Номер провадження: 11-сс/813/276/23
Справа № 947/2245/23 1-кс/947/865/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.02.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 19 січня 2023 року,

в с т а н о в и в:

Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого, погоджене з заступником начальника відділу Одеської прокуратури ОСОБА_9 про арешт майна, яке було виявлено в ході проведеного 14.01.2023 особистого обшуку затриманого ОСОБА_8 , а саме: мобільний телефон марки «iPhone 13 Pro», в корпусі чорного кольору, с/н: НОМЕР_1 з сім-картами оператора «Київстар» - НОМЕР_2 та «Лайфселл» - НОМЕР_3 , ІМЕІ 1: НОМЕР_4 , ІМЕІ 2: НОМЕР_5 та мобільний телефон марки «SAMSUNG Galaxy АО4е», с/н: НОМЕР_6 , ІМЕІ 1: НОМЕР_7 , ІМЕІ 2: НОМЕР_8 , з сім картою оператора «Лайфселл» - НОМЕР_9 , які разом упаковано до спец. пакету №WAR 1166172; 2 купюри номіналом по 100 доларів США, 14 купюр номіналом 1000 грн., 7 купюр номіналом по 500 грн., 1 купюра номіналом 200 грн., 1 купюра номіналом 100 грн., які всі разом упаковані до спец. пакету №WAR 1166173.

В обґрунтування прийнятого рішення слідчим суддею зазначено, що вилучені в результаті обшуку ОСОБА_8 речі мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, відповідають критеріям, зазначеним в ст.98 КПК України, є речовими доказами у кримінальному провадженні, знаряддям вчинення злочину, а тому з метою їх збереження є необхідним задоволення клопотання про накладення арешту на майно.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, зі змістом вважає її незаконною. Свої доводи мотивує тим, що слідчим не доведено відповідність вилучених у ОСОБА_8 грошових коштів критеріям ст.98 КПК України, тому що слідчим суддею необґрунтовано зв`язок вказаних грошових коштів з кримінальним правопорушенням, передбаченим ч.2 ст.15, ч.4 ст.190 КК України. Апелянт зауважує про те, що відсутня подальша необхідність в арешті майна, оскільки всі необхідні процесуальні дії у кримінальному провадженні вже проведені, накладення арешту на грошові кошти не обґрунтовується подальшою конфіскацією цього майна, оскільки для забезпечення цих цілей було накладено арешт на квартиру, що належить ОСОБА_8 .. Крім того, рішення слідчого судді створює несприятливі матеріальні обставини для ОСОБА_8 , на утриманні якого перебуває троє малолітніх дітей. Захисник наголошує про порушення вимог п.5,6 ч.2 ст.173 КПК України під час вирішення питання про накладення арешту на майно.

Просить скасувати ухвалу слідчого судді в частині накладення арешту на грошові кошти ОСОБА_8 та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого в цій частині.

Позиції сторін.

Адвокат ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 підтримав апеляційні вимоги та просив їх задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційних вимог сторони захисту.

Заслухавши суддю-доповідача, позиції сторін, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до такого висновку.

Мотиви суду.

За змістом вимог п.3 ч.2 ст.395 КПК України апеляційна скарга, якщо інше не передбачено цим Кодексом, може бути подана на ухвалу слідчого судді - протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Згідно із ч.3 ст.395 КПК України якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, або якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому статтею 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Зі змісту матеріалів кримінального провадження вбачається, що ухвалу слідчого судді постановлено без виклику та повідомлення особи, яка її оскаржує, про дату та час судового розгляду. За таких обставин строк на звернення з апеляційною скаргою обчислюється з дня отримання копії постановленого судового рішення.

Оскільки копію оскаржуваної ухвали слідчого судді адвокат ОСОБА_7 отримав 27.01.2023 і протягом п`ятиденного строку на апеляційне оскарження подав апеляційну скаргу на зазначене судове рішення, цей строк не є пропущеним.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Ухвала слідчого судді в частині накладення арешту на майно ОСОБА_8 , а саме мобільні телефони та сім-карти не оскаржується.

