. Донецьк з 2003 року.

Так, відповідно до рішення Національної ради України з питань телебачення та радіомовлення № 807 від 17.04.2013, за заявою оператора телекомунікацій ТОВ «ІСТ.НЕТ» (місцезнаходження юридичної особи: вул. Щетиніна, буд. 7, кв. 103, м. Донецьк, 83119, директор ОСОБА_5 ) вказаному товариству видано ліцензію провайдера програмної послуги НР № 1226-п від 16.05.2013 строком дії на 10 років, тобто до 16.05.2023. Відповідно до тексту Рішення № 807 місцезнаходження головної (базової) станції, ретрансляторів, передавача мультиплексу ТОВ «ІСТ.НЕТ» розміщено за адресою: м. Донецьк, вул. 230-ої Стрілецької Дивізії, буд. 9. У подальшому, рішенням Національної ради України з питань телебачення та радіомовлення № 662 від 07.08.2014 переоформлено додатки до ліцензії провайдера програмної послуги НР N 1226-п від 16.05.2013 ТОВ «ІСТ.НЕТ», зокрема, у зв`язку зі зміною місця проживання власника та керівника, місцезнаходження головної станції. Згідно з рішенням № 662 місцезнаходженням головної станції ТОВ «ІСТ.НЕТ» зазначено м. Донецьк, просп. Ілліча, 89.

ТОВ «ІСТ.НЕТ», починаючи з 2014 по теперішній час, продовжує ведення господарської діяльності з надання телекомунікаційних послуг у м. Донецьк на території т.зв. «ДНР». Зокрема, встановлено, що 24.06.2014 ТОВ «ІСТ.НЕТ» отримало ліцензію АЕ № 286463 Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв`язку та інформатизації, на надання послуг з технічного обслуговування і експлуатації телемереж (телекомунікаційних мереж) строком дії до 02.11.2019.

Разом з тим в ході досудового розслідування встановлено, що ТОВ «ІСТ.НЕТ» у 22.10.2014 було перереєстровано за законодавством т.зв. «ДНР» під назвою рос. ООО «ИСТ.НЭТ» (рос. ИКЮЛ 36560875, юр. адрес: ДНР, 83092, г. Донецк, Буденновский район, ул. 230-й Стрелковой дивизии, дом 9», «Свидетельство о государственной регистрации юридического лица серии АА03 №051345 (рег. №01 01 06 000858)»), має рахунки у т.зв. «Центральному республіканському банку ДНР» (рос. «Р/с в ЦРБ ДНР г. Донецка»), а також ліцензії на надання телекомунікаційних послуг т.зв. «Министерства связи ДНР» (рос. «лицензия №СМ-0145 от 05.12.2017 на предоставление телекоммуникационных услуг по передаче данных, за исключением телекоммуникационных услуг по передаче данных для целей передачи голосовой информации» та рос. «лицензия №СО-0063 от 01.02.2018 на предоставление телекоммуникационных услуг для кабельного (не эфирного) вещания»). Зазначені обставини свідчать про ведення підприємством ТОВ «ІСТ.НЕТ» господарської діяльності на території т.зв. «ДНР», що передбачає сплату податків та інших обов`язкових платежів до т.зв. «бюджету ДНР».

Відповідно до інформації, розміщеної на офіційному веб-сайті оператора телекомунікацій EAST.NET за посиланням www.east.net.ua, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України т.зв. «ДНР» транслює телеканали «Россия 24», «НТВ», «Оплот», «Оплот 2», «Новороссия», «Первый канал», «Россия 1», «Звезда», «REN-TV» та інші, які виправдовують, визнають правомірною, заперечують збройну агресію російської федерації проти України, розпочату у 2014 році, та глорифікують її учасників.

