29.03.2023
Справа № 642/5526/20
Провадження1-кс/642/767/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2023 року слідчий суддя Ленінського районного суду м.Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у м.Харкові скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , на постанову про закриття кримінального провадження № 0002617 від 25.10.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.190 ч.2 КК України, в порядку ст.ст.303-304 КПК України,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді Ленінського районного суду м.Харкова зі скаргою на постанову слідчого СВ Холодногірського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_5 від 23.04.2021 про закриття кримінального провадження №0002617 від 25.10.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.190 ч.2 КК України, на підставі абз.14 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з закінченням строку досудового розслідування, визначеного ст.219 КПК України.

В обґрунтування доводів та вимог скарги посилається на неповноту та однобічність досудового розслідування, зазначає що постанова про закриття кримінального провадження від 23.04.2021 підлягає скасуванню, оскільки винесена незаконно та необґрунтовано, досудове розслідування проведено неповно, не з`ясовано всі обставини вчинення кримінального правопорушення. Під час досудового розслідування не було допитано ОСОБА_4 в якості свідка, потерпілої, не з`ясовано обставини вчинення відносно ОСОБА_4 неправомірних дій, невірно визначено кваліфікацію по кримінальному правопорушенню, а саме: дії кваліфіковано за ч.2 ст.190 КК України як шахрайство, а фактично, як вважає заявник, є склад кримінального правопорушення, передбаченого ст.140 КК України неналежне виконання медичним або фармацевтичним працівником та зловживання владою або службовими повноваженнями, передбачене ст.364 КК України, не проведено взагалі жодних слідчих дій, без проведення яких неможливо прийняти об`єктивне та законне рішення.

Як зазначає адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , вказана постанова не відповідає вимогам ч.5 ст.110 КПК України, яка складається, зокрема, з мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України. Скаржник вважає, що розслідування у кримінальному провадженні №0002617 від 25.10.2019 було неналежним.

В судове засідання адвокат ОСОБА_3 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, надав суду заяву про розгляд скарги за його відсутності, підтримав скаргу у повному обсязі, просив суд поновити строк на оскарження рішення слідчого та скасувати постанову слідчого СВ Холодногірського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_5 від 23.04.2021 про закриття кримінального провадження №0002617 від 25.10.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.190 ч.2 КК України, на підставі абз.14 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з закінченням строку досудового розслідування, визначеного ст.219 КПК України.

Представник СВ Холодногірського ВП ГУ НП в Харківській області та прокурор в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином, заяв чи будь-яких клопотань від них до суду не надходило. Надано матеріали кримінального провадження №0002617 від 25.10.2019.

Враховуючи положення статті 306 КПК України та з метою дотримання розумних строків розгляду скарги, що є одним з пріоритетних завдань кримінального провадження, здійснення якого має забезпечити, зокрема, слідчий суддя на досудовому провадженні, з метою дотримання прав, свобод та інтересів учасників провадження та забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду, вважає можливим провести розгляд скарги за відсутності учасників.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

За таких обставин, враховуючи процесуальні строки розгляду та наявність волевиявлення заявника про розгляд без участі, слідчий суддя вважає за можливе розглянути скаргу за відсутності учасників.

Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не відбувалось на підставі ч.4 ст.107 КПК України.

Дослідивши матеріали кримінального провадження №0002617 від 25.10.2019, надані органом досудового розслідування, вивчивши доводи адвоката ОСОБА_3 , викладені у скарзі, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу України, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформляється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Відповідно до наданого матеріалу кримінального провадження №0002617 від 25.10.2019, оскаржувана постанова слідчого СВ Холодногірського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_5 від 23.04.2021 про закриття кримінального провадження №0002617 від 25.10.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.190 ч.2 КК України, на підставі абз.14 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з закінченням строку досудового розслідування, визначеного ст.219 КПК України, не направлялася ані потерпілому, ані ОСОБА_4 , яка подала заяву про вчинення кримінального правопорушення. В матеріалах кримінального провадження відсутні жодні супровідні листи щодо направлення останнім оскаржуваного рішення, матеріали справи не містять данні щодо отримання сторонами постанови про закриття кримінального провадження.

Однак слідчий суддя вважає, що ненаправлення слідчим СВ Холодногірського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_5 постанови від 23.04.2021 про закриття кримінального провадження №0002617 від 25.10.2019 не свідчить про незаконність такої постанови за її сутністю, а лише може бути обґрунтованою підставою для поновлення пропущеного строку на оскарження такої постанови.

