Справа № 372/4900/21
Провадження 1-кс-888/22
ухвала
Іменем України

21 листопада 2022 року Слідчий суддя Обухівського районного суду Київської області ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

власника майна ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у залі судових засідань Обухівського районного суду Київської області клопотання прокурора Обухівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 про арешт майна,

В С Т А Н О В И В:
Слідчим відділом Обухівського РУП ГУ НП в Київській області розслідується кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001203 від 06.10.2021, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 КК України, яке погоджено прокурором Обухівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 .
На обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що восени 2020 року, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_4 , маючи на меті подальше вчинення шахрайських дій відносно ОСОБА_6 , за допомогою усних рекомендацій ОСОБА_7 , познайомився з ОСОБА_6 , якому відрекомендувався як успішний підприємець з яким почав підтримувати ділові, а згодом і товариські відносини.
Так, 28 березня 2021 року, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_4 , маючи умисел, направлений на заволодіння чужим майном в особливо великих розмірах, діючи умисно, з метою власного збагачення за рахунок інших осіб, шляхом обману потерпілого ОСОБА_6 , що виразилось у повідомленні про себе неправдивих відомостей щодо соціального статусу, місця роботи та ділових зв`язків, а також зловживаючи довірою останнього, що виразилось у рекомендаціях сторонніх осіб щодо висловлення довіри ОСОБА_4 , не маючи умислу, в подальшому, на повернення грошових коштів, попросив у ОСОБА_6 в борг грошові кошти в сумі 50 000 доларів США, переконавши останнього про їх повернення в найближчий час.
У подальшому, ОСОБА_6 , на підставі попередньо складеного враження про особу ОСОБА_4 як серйозну, чесну та ділову людину, будучи впевненим у порядності останнього та обов`язковості, не підозрюючи про його злочинні наміри, погодився на прохання ОСОБА_4 та передав йому грошові кошти в борг за наступних обставин.
Так, ОСОБА_4 , 29 березня 2021 року, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, прибув до офісного приміщення, що знаходиться в користуванні ОСОБА_6 , що в АДРЕСА_1 , де перебуваючи в офісному приміщенні № 239, від секретаря ТОВ «Юридична фірма «Горецький і партнери» ОСОБА_8 , отримав добровільно надані ОСОБА_6 в борг грошові кошти в сумі 50 000 доларів США, що станом на 29 березня 2021 року, відповідно до офіційного курсу гривні щодо іноземних валют, встановленого Національним банком України становило 1 398 395 грн.
З метою введення ОСОБА_6 в оману щодо дійсних намірів ОСОБА_4 , надання видимості законності своїх дій та уникнення передчасного викриття злочинного умислу, ОСОБА_4 власноручно склав 29 березня 2021 року розписку про отримання в борг вказаних грошових коштів.
Таким чином, ОСОБА_4 заволодів коштами ОСОБА_6 шляхом обману та зловживання довірою у сумі 50 000 доларів США, що станом на 29 березня 2021 року, відповідно до офіційного курсу гривні щодо іноземних валют, встановленого Національним банком України становило 1 398 395 грн., використав їх на власний розсуд, завдавши ОСОБА_6 майнову шкоду в особливо великому розмірі на вказану суму.
Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у заволодінні чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), вчиненому в особливо великих розмірах, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.
Крім цього, встановлено, що у квітні-травні 2021 року, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, у ОСОБА_4 , повторно виник умисел, направлений на заволодіння чужим майном в особливо великих розмірах. Для цього ОСОБА_4 , діючи умисно, з метою власного збагачення за рахунок інших осіб, керуючись корисливим мотивом, повторно звернувся до ОСОБА_6 та шляхом обману потерпілого, що виразилось у повідомленні про себе неправдивих відомостей щодо майнового стану та ділових зв`язків, зловживаючи довірою потерпілого, не маючи умислу на повернення грошових коштів, повторно попросив передати йому грошові кошти в борг для вирішення питань з бізнесом, які обіцяв повернути протягом декількох місяців, на що ОСОБА_6 , на підставі складеного попередньо власного переконання про порядність ОСОБА_4 , не підозрюючи про злочинні наміри останнього, погодився.