Згідно положень ст.170 КПК завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Зі змісту матеріалів кримінального провадження вбачається, що слідчим управлінням ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному 19.12.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000864, розпочатого за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.4 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за невстановлених обставин, але не пізніше вересня 2022 року, з невстановленого джерела отримав відомості щодо успадкування ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , квартири за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 свого брата ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Отримавши зазначену інформацію у ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , спільно з невстановленими досудовим розслідуванням особами, виник прямий умисел направлений на заволодіння чужим майном у вигляді квартири за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом обману, із використанням підроблених документів.

З метою реалізації свого прямого умислу, ОСОБА_8 за невстановлених обставин, але не пізніше вересня 2022 року залучив до своєї злочинної діяльності ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , якому повідомив загальний план вчинення злочину. Після чого, ОСОБА_12 надав згоду на свою участь у вчиненні злочину.

В подальшому, ОСОБА_8 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, з корисливими мотивів, з метою заволодіння чужим майном шляхом обману, за невстановлених обставин, але не пізніше вересня 2022 року, у невстановлений спосіб, виготовив довіреність якою уповноважено ОСОБА_12 представляти інтереси ОСОБА_10 в усіх органах державної влади, органах нотаріату, банківських установах тощо.

Виготовивши зазначену довіреність, ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_12 , та невстановленими досудовим розслідуванням особами, 08.09.2022 звернувся до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_13 з проханням внести довіреність від 05.09.2022 №570/2869-22 до Єдиного реєстру довіреностей, що й було зроблено того ж дня нотаріусом.

Після чого, ОСОБА_8 , діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, за попередньою змовою з ОСОБА_12 , та невстановленими досудовим розслідуванням особами, звернувся до приватного нотаріуса ОСОБА_13 з проханням завести спадкову справу за заявою ОСОБА_10 , повідомивши приватному нотаріусу завідомо неправдиві відомості щодо перебування останнього за кордоном у республіці Прага, та неможливості особисто, після смерті свого брата ОСОБА_11 , успадкувати вищезазначену квартиру.

Реалізуючи свій прямий умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою групою осіб, у жовтні 2022 року, більш точний час не встановлено, надіслав на адресу приватного нотаріуса ОСОБА_13 заяву від імені ОСОБА_10 про отримання спадщини, що містила відомості про підтвердження посольством України у Чеській Республіці справжності підпису заявника від 27.09.2022 за номером 570/3127-22, що надійшла до приватного нотаріуса 05.10.2022.

Продовжуючи задумане, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, але не пізніше 10.01.2023, у невстановлений спосіб, ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_12 виготовили довіреність від імені ОСОБА_10 , що містила посвідчувальний напис від імені посольства України у Чеській Республіці за № 570/3349-22 від 09.12.2022.

Надалі, 10.01.2023, приблизно о 13:00 годині, ОСОБА_8 діючи спільно з ОСОБА_12 прибули до офісу приватного нотаріуса ОСОБА_13 за адресою: АДРЕСА_2 , з проханням внести довіреність складену від імені ОСОБА_10 09.12.2022 та посвідчену посольством України у Чеській Республіці за № 570/3349-22, що уповноважувала ОСОБА_12 представляти інтереси ОСОБА_10 в усіх органах державної влади, органах нотаріату, розпоряджатися усім успадкованим майном, до Єдиного реєстру довіреностей.

Того ж дня, 10.01.2023, приватний нотаріус ОСОБА_13 діючи відповідно до поданої заява, вніс до Єдиного реєстру довіреностей відомості щодо довіреності складеної від імені ОСОБА_10 .