Крім того, ОСОБА_4 під час звернення до суду зі скаргою на постанову про закриття провадження зазначила, що отримала постанову тільки 02.03.2023 року за її заявою від 06.02.2023, та вперше подала скаргу на таку постанову до суду, і на її думку, визначений КПК строк не порушено.

До скарги долучено клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про поновлення процесуального строку на подання скарги, оскільки цей строк було пропущено з поважних причин.

Враховуючи, що заявнику - адвокату ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , лише 02.03.2023 року стало відомо про закриття кримінального провадження, а саме з дня отримання відповіді на заяву ОСОБА_4 за № Н-57 від 06.02.2023 щодо перебігу здійснення досудового розслідування кримінального провадження №0002617 від 25.10.2019, тому слідчий суддя вважає за можливе поновити заявнику процесуальний строк на оскарження постанови слідчого СВ Холодногірського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_5 від 23.04.2021 про закриття кримінального провадження №0002617 від 25.10.2019.

Так, відповідно до п.3 ч. 1 ст.303 КПК України під час досудового розслідування заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником може бути оскаржене рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження.

Згідно зі ст. 215 КПК України досудове розслідування здійснюється у формі досудового слідства. Зазначена норма, як і в цілому положення глави 19 КПК України, визначають форму та регламентують порядок проведення досудового слідства, однак не встановлюють переліку процесуальних та слідчих дій, які обов`язково належить здійснити в ході досудового розслідування для його закінчення.

Орган досудового розслідування в залежності від описаних заявником обставин, в яких останній вбачає ознаки кримінального правопорушення, на власний розсуд визначає об`єм перевірочних дій, достатній, за переконанням слідчого чи прокурора, для прийняття мотивованого рішення у відповідності до положень ч. 2 ст. 283 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 284 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані закрити кримінальне провадження також у разі, коли строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, закінчився та жодній особі не було повідомлено про підозру.

Згідно ч. 5 ст.40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

Закриття кримінального провадження відповідно до положень Глави 24 КПК України є формою закінчення досудового розслідування, яке здійснюється в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, або при наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після проведення всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження у їх сукупності.

З метою виконання завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України, прийняттю слідчим рішення про закриття кримінального провадження має передувати вжиття ним всіх можливих заходів в порядку, передбаченому КПК України, для з`ясування обставин, які мають значення для кримінального провадження.

Змістом досудового розслідування є діяльність слідчого, спрямована на збирання, дослідження, оцінку, перевірку і використання доказів, попередження, запобігання та розкриття злочинів, встановлення об`єктивної істини, забезпечення правильного застосування закону, охорону прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб.

Основним засобам збирання доказів, а отже - основним засобом всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, досягнення його завдань, є проведення слідчих дій.

Відповідно до ч. 1-2 та 6 ст.223 КПК України слідчими (розшуковими) є дії, спрямовані на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами для їх проведення є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Доказуванню у кримінальному провадженні згідно із ч. 1 ст.91 КПК України підлягають, зокрема, подія кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення. Процесуальними джерелами доказів відповідно до ч. 2 ст.84 КПК України є показання, речові докази, документи та висновки експертів.

Відповідно до ч. 2 ст.9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Таким чином, прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливо лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.

При цьому, оцінюючи на предмет законності вказану постанову, слідчий суддя враховує, що закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки всіх зібраних та перевірених доказів.

Постанова про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній мають бути викладені всі підстави, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників кримінального провадження.

При винесенні постанови слідчий зазначає, що у даному кримінальному провадженні строк досудового розслідування спливав 25.04.2021, жодній особі не було повідомлено про підозру, тому згідно абз.14 ч.1 ст.284 КПК України, слідчий зобов`язаний був закрити кримінальне провадження.

Натомість, слідчий суддя враховує, що оскаржувана постанова слідчого не містить зазначення дій, які було вжито задля продовження строку досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні, постанова не вмотивована, без зазначення, які саме слідчі та процесуальні дії були проведені, які докази були здобуті та їх оцінки.

Як вбачається з постанови про закриття кримінального провадження та матеріалів кримінального провадження, слідчим за 2 роки взагалі не було допитано жодної особи, в тому числі заявників, по обставинам, викладеним у їх зверненні, не встановлено та не допитано осіб, які на думку заявників вчинили кримінальне правопорушення.

Таким чином, слідчий суддя погоджується з твердженням особи, яка подала скаргу, про формальне відношення слідчого до перевірки доводів, зазначених в зверненні про вчинення імовірного злочину та не прийняття усіх передбачених законом заходів для проведення всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи та оцінки всіх зібраних та перевірених доказів.