Надалі, ОСОБА_4 в різні дні протягом квітня-травня 2021 року, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи на набережній в смт. Козин Обухівського району Київської області, точного місця досудовим розслідуванням не встановлено, отримав добровільно передані ОСОБА_6 в борг грошові кошти на загальну суму 210 000 доларів США, що станом на 22 травня 2021 року, відповідно до офіційного курсу гривні щодо іноземних валют, встановленого Національним банком України становило 5 767 965 грн., різними частинами в розмірах: 30 000 доларів США, що станом на 22 травня 2021 року, відповідно до офіційного курсу гривні щодо іноземних валют, встановленого Національним банком України становило 823 995 грн., 70 000 доларів США, що станом на 22 травня 2021 року, відповідно до офіційного курсу гривні щодо іноземних валют, встановленого Національним банком України становило 1 922 655 грн., 35 000 доларів США, що станом на 22 травня 2021 року, відповідно до офіційного курсу гривні щодо іноземних валют, встановленого Національним банком України становило 961 327,5 грн., 40 000 доларів США, що станом на 22 травня 2021 року, відповідно до офіційного курсу гривні щодо іноземних валют, встановленого Національним банком України становило 1 098 400 грн., та 35 000 доларів США, що станом на 22 травня 2021 року, відповідно до офіційного курсу гривні щодо іноземних валют, встановленого Національним банком України становило 961 327,5 грн.
З метою введення ОСОБА_6 в оману щодо дійсних намірів ОСОБА_4 , надання видимості законності своїх дій та уникнення передчасного викриття злочинного умислу, ОСОБА_4 власноручно 22 травня 2021 року склав розписку про отримання в борг вказаних грошових коштів.
Таким чином, ОСОБА_4 , заволодів коштами ОСОБА_6 шляхом обману та зловживання довірою у сумі 210 000 доларів США, що станом на 22 травня 2021 року, відповідно до офіційного курсу гривні щодо іноземних валют, встановленого Національним банком України становило 5 767 965 грн., використав їх на власний розсуд, завдавши ОСОБА_6 майнову шкоду в особливо великому розмірі на вказану суму.
Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у заволодінні чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно, в особливо великих розмірах, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.
Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що у 2015 році, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_4 , маючи на меті подальше вчинення шахрайських дій відносно ОСОБА_9 , познайомився з останнім, якому відрекомендувався як успішний підприємець, з яким почав підтримувати ділові, а згодом і товариські відносини.
Протягом березня 2021 року, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_4 , маючи умисел, направлений на повторне заволодіння чужим майном в особливо великих розмірах, діючи умисно, з метою власного збагачення за рахунок інших осіб, керуючись корисливим мотивом, шляхом обману потерпілого ОСОБА_9 , що виразилось у повідомленні про себе неправдивих відомостей щодо соціального статусу, місця роботи та ділових зв`язків, а також зловживаючи довірою останнього, що виразилось у рекомендаціях сторонніх осіб щодо висловлення довіри ОСОБА_4 , не маючи умислу на повернення грошових коштів, попросив у борг у ОСОБА_9 грошові кошти в сумі 295 000 доларів США, переконавши останнього про їх повернення в найближчий час.
Після цього, ОСОБА_9 , на підставі попередньо складеного враження про особу ОСОБА_4 як про серйозну, чесну та ділову людину, будучи впевненим у порядності останнього та обов`язковості, не підозрюючи про злочинні наміри останнього, погодився на прохання ОСОБА_4 та передав йому в борг грошові кошти за наступних обставин.
Так, ОСОБА_4 , 02 квітня 2021 року, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, прибув до ресторану «Джардіно», за адресою: Київська область, смт. Козин, вул. Обухівське шосе, 3, де отримав добровільно передані ОСОБА_9 в борг грошові кошти в сумі 295 000 доларів США, що станом на 02 квітня 2021 року, відповідно до офіційного курсу гривні щодо іноземних валют, встановленого Національним банком України, становило 8 209 850 грн.