В подальшому, 12.01.2023 приблизно о 10:00 годині, ОСОБА_12 , діючи умисно, за попередньою змовою з ОСОБА_8 , та невстановленими особами, перебуваючи в офісі приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_13 за адресою: АДРЕСА_2 , з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном шляхом обману, а саме квартирою за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі довіреності виданої від імені ОСОБА_11 , подав заяву про прийняття ОСОБА_10 спадщини та видачу Свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказане майно після смерті свого брата ОСОБА_11 .

Завершуючи реалізацію свого злочинного умислу на заволодіння чужим майном у вигляді квартири за адресою: АДРЕСА_1 , вартістю 780 913, 19 (сімсот вісімдесят тисяч гривень дев`ятсот тринадцять гривень дев`ятнадцять копійок), ОСОБА_8 діючи спільно з ОСОБА_12 , та невстановленими особами, 14.01.2023, приблизно о 15:30 прибули до офісу приватного нотаріуса ОСОБА_13 за адресою: АДРЕСА_2 , з метою відчуження зазначеної квартири, оформивши договір купівлі продажу між ОСОБА_12 , що діє від імені ОСОБА_10 на підставі довіреності від 09.12.2022 (продавець) та ОСОБА_14 (покупець).

Однак, виконавши усі дії, які ОСОБА_8 та ОСОБА_12 вважали необхідними для доведення злочину до кінця, злочин не було закінчено з причини, які не залежали від їх волі, оскільки їх незаконна діяльність викрита правоохоронними органами, після чого останні затримані на місці події.

14.01.2023 старшим слідчим слідчого управління ГУНП в Одеській області ОСОБА_15 затримано в порядку ст.208 КПК України гр. ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час якого був проведений особистий обшук затриманого, в ході якого було вилучено майно, а саме: мобільний телефон марки «iPhone13 Pro», в корпусі чорного кольору, с/н: НОМЕР_1 з сім-картами оператора «Київстар» - НОМЕР_2 та «Лайфселл» - НОМЕР_3 ,ІМЕІ 1: НОМЕР_4 , ІМЕІ 2: НОМЕР_5 та мобільний телефон марки «SAMSUNGGalaxyАО4е», с/н: НОМЕР_6 , ІМЕІ 1: НОМЕР_7 , ІМЕІ 2: НОМЕР_8 , з сім картою оператора «Лайфселл» - НОМЕР_9 , які разом упаковано до спец. пакету №WAR 1166172; 2 купюри номіналом по 100 доларів США, 14 купюр номіналом 1000 грн., 7 купюр номіналом по 500 грн., 1 купюра номіналом 200 грн., 1 купюра номіналом 100 грн., які всі разом упаковані до спец. пакету №WAR 1166173.

15.01.2023 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.15, ч. 4 ст. 190 КК України.

Цього ж дня постановою слідчого вилучене у ОСОБА_8 майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000864 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.4 ст.190 КК України.

Під час розгляду клопотання про арешт майна, яке визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, слідчим суддею встановлено, що виявлене та вилучене майно має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, тобто є речовим доказом у кримінальному провадженні, є знаряддям вчинення злочину.

З цим висновком слідчого судді погоджується і колегія суддів, оскільки він відповідає засадам ст.98, 131, 170, 173 КПК України.

Не є підставою для скасування ухвали слідчого судді здійснення судового розгляду за відсутності власника майна. Обставини того, що власнику майна, на яке було накладено арешт, не було направлено копію судового рішення, постановленого за результатами розгляду клопотання про арешт майна, не впливають на законність прийнятого слідчим суддею рішення та не є підставою для його скасування.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому п.1 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Установлено, що вилучені грошові кошти у ОСОБА_8 можуть бути використані в кримінальному провадженні як докази фактів чи обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, імовірно були здобуті протиправним шляхом.

Вилучене майно має суттєве значення для встановлення істини у справі, в повному обсязі відповідає критеріям ст.98 КПК України, а тому доводи апелянта про відсутність ознак, визначених ст.98 КПК України, є безпідставними.