Постанова про закриття кримінального провадження слідчим не мотивована, не містить змісту встановлених фактичних обставин та проведених слідчих (розшукових) та процесуальних дій, в ній не викладені всі підстави, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття.

В судовому засіданні доводи адвоката ОСОБА_3 щодо обставин неповноти досудового розслідування, яка б могла суттєво вплинути на результат рішення слідчого, знайшли своє підтвердження, а саме: під час досудового розслідування не було допитано жодної особи, в тому числі і ОСОБА_4 в якості свідка, потерпілої, не з`ясовано обставини вчинення відносно ОСОБА_4 неправомірних дій, невірно визначено кваліфікацію по кримінальному правопорушенню, а саме: дії кваліфіковано за ч.2 ст.190 КК України як шахрайство, а фактично, як вважає заявник, є склад кримінального правопорушення, передбаченого ст.140 КК України неналежне виконання медичним або фармацевтичним працівником та зловживання владою або службовими повноваженнями, передбачене ст.364 КК України, не проведено взагалі жодних слідчих дій, без проведення яких неможливо прийняти об`єктивне та законне рішення.

В матеріалах кримінального провадження №0002617 від 25.10.2019 відсутні дані про проведення взагалі будь-яких слідчих дій, які необхідні для проведення досудового розслідування, не допитано жодну особу, не досліджено жодні відомості, які надавалися потерпілими.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст.3 КПК України на слідчого суддю покладається функція здійснення контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Основна мета функції судового контролю полягає в захисті прав і законних інтересів учасників кримінального судочинства. Для її досягнення перед судовим контролем постає низка завдань: а) запобігти неправомірним діям і рішенням, що порушують конституційні права і свободи громадян; б) відновлювати права, безпідставно порушені органами досудового розслідування; в) надавати правомірним діям і рішенням особи, що провадить дізнання, слідчого, прокурора юридичної сили, легалізувавши, тим самим, отримані докази.

Враховуючи те, що процесуальне рішення про закриття кримінального провадження має істотне значення для кримінального провадження, слідчий суддя при розгляді скарги на відповідні постанови, з`ясовує питання дотримання вимог щодо всебічності та повноти дослідження, оскільки така неповнота може призвести до прийняття необґрунтованого рішення про закриття кримінального провадження.

Правова природа аналізованого виду оскарження процесуального рішення слідчого чи прокурора, передбачає необхідність перевірки не лише дотримання процесуального порядку закриття кримінального провадження посадовими органами досудового розслідування, а й підстави його закриття.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що державні органи завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (рішення у справі «Ассенов та інші проти Болгарії» (Assenov and Others v. Bulgaria), пп. 103 et seq.).

Крім того, вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, серед іншого, покази свідків та висновки судових експертиз (рішення у справах «Танрікулу проти Туреччини»(Tanrikulu v. Turkey) [ВП], заява № 23763/94, пп. 104 et seq., ECHR 1999-IV, та «Гюль проти Туреччини» (Gul v. Turkey), заява № 22676/93, п. 89, від 14 грудня 2000 року).

Виходячи з викладеного, слідчий суддя приходить до висновку про передчасність та необґрунтованість викладеного висновку в постанові слідчого, формальне відношення слідчого до проведення досудового розслідування, а тому вважає недотриманими при винесенні оскаржуваної постанови вимог ст.ст. 2, 284 КПК України, в зв`язку з чим постанова підлягає скасуванню, а кримінальне провадження продовженню із проведенням досудового розслідування, під час якого слід усунути вказані вище недоліки, визначити повний обсяг слідчих дій і після їх проведення прийняти законне та обґрунтоване рішення.

Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.

Керуючись ст. 93, 94, 214, 303, 305, 306, 307, 309, 376 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

Поновити процесуальний строк на оскарження постанови слідчого СВ Холодногірського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_5 від 23.04.2021 про закриття кримінального провадження № 0002617 від 25.10.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.190 ч.2 КК України.

Скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , на постанову про закриття кримінального провадження №0002617 від 25.10.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.190 ч.2 КК України, в порядку ст.ст.303-304 КПК України - задовольнити.

Постанову слідчого СВ Холодногірського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_5 від 23.04.2021 про закриття кримінального провадження №0002617 від 25.10.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.190 ч.2 КК України, на підставі абз.14 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з закінченням строку досудового розслідування, визначеного ст.219 КПК України - скасувати.

Продовжити проведення досудового розслідування по матеріалам кримінального провадження №0002617 від 25.10.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.190 ч.2 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 29.03.2023 о 15-00 годині.

Слідчий суддя ОСОБА_1