З метою введення ОСОБА_9 в оману щодо дійсних намірів ОСОБА_4 , надання видимості законності своїх дій та уникнення передчасного викриття злочинного умислу, ОСОБА_4 власноручно 02 квітня 2021 року склав розписку про отримання в борг вказаних грошових коштів.
Таким чином, ОСОБА_4 , заволодів коштами ОСОБА_9 шляхом обману та зловживання довірою у сумі 295 000 доларів США, що станом на 02 квітня 2021 року, відповідно до офіційного курсу гривні щодо іноземних валют, встановленого Національним банком України, становило 8 209 850 грн., використав їх на власний розсуд, завдавши ОСОБА_9 майнову шкоду в особливо великому розмірі в особливо великому розмірі на вказану суму.
Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у заволодінні чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), вчиненому повторно, в особливо великих розмірах, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.
Окрім цього, установлено, що в травні 2021 року, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, у ОСОБА_4 , повторно виник умисел, направлений на заволодіння чужим майном у особливо великих розмірах. Для цього ОСОБА_4 , діючи умисно, з метою власного збагачення за рахунок інших осіб, керуючись корисливим мотивом, повторно звернувся до ОСОБА_9 та шляхом обману потерпілого, що виразилось у повідомленні про себе неправдивих відомостей щодо майнового стану та ділових зв`язків, зловживаючи довірою потерпілого, не маючи умислу на повернення грошових коштів, повторно попросив надати йому грошові кошти в борг для вирішення питань з бізнесом, які обіцяв повернути протягом декількох місяців, на що ОСОБА_9 , на підставі складеного попередньо власного переконання про порядність ОСОБА_4 , не підозрюючи про його злочинні наміри, погодився.
В подальшому, ОСОБА_4 в різні дні травня 2021 року, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, у невстановленому досудовим розслідуванням місці, отримав добровільно надані ОСОБА_9 в борг грошові кошти в загальній сумі 295 000 доларів США в різних частинах, що станом на 01 червня 2021 року, відповідно до офіційного курсу гривні щодо іноземних валют, встановленого Національним банком України становило 8 100 700 грн.
З метою введення ОСОБА_9 в оману щодо дійсних намірів ОСОБА_4 , надання видимості законності своїх дій та уникнення передчасного викриття злочинного умислу, ОСОБА_4 власноручно 01 червня 2021 року підписав договір позики та розписку про отримання в борг вказаних грошових коштів.
Таким чином, ОСОБА_4 , заволодів коштами ОСОБА_9 шляхом обману та зловживання довірою у сумі 295 000 доларів США, що станом на 01 червня 2021 року, відповідно до офіційного курсу гривні щодо іноземних валют, встановленого Національним банком України становило 8 100 700 грн. , використав їх на власний розсуд, завдавши ОСОБА_9 майнову шкоду в особливо великому розмірі на вказану суму.
Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у заволодінні чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), вчиненому повторно, в особливо великих розмірах, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.
Будучи допитаний як потерпілий, ОСОБА_6 показав, що 28 березня 2021 року ОСОБА_10 вийшов з ним на зв`язок, а саме зателефонував із проханням отримання в борг значної суми грошових коштів. В свою чергу, потерпілий зателефонував ОСОБА_11 , який є його товаришем, та поцікавився, чи можна довіряти ОСОБА_12 у фінансових питаннях, на що ОСОБА_13 ствердно відповів так як попередньо спілкувався з ОСОБА_12 та міг довіряти йому і потерпілий підготував для передачі 50 тис. доларів США. Оскільки в той період часу потерпілий перебував за кордоном, то дав вказівку своєму секретарю ОСОБА_14 передати зазначені кошти в розмірі 50 тисяч доларів США ОСОБА_12 , та відповідно ОСОБА_12 написав адресу офісу ( АДРЕСА_2 ), куди йому необхідно було заїхати за грошима, та надав контактний телефон секретаря. Згодом секретар повідомила, що гроші вона передала, а взамін отримала розписку від ОСОБА_4 про отримання грошових коштів у сумі 50 тис. доларів США. Грошові кошти ОСОБА_15 передала ОСОБА_12 29 березня 2021 