Справа № 709/121/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2023 року смт Чорнобай

Колегія суддів Чорнобаївського районного суду Черкаської області у складі:

головуючого - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря судового засідання - ОСОБА_4 ,

прокурора - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

захисників - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

представника потерпілої ОСОБА_9 - ОСОБА_10 ,

потерпілої - ОСОБА_11 ,

представника потерпілої ОСОБА_12 - ОСОБА_13 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Чорнобаївського районного суду Черкаської області кримінальне провадження №0000212, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 серпня 2022 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України,

в с т а н о в и л а :

В провадженні Чорнобаївського районного суду Черкаської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України.

В судовому засіданні представник потерпілої ОСОБА_12 - ОСОБА_13 заявив клопотання про накладення арешту на майно ОСОБА_6 , а саме земельну ділянку кадастровий номер :02:000:0582, площею 4,6929 га. Мотивуючи тим, що в межах вказаного кримінального провадження подано цивільний позов в порядку ст. 128 КПК України, ціна позову 517575 грн. Станом на сьогодні ОСОБА_12 сплачено майнову шкоду в розмірі 17575 грн, моральна шкода у заявленому розмірі 500000 грн, не відшкодована.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 не заперечувала щодо задоволення даного клопотання.

Захисники ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в судовому засіданні заперечували, щодо даного клопотання, зазначили, що клопотання подано не в підготовчому судовому засіданні, в зв`язку з накладенням арешту на земельну ділянку, ОСОБА_6 не зможе користуватися нею та отримувати орендну плату, що в свою чергу вплине на спроможність відшкодування шкоди потерпілій.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримав думку своїх захисників.

Представник потерпілої ОСОБА_9 - ОСОБА_10 в судовому засіданні відносно задоволення клопотання про накладення арешту на майно заперечувала.

Потерпіла ОСОБА_11 в судовому засіданні підтримала клопотання представника потерпілої ОСОБА_12 - ОСОБА_13 ..

Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали справи, суд, оцінивши в сукупності всі обставини, дійшов такого висновку.

Відповідно до вимог, передбачених ч. 5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Як передбачено ст. 170 КПК, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном для забезпечення цивільного позову. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема: збереження речових доказів; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову, в тому числі, накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, заборона вчиняти певні дії. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Згідно роз`яснень, викладених у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року ««Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Таким чином, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до п. п. 6, 7 Постанови Пленуму ВСУ №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року, особам які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов`язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

При цьому, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Таким чином, виходячи з предмету спору та суб`єктивного складу сторін, враховуючи вимоги ч. 2 ст. 149, ч. 3 ст. 150 ЦПК України, з`ясувавши обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову та співмірність із заявленими позивачем вимогами, суд приходить до висновку про задоволення заяви про забезпечення позову в повному обсязі.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 151 ЦПК України заява повинна містити інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 153 ЦПК України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Як вбачається з матеріалів справи представником потерпілої ОСОБА_12 - ОСОБА_13 подано цивільний позов до ОСОБА_6 в якому він просить стягнути з останнього на користь ОСОБА_12 майнову шкоду в сумі 17575 грн. та моральну шкоду в розмірі 500000 грн.

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта вбачається, що обвинуваченому ОСОБА_6 на праві власності належить земельна ділянка площею 4,6929 га кадастровий номер :02:000:0582.

Суд вважає, що оскільки потерпілою заявлений цивільний позов та між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову у разі відчуження належного обвинуваченому майна, з метою забезпечення відшкодування моральної шкоди в разі задоволення позову є підстави забезпечити позов шляхом заборони відчужувати зазначеного майна обвинуваченого.

Враховуючи мету застосування заходів забезпечення позову, їх вжиття щодо нерухомого майна не вимагає обмеження в користуванні ним, оскільки для найменшого порушення інтересів відповідача та збереження нерухомого майна обґрунтованою може бути визнана лише заборона відчуження такого нерухомого майна без позбавлення відповідача та інших осіб права користування ним.

Суд звертає увагу, що арешт майна і заборона на відчуження майна є самостійними видами (способами) забезпечення позову, обидва способи за правовою сутністю обмежують право відповідача розпоряджатися спірним майном, але вони є різними для виконання ухвали про забезпечення позову, тому суттєвого значення у виборі їх застосування немає для вирішення справи та способу забезпечення позову.

Колегія суддів дійшла висновку, що з урахуванням підстав та змісту позову, надавши оцінку відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам, балансу інтересам сторін, суд приходить до висновку про вжиття заходів забезпечення позову саме шляхом заборони відчуження земельної ділянки, а тому клопотання представника потерпілої ОСОБА_13 про забезпечення позовуслід задовольнити частково.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 170, 369-372 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Клопотання представника потерпілої ОСОБА_13 про забезпечення позову- задовольнити частково.

Забезпечити позов шляхом заборони відчужувати земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 4,6929 га, кадастровий номер :02:000:0582, розташовану на території Іркліївської сільської територіальної громади Золотоніського району Черкаської області, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 251, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Ухвала окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення.

Головуючий: ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3