Зв`язок виявлених та вилучених грошових коштів із кримінальним правопорушенням, яке передбачене ч.2 ст.15, ч.4 ст.190 КК України, підлягає встановленню в процесі здійснення досудового розслідування, а тому мета застосування даного заходу забезпечення є виправданою і заперечення апелянта про відсутність обґрунтування такого зв`язку не приймаються до уваги.

Суперечать змісту матеріалів кримінального провадження доводи захисника про те, що грошові кошти, вилучені у ОСОБА_8 , не є речовими доказами у кримінальному провадженні, оскільки не були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, не зберегли на собі його сліди, не були предметом, що був об`єктом протиправних дій, а також не містять інших відомостей, які можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Незгода апелянта з рішенням слідчого про визнання грошових коштів речовим доказом не свідчить про незаконність постановленого судового рішення.

Питання правомірності чи неправомірності винесення постанови про визнання речовим доказом не вирішується під час застосування заходів забезпечення у кримінальному провадженні.

Жодними доказами не підтверджено обставини досягнення на даному етапі цілей кримінального провадження, проведення необхідних процесуальних дій у ньому, відповідно до чого відсутня необхідність арешту грошових коштів ОСОБА_8 ..

В клопотанні про арешт майна прямо зазначено підставу та мету арешту майна збереження речових доказів, наведено відповідне обґрунтування, вказано обсяг та вид майна, яке визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, а також зазначено про відповідність цього майна критеріям ст.98 КПК України.

Колегія суддів звертає увагу на те, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні умисного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.15, ч. 4 ст. 190 КК України, за попередньою змовою з іншими особами, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном шляхом обману, що дає наявність розумних підозр вважати, що гроші, які були вилучені при особистому обшуку затриманого ОСОБА_8 , імовірно були здобуті злочинним шляхом, і ці обставини відповідно до п.6 ч.1 ст.91 КПК України підлягають доказуванню у кримінальному провадженні під час проведення досудового розслідування.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У кримінальному провадженні відповідно до ст.91 КПК України підлягає доказуванню, зокрема подія кримінального правопорушення час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення.

Стандарт доведення «достатні підстави», необхідність застосування якого передбачає ч.3 ст.170 КПК України, не вимагає від сторони обвинувачення надання безумовних та беззаперечних доказів, а передбачає необхідність наведення достатньо вагомих фактів та об`єктивних відомостей, аналіз яких у їх взаємозв`язку між собою дозволяє дійти висновку про відповідність вилученого майна критеріям речових доказів.

Колегія суддів наголошує про наявність достатніх підстав вважати, що гроші, вилучені при особистому обшуку затриманого ОСОБА_8 , відповідають критеріям речових доказів, і у разі не накладення арешту існує ризик приховування, знищення вилученого майна.

Апеляційний суд вважає, що на даній стадії кримінального провадження існують достатні підстави для накладення арешту на зазначене майно, які виправдовують таке втручання у право власності та є співрозмірним із завданнями кримінального провадження.

Доводи апелянта про те, що для ОСОБА_8 в результаті арешту майна створено несприятливі матеріальні обставини, не приймаються до уваги, оскільки обмеження права його власності в даному випадку є пропорційними завданням та меті кримінального провадження.

Апеляційний суд звертає увагу, що обраний судом захід забезпечення кримінального провадження є тимчасовим, обумовлений метою проведення досудового розслідування, його межі у часі окреслені строками, які в свою чергу чітко регламентуються нормами ст.219 КПК України.

Власник майна має право звернутися із клопотанням про скасування цього арешту згідно положень ст.174 КПК України та доводити, що в подальшому застосування цього заходу відпала потреба.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що ухвала слідчого судді, з підстав зазначених в апеляційній скарзі, скасуванню не підлягає.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді, апеляційним судом не встановлено.

Керуючись ч.2 ст.376, ст.98, 170-173, 404, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 19 січня 2023 року про накладення арешту на майно ОСОБА_8 у кримінальному провадженні № 0000864 від 19.12.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.4 ст.190 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4