року в приміщенні офісу. У подальшому, точну дату не пам`ятає, ОСОБА_4 знову звернувся до потерпілого та попросив надати йому в борг ще 210 тис. доларів США, які він отримував особисто від потерпілого різними частинами. Так, в квітні-травні 2021 року, точної дати вказати не може, потерпілий надавав ОСОБА_4 грошові кошти в наступних розмірах: 30 тисяч доларів США, 70 тисяч доларів США, 35 тисяч доларів США, 35 тисяч доларів США. Кожен раз ОСОБА_10 просив грошові кошти та говорив, що в нього проблеми та йому треба закрити борги, та всі гроші, які він позичав у борг він обіцяв повернути протягом місяця-двох. Коли потерпілий передавав ОСОБА_12 грошові кошти, то всі чотири рази вони знаходились на набережній в смт. Козин Обухівського району Київської області, недалеко від місця його проживання. Потерпілий почав ОСОБА_12 говорити, аби він повернув йому грошові кошти, він постійно обіцяв повернути та 27.05.2021 передав водієм, якого звати ОСОБА_16 40 тисяч доларів США. В подальшому потерпілий знову почав постійно телефонувати ОСОБА_17 та говорив, що він обіцяв повернути всю суму грошових коштів, на що 03.06.2021 ОСОБА_4 повернув ще 5 тис. доларів США, а іншу частину коштів пообіцяв передати найближчим часом. Таким чином, ОСОБА_12 має повернути потерпілому ще 215 тисяч доларів США. Потерпілий говорив з ОСОБА_4 про те, що суми коштів є значними та попросив написати розписку про їх отримання, ОСОБА_4 зрештою згодився та 22 травня 2021 року вже після передачі всієї суми власноручно написав розписку на 210 тис. доларів США.
Разом з тим, згодом, після того як ОСОБА_4 отримав грошові кошти на загальну суму 260 тис. доларів США, потерпілому стало відомо, що він відбував покарання в Російській Федерації за шахрайство, а наразі перебуває там у розшуку. Дану інформацію мені стало відомо з офіційного сайту Міністерства внутрішніх справ Російської Федерації, де оголошено винагороду розміром 1 млн. рублів за його затримання, та із засобів масової інформації (https://xn--b1aew.xn--p1ai/wanted?s_family=%D0%9A%D0%B0%D1%80%D0%BF%D0%B 5%D0%BD%D0%BA%D0%BE&fio=%D0%90%D0%BB%D0%B5%D0%BA%D1%81%D0%B5%D0%B9&s_patr=&d_year=1974&d_month=&email=shchennikova.anna86%40gmail.com&captcha=%D0%B64%D1%8D%D0%B8%D1%8F). Окремо слід зазначити, що у розшуку ОСОБА_10 перебуває під іншим прізвищем ОСОБА_18 .
15 червня 2021 року потерпілим було складено вимогу про повернення грошових коштів в сумі 5 805 000, 00 грн., в якій зазначено про 7-денний строк повернення коштів з дати отримання вимоги. 30 червня 2021 року ОСОБА_4 дану вимогу отримав особисто та, відповідно, повинен був повернути борг до 07.07.2021 року, однак, грошові кошти повернуто не було. Крім того, в подальшому стало відомо, що на території України є ряд кредиторів, яким ОСОБА_4 заборгував гроші.
Зі слів потерпілого, у ОСОБА_4 взагалі не було мети повернути отримані від нього кошти, адже, як в подальшому стало відомо, він отриманими грошовими коштами погашав попередню заборгованість. Від спільних знайомих ОСОБА_6 стало відомо, що ОСОБА_4 взагалі не збирався повертати грошові кошти, оскільки можливо отримані від нього грошові кошти він частково повертає кредиторам, у яких брав грошові кошти попередньо, крім цього він орендує вартісний будинок, витрачає гроші на себе та родину, при цьому ніде офіційно не працює та не має постійного джерела доходів. Відомості про фінансовий стан ОСОБА_4 потерпілому стали відомі вже після надання йому в борг грошових коштів. При спілкуванні з потерпілим ОСОБА_4 виставляв себе успішним бізнесменом, та той йому надав в борг грошові кошти виключно з рекомендацій ОСОБА_7 , з яким має ділові відносини. Також ОСОБА_4 зазначав, що в подальшому хотів би укласти договір з юридичною фірмою, в якій ОСОБА_6 є директором та тісно співпрацювати. Як вже виявилось потім, ОСОБА_4 ніякою професійною діяльністю не займається, та станом на даний момент за юридичною допомогою не звертався. Спочатку, після надання потерпілим коштів ОСОБА_4 їх спілкування було постійне, потім ОСОБА_4 почав пропадати на деякий час та не завжди відповідав на дзвінки та повідомлення.