Згідно з ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.03.2014 року по справі № 826/3456/14, рішень Національної ради з питань телебачення і радіомовлення від 17.07.2014 № 297, від 24.07.2014 № 490, від24.07.2014 № 495 та від 11.07.2018 № 883, програми вищевказаних телеканалів не відповідають вимогам Європейської конвенції про транскордонне телебачення та чинному законодавству України, а також рішенням Ради національної безпеки і оборони України від 28.04.2017 року «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», введеного в дію Указом Президента України від 15.05.2017 № 133/2017, обмежені та заборонені для розповсюдження на території України.

Крім того, за оперативними даними ТОВ «ІСТ.НЕТ», окрім фізичних абонентів, надає послуги із доступу до мережі Інтернет, а також IPTV т.зв. «органам влади ДНР», а саме: Адміністрації Будьоннівського району м. Донецьк (вул. Октября, 17); Державним виконавчим службам в Будьонівському, Пролетарському, Калінінському районах м. Донецьк (вул. Октября, 25, вул. Раздольна, 27-Б, проспект Ілліча, 89); Пролетарському відділу поліції т.зв. «ДНР» (вул. Камишинська, 19), а також мистецькому фонду «Ізоляція» (вул. Світлий шлях, 3), який з червня 2014 року використовується т.зв. «міністерством держбезпеки ДНР» у якості в`язниці.

При цьому, досудовим розслідуванням встановлено, що ТОВ «ІСТ.НЕТ» () 12.11.2020 було перереєстровано за адресою: АДРЕСА_1 . Однак, фактично вказане підприємство не здійснює активної господарської діяльності на території України, а використовується для прикриття ведення незаконної діяльності з трансляції на тимчасово окупованих територіях України телеканалів, у ефірах яких поширюється виправдовують, визнають правомірною, заперечують збройну агресію російської федерації проти України, розпочату у 2014 році, та глорифікують її учасників, чим також вчиняється надання та збір активів, які буде використано для будь-яких цілей терористичною організацією т.зв. «ДНР».

Як вказує прокурор у клопотанні, за інформацією ДКІБ СБУ встановлено ряд осіб, які можливо причетні до зазначеної вище протиправної діяльності, а саме громадяни України: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (уродженець Російської Федерації, РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ), який є директором та учасником ТОВ «ІСТ.НЕТ» (, місцезнаходження: м. Київ, проспект Героїв Сталінграда, 24А, кв. 227), ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (уродженець м. Донецьк, РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ), який є засновником ТОВ «ІСТ.НЕТ» (, місцезнаходження: м. Київ, проспект Героїв Сталінграда, 24А, кв. 227), ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (уродженка м. Кіровоград, РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 ), яка відповідно до інформації, розміщеної на офіційному веб-сайті оператора телекомунікацій EAST.NET за посиланням www.east.net.ua, є директором рос. ООО «ИСТ.НЭТ» (ИКЮЛ 36560875), ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (уродженець Російської Федерації, РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 ), який є довіреною особою та доглядає за власністю ОСОБА_5 .

Так, 21.02.2023 на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 07.02.2023, було проведено обшук у квартирі за адресою: АДРЕСА_5 , яка, згідно інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, на праві приватної власності належить ОСОБА_9 , РНОКПП НОМЕР_5 , за результатами, якого було виявлено та вилучено предмети схожі на грошові кошти у сумі 100 000 (сто тисяч) доларів США, які, зі слів ОСОБА_8 , належать його брату ОСОБА_5

22.02.2023 постановою слідчого вищевказане майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0001326 від 27.09.2022.

А тому, прокурор, з метою забезпечення схоронності вказаних вище речових доказів, враховуючи, що з матеріалів досудового розслідування вбачається наявність достатніх підстав вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 1 ст. 98, ч. 2 ст. 167 КПК України та мають суттєве значення для встановлення обставин у кримінальному провадженні, просить накласти арешт на вказане майно.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав та просив задовольнити.

Володілець майна в судове засідання не викликався на підставі приписів частини 2 статті 172 КПК України.

Заслухавши пояснення прокурора, дослідивши клопотання та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, надані в обґрунтування доводів клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Так, слідчим управлінням Головного управління Служби безпеки України в АР Крим здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001326, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.09.2022.

