Справа № 509/302/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2023 року смт. Овідіополь

Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000818 від 28.11.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луганськ, громадянина України, офіційно не працевлаштований, з неповною середньою освітою, розлучений, зі слів обвинуваченого має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

11.11.2022 року обвинувачений ОСОБА_4 в умовах воєнного стану, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» 24.02.2022 Указом президента України № 64/2022 введено на території України воєнний стан. Відповідно до Указу Президента України №133/2022 воєнний стан продовжено до 25.04.2022, Указом Президента України № 259/2022 воєнний стан продовжено з 05 год. 30 хв. 25.04.2022, Указом Президента України № 341/2022 воєнний стан продовжено з 05 год. 30 хв. з 25.05.2022 на 90 діб, тобто до 23.08.2022, Указом президента України №573/2022 воєнний стан продовжено з 05 год. ЗО хв. 23.08.2022 на 90 діб, знаходячись в своєму орендованому помешканні, розташованому за адресою: АДРЕСА_3 , та розпиваючи алкогольні напої зі своїми знайомими, визначив об`єктом свого злочинного посягання майно у вигляді мобільного телефону марки «Samsung Galaxy A30s», моделі SM-A307F; 3/32GB, в корпусі білого кольору, яке знаходилось у володінні ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на власне незаконне збагачення, шляхом таємного заволодіння чужим майном, переслідуючи корисливий мотив, обвинувачений ОСОБА_4 приступив до реалізації свого злочинного умислу, у свідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій.

11.11.2022 року близько о 11 год. 00 хв., більш точний час ні в ході досудового слідства, ні судом не встановлено, обвинувачений ОСОБА_4 з корисливих мотивів, скориставшись зідсутністю ОСОБА_6 , коли останній вийшов до магазину та залишив у квартирі за адресою: АДРЕСА_3 свої особисті речі з мобільним телефоном на зарядці, впевнившись, що його дії залишаються непоміченими сторонніми особами, діючи з прямим умислом, таємно викрав мобільний телефон марки «Samsung Galaxy АЗ Os», моделі SM-A307F; 3/32GB, в корпусі білого кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , з абонентським номером мобільного оператора «Лайфселл» НОМЕР_3 , вартістю 2500 грн. 00 коп., що належав ОСОБА_6 .

Після чого, обвинувачений ОСОБА_4 покинув приміщення квартири разом із викраденим майном, яким в подальшому розпорядився на власний розсуд.

Вказаним кримінальним правопорушенням потерпілому ОСОБА_6 спричинено матеріальний збиток на загальну суму 2500 гривен 00 копійок.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.4 ст.185 КК України, як вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчинені кримінального правопорушення, за обставин викладених в обвинувальному акті, визнав повністю, надавши показання, що вчинив кримінальне правопорушення при викладених вище обставинах, докази, що маються в матеріалах кримінального провадження не оспорює, як і не оспорює фактичні обставини вчиненого ним злочину.

У вчиненому щиро розкаявся, збитки відшкодовано повністю.

Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі у зв`язку з сімейними обставинами, обставини справи та докази, які в ній є, ним не оспорюються, не заперечує та визнає не доцільним досліджувати докази по справі. Також в заяві потерпілого зазначено, що він розуміє, що на випадок визнання судом не доцільності дослідження доказів, він буде позбавлений можливості оскаржувати вказані обставини в апеляційному суді. Цивільного позову потерпілим не заявлено.

За згодою учасників судового провадження, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, з врахуванням свідчень обвинуваченого, судом було визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому, суд впевнився у правильності розуміння обвинуваченим ОСОБА_4 та іншими учасниками судового провадження змісту цих обставин, відсутності сумнівів у добровільності їх позиції, а також судом було роз`яснено обвинуваченому, учасникам судового провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Заслухавши обвинуваченого, позиції сторони обвинувачення та захисту, дослідивши письмові докази в частині характеризуючих матеріалів, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину є встановленою і доведеною належними і допустимими доказами, а його дії правильно кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України, як вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке згідно із ст. 12 КК України, є тяжким злочином, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 офіційно не працює, розлучений, зі слів обвинуваченого має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,не перебуває на обліках у лікарів нарколога, раніше не судимий.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає його щире каяття та добровільне відшкодування завданої шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення обвинуваченого а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Зваживши у сукупності викладені обставини, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, вчинення обвинуваченим умисного тяжкого злочину, обставини його вчинення, позицію потерпілого, яким не заявлено цивільний позов, що свідчить про відсутність матеріальних претензій до обвинуваченого, особу винного, його сімейний стан, обставини, що пом`якшують покарання, та відсутність обставин, що його обтяжує, суд приходить до висновку про те, що покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за ч.4 ст.185 КК України слід призначити у межах мінімальної санкції даної статті у виді позбавлення волі, та із застосуванням ст.75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням, так як, на думку суду, виправлення обвинуваченого можливе без відбування призначеного виду покарання.

Таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним та достатнім для виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень обвинуваченим.

У зв`язку зі звільненням від відбування покарання з випробуванням, на обвинуваченого ОСОБА_4 слід покласти обов`язки, передбачені п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Процесуальні витрати на залучення експертів відсутні.

Речові докази відсутні.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався, підстав для обрання до набрання вироком законної сили, суд не вбачає, так як останній своєчасно являвся на всі виклики суду.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити йому покарання за ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбуття покарання з випробовуванням і встановити іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

На підставі п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Овідіопольський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий: ОСОБА_1