Факт передачі грошових коштів ОСОБА_4 та його перебування у офісі ТОВ «Юридична фірма «Горецький і партнери», що в м. Києві по вул. Полтавській, 10, офіс 239, підтверджують ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , які допитані як свідки у кримінальному провадженні.
Допитаний як потерпілий ОСОБА_9 показав, у 2015 році він познайомився з ОСОБА_4 , в подальшому з ОСОБА_4 вони почали перебували в дружніх відносинах та дружили сім`ями. Протягом років знайомства ОСОБА_4 неодноразово позичав у ОСОБА_9 грошові кошти, а саме 10-20 тисяч доларів, але віддавав їх. Наскільки потерпілому потім стало відомо, ОСОБА_12 грав у азартні ігри (казино). Крім того, ОСОБА_9 , будучи народним депутатом України восьмого скликання, познайомив ОСОБА_4 з багатьма своїми знайомими, оскільки він увійшов до нього в довіру. Пізніше потерпілому стало відомо, що ОСОБА_4 мав зовсім інше прізвище, а саме ОСОБА_18 та знаходиться в розшуку в Російській Федерації.
В 2019 році до ОСОБА_9 звернувся ОСОБА_4 та попросив у нього в борг грошові кошти, точну мету використання коштів не пам`ятає, оскільки кожного разу він казав іншу ціль, на що йому потрібні грошові кошти. Він говорив, що в нього є гроші, однак він на той момент не міг їх отримати, та він обіцяв, що поверне їх. Частинами ОСОБА_4 позичив у ОСОБА_9 грошові кошти в загальній сумі 590 тисяч доларів США. Розписки про отримання грошових коштів він написав лише 02.04.2021 та 01.06.2021, кожна з яких на суму 295 тисяч доларів США.
02 квітня 2021 року ОСОБА_4 (паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 ) шляхом зловживання довірою заволодів грошовими коштами ОСОБА_9 у сумі 295 000 (двісті дев`яносто п`ять тисяч) доларів США, що еквівалентно 8 210 646 грн. (вісім мільйонів двісті десять тисяч шістсот сорок шість). Вказану суму грошових коштів потерпілий передавав ОСОБА_4 у приміщенні ресторану Джардіно, що знаходиться в смт. Козин Обухівського району. Факт заволодіння внаслідок обману шляхом зловживання довірою грошовими коштами підтверджується розпискою від 02 квітня 2021 року. Відповідно до вказаної розписки ОСОБА_4 зобов`язувався повернути і грошові кошти до 31.12.2021, однак до даного часу їх не повернув.
Крім того, в подальшому ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 ) шляхом зловживання довірою повторно заволодів грошовими коштами ОСОБА_9 у сумі 295 000 (двісті дев`яносто п`ять тисяч) доларів США. Так, 01 червня 2021 року між ОСОБА_9 та ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2 , паспорт серії НОМЕР_1 ) було укладено договір позики. Відповідно до п.1 договору позикодавець ( ОСОБА_9 ) передає у власність грошові кошти, а позичальник ( ОСОБА_4 ) зобов`язується повернути таку ж суму грошових коштів, яка складає в національній валюті України суму 8 102 883 (вісім мільйонів сто дві тисячі вісімсот вісімдесят три) гривень, що на день передачі вказаних грошей складає еквівалент суми 295 000 доларів США за офіційним курсом НБУ. Отримані на умовах цього договору кошти позичальник зобов`язувався повернути позикодавцю також в національній валюті відповідно еквіваленту суми 295 000 (двісті дев`яносто п`ять тисяч) доларів США, за офіційним курсом НБУ на дату вказану у п.4 цього договору або на дату їх фактичного повернення. Згідно із п.4 договору за домовленістю сторін повернення позики здійснюється до 31 грудня 2021 року, однак до цього часу їх не повернув.