Процесуальне керівництво у вказаному кримінальному провадженні здійснюється Офісом Генерального прокурора.

Звернення прокурора з клопотанням про арешт на вказане тимчасово вилучене майно зумовлено необхідністю збереження речового доказу, оскільки вилучені предмети мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів та конфіскації майна як виду покарання.

Крім того, у випадку, передбаченому ч. 3 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій та набуті кримінально протиправним шляхом.

Отже, майно, яке за обґрунтованої підозри органу досудового розслідування, має одну або декілька ознак, наведених у ст. 98 КПК України, може набути статусу речового доказу за рішенням слідчого, яке відповідно до вимог ч. 3 ст. 110 КПК України приймається у формі постанови.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 07.02.2023 у справі № 761/4320/23 надано дозвіл на проведення обшуку квартири за адресою: АДРЕСА_5 , яка на праві приватної власності належить ОСОБА_9 .

Відповідно до протоколу обшуку від 21.02.2023 під час обшуку в квартирі за адресою: АДРЕСА_5 на підставі вказаної ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 07.02.2023 виявлено та вилучено, зокрема купюри на грошові кошти у сумі 100 000 (сто тисяч) доларів США.

Постановою старшого слідчого в ОВС 1 відділу слідчого управління ГУ СБУ в АР Крим ОСОБА_10 22.02.2023 майно, на яке прокурор просить накласти арешт, визнано речовим доказом.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК України); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Крім того, при вирішенні клопотання сторони обвинувачення, слідчий суддя враховує, що закон не вимагає, щоб докази на підтвердження вчинення кримінального правопорушення були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого кримінального правопорушення. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно застосувати зазначений вид заходу забезпечення кримінального провадження з метою досягнення дієвості цього провадження та уникнення негативних наслідків.

За викладених обставин та відповідних норм кримінального процесуального законодавства, слідчий суддя приходить до переконання, що матеріалами клопотання обґрунтовано та в судовому засіданні встановлено необхідність застосування на даній стадії досудового розслідування, такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, тимчасово вилученого під час проведення обшуку, з метою уникнення можливості його відчуження, забезпечення збереження речових доказів, слідчий суддя приходить до висновку, що у випадку його незастосування, це може призвести до наслідків, які можуть перешкоджати досудовому розслідуванню, а тому це є необхідною умовою досягнення дієвості даного кримінального провадження.

Разом з цим, зважаючи на розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя виходить з того, що критерії розумності та співрозмірності є оціночними поняттями та визначаються на розсуд слідчого судді. Відповідно до статті 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися, зокрема, на умовах, передбачених законом. При цьому, обмеження права власності має переслідувати законну мету за допомогою засобів, які є пропорційними меті (Beyeler проти Італії (Рішення Великої Палати від 5 січня 2000 року, заява № 33202/96, параграф 107). При цьому, будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи (серед інших, James та інші проти Сполученого Королівства (Рішення від 21 лютого 1986 року, заява № 8793/79, параграф 50).

Дослідивши матеріали клопотання, слідчим суддею не встановлено негативних наслідків та обмежень застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження про який просить прокурор.

Так, приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, фактичні обставини кримінального провадження, слідчий суддя з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження майна, яке відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, та визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні постановою слідчого від 22.02.2023, приходить до висновку про наявність достатніх підстав для накладення арешту на майно у даному кримінальному провадженні.

Керуючись статтями 2, 7, 8, 98, 170-173, 309, 395, 532 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання прокурора третього відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001326, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.09.2022 - задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно 21.02.2023, під час обшуку квартири за адресою: АДРЕСА_5 , яка на праві приватної власності належить ОСОБА_9 , а саме: предмети, схожі на грошові кошти номіналом 100 доларів США, загальною сумою 100 000 (сто тисяч) доларів США.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Крім того, відповідно до ст. 174 КПК України арешт може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя ОСОБА_1