Окремо ОСОБА_9 зазначає, що вищевказані грошові кошти ОСОБА_4 отримував від нього частинами. Так, певну суму коштів потерпілий передавав ОСОБА_4 у м. Миколаєві (декілька разів передавав грошові кошти через кур`єра з міста Миколаєва), а також у м. Києві та Київській області, зокрема, в Обухівському районі.
ОСОБА_4 кожного разу обіцяв повернути всі грошові кошти, однак постійно вигадував різні історії щодо неможливості повернення, у тому числі, проблеми з банком, чи що в Італії в нього викрали з квартири грошові кошти. ОСОБА_4 при спілкуванні складав про себе гарне враження, він їздив на дорогому автомобілі, одягався в дорогий одяг. В подальшому потерпілому стало відомо, що ОСОБА_4 бере в борг та не повертає значні суми коштів у багатьох людей, в тому числі у своїх близьких друзів. ОСОБА_4 на телефонні дзвінки ОСОБА_9 не відповідав, зворотньо не передзвонював.
Свідками передачі грошових коштів ОСОБА_9 ОСОБА_4 стали ОСОБА_21 та ОСОБА_22 .
Відомості щодо вчинення ОСОБА_4 шахрайських дій відносно ОСОБА_9 24.06.2022 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000711, за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.
29.07.2022 матеріали досудових розслідувань №0001191 та №0000711 об`єднано в одне провадження.
Крім цього, відомості щодо вчинення ОСОБА_4 шахрайських дій відносно ОСОБА_9 01.11.2022 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001261, за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.
Відомості щодо вчинення ОСОБА_4 шахрайських дій відносно ОСОБА_6 01.11.2022 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001260, за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.
01.11.2022 постановою прокурора матеріали досудових розслідувань кримінальних проваджень №0001203, №0001260 та №0001261 об`єднано в одне провадження, щодо однієї особи, підозрюваної у вчиненні кількох кримінальних правопорушень.
27.10.2021 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у кримінальному провадженні № 0000022, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України. Так, на даний час ОСОБА_10 проживає та відбуває запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, обраний останньому в рамках вказаного кримінального провадження, за адресою: АДРЕСА_3 (відповідно до ухвали суду).
01.11.2022 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 КК України.
02.11.2022 ухвалою Обухівського районного суду Київської області у справі №372/4900/21 провадження 1-кс-823/22 до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 797 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 2000000 грн. 00 коп. та покладено певні процесуальні обов`язки.
Санкція ч. 4 ст. 190 КК України передбачає додаткове покарання у вигляді конфіскації майна, а також відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільні позови) виникла необхідність у розшуку та накладенні арешту на майно підозрюваного ОСОБА_4
02.11.2022 під час судового засідання щодо застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді застави, останній вказав, що на праві спільної власності має квартиру, яка розташована в АДРЕСА_4 , право власності на яку зареєстровано за його дружиною ОСОБА_23 .
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право власності на квартиру, що знаходиться в АДРЕСА_4 , належить ОСОБА_23 .
Потерпілим ОСОБА_6 до матеріалів кримінального провадження долучено цивільний позов на суму грошових коштів, які ОСОБА_4 взяв у борг та не повертає, а саме 215 тисяч доларів США.
Крім цього, потерпілим ОСОБА_9 до матеріалів кримінального провадження долучено цивільний позов на суму грошових коштів, які ОСОБА_4 взяв у борг та не повертає, а саме 590 тисяч доларів США.
Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.
З огляду на викладене, відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України чинним КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: - збереження речових доказів; - конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; - відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
15.11.2022 під час обшуку у домоволодінні де проживає ОСОБА_4 за адресою: в АДРЕСА_5 , кадастровий номер :01:017:0130, про що надав копію договору оренди, укладеної між його дружиною ОСОБА_23 та ОСОБА_24 , був вилучений: - автомобіль «Volkswagen» модель Touareg реєстраційний номер НОМЕР_3 , який був поміщений на штраф майданчик, який розташований в с. Бориси, вул. Божено 23, Обухівського району Київської області; - грошові кошти номіналом 500 (п`ятсот) гривень в загальній кількості 18 купюр з серійними номерами ЕО 4608156, АГ 8532125, СБ 6801122, ВЗ 5458088, УШ 6027565, ЕР 5539059, ЄГ 7877233, ХВ 4732670, ВШ 3015315, ХБ 9603421, АИ 6361593, ЕВ 6471602, ВС 3612587, АЕ 2041087, ВД 4127371, УШ 7258235, ХЗ 6821156, АД 4389657;
- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль «Volkswagen» модель Touareg реєстраційний номер НОМЕР_3 ; - мобільний телефон марки «Iphone 8» з IMEI НОМЕР_4 , сім карткою мобільного оператора «Vodafone», номер телефона НОМЕР_5 .
Відповідно до ч. 7 ст. 236 КПК України вилучені речі і документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
З метою забезпечення тимчасового вилучення майна, на вилучене майно необхідно накласти арешт, оскільки згідно п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України дане майно може бути використано як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та зберегли на собі його сліди.
Вищевказані речі мають доказове значення у кримінальному провадженні, необхідні для повного, всебічного та неупередженого проведення досудового розслідування, а також є безпосередньо предметами та доказами вчинення кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст.190 КК України, а тому слідчий просить клопотання задовольнити.

В судовому засіданні прокурор підтримала арешт майна з підстав викладених в клопотанні.

Захисник та ОСОБА_4 проти задоволення клопотання заперечили, зазначили, що телефон належить сину підозрюваного, технічний паспорт на автомобіль належить іншій особі, яка не є учасником даного кримінального провадження, крім того, саме клопотання розглянуто поза межами 48 годин.

Заслухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали справи, вважаю клопотання таким, що підлягає задоволенню частково зважаючи на наступне.

Арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, передбачений п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України. Частиною 1 ст. 131 КПК України встановлено, що заходи кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно п. 1 ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Слідчий, обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст. 171 КПК України, зазначила мету відповідно до положень ст. 170 КПК України, з якою пов`язує необхідність у накладенні такого арешту, з метою збереження речових доказів.

Згідно положень ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Виходячи з положень наведених норм права, майно, яке, на переконання органу досудового розслідування, має одну або декілька ознак наведених в ст. 98 КПК України може набути статусу речового доказу за рішенням слідчого.

Оскільки слідчому судді надано постанову про визнання майна як речового доказу у кримінальному провадженні, у рамках якого подано клопотання, воно відповідає критеріям ст. 98 КПК України, клопотання слідчого про накладення арешту, слід задовольнити.

Разом з тим, клопотання в частині накладення арешту на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль «Volkswagen» модель Touareg реєстраційний номер НОМЕР_3 не підлягає до задоволення, оскільки прокурором не надано належних та допустимих доказів необхідності арешту майна, яке належить третій особі.
Керуючись ст.ст. 98, 131, 132, 170-174, 376 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:
Клопотання заступника начальника слідчого відділу Обухівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області майор поліції ОСОБА_25 про арешт майна - задовольнити частково.

Накласти арешт на вилучене під час проведення обшуку домоволодіння, де проживає ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_5 , кадастровий номер :01:017:0130, а саме: - грошові кошти в сумі 9000 грн., купюрами номіналом по 500 (п`ятсот) гривень кожна в загальній кількості 18 купюр з серійними номерами ЕО 4608156, АГ 8532125, СБ 6801122, ВЗ 5458088, УШ 6027565, ЕР 5539059, ЄГ 7877233, ХВ 4732670, ВШ 3015315, ХБ 9603421, АИ 6361593, ЕВ 6471602, ВС 3612587, АЕ 2041087, ВД 4127371, УШ 7258235, ХЗ 6821156, АД 4389657; - мобільний телефон марки «Iphone 8» з IMEI НОМЕР_4 , сім карткою мобільного оператора «Vodafone», номер телефону НОМЕР_5 .

В задоволенні клопотання в іншій частині відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали, у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя: ОСОБА_1