Справа №592/2673/22 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/1040/22 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Справи в порядку виконання судових рішень у кримінальних провадженнях
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2022 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника засудженого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 08 червня 2022 року, якою ОСОБА_7 встановлено адміністративний нагляд строком на 1 рік, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 08 червня 2022 року частково задоволено подання в.о. начальника Державної установи «Сумська виправна колонія (№116)» ОСОБА_8 та відносно засудженого ОСОБА_7 встановлено адміністративний нагляд строком на один рік з наступними обмеженнями:

- з`являтися на реєстраційну відмітку в період нагляду кожну 1, 3 суботу щомісяця з 9.00 годин до 12.00 годин до ВП ГУ НП за місцем проживання.

- заборонено виходити з квартири або приватного домоволодіння, вибраного для мешкання після 22 години і до 6 годин ранку наступного дня без отримання на те письмового дозволу керівництва ВП ГУНП.

- заборонено виїзд за межі населеного пункту місця проживання на постійне чи тимчасове проживання без письмового дозволу керівництва ВП ГУНП. В разі необхідності виїзду за територію пункту проживання піднаглядний зобов`язаний письмово повідомити керівництво ВП ГУНП про мету, термін і точну адресу знаходження, отримати дозвіл, маршрутний листок, в якому робити відповідні реєстраційні відмітки.

- заборонено перебування в ресторанах, кафе, барах, .де здійснюється реалізація алкогольних напоїв на розлив.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, захисник засудженого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та винести нову ухвалу, якою відмовити в.о. начальника ДУ «Сумська виправна колонія (№116)» ОСОБА_8 в задоволеннійого подання.

В обгрунтування апеляційної скарги, адвокат ОСОБА_6 зазначає, що ухвала суду першої інстанції є незаконною, необгрунтованою, оскільки висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Вказує, що в судовому засіданні не було доведено, що її підзахисний вперто не бажає ставати на шлях виправлення і залишається небезпечним для суспільства. Доказів цього суду надано не було. Характеристика з місця відбування покарання, яка знаходиться в матеріалах справи, не свідчить беззаперечно, що ОСОБА_7 є небезпечним для суспільства.

Зазначає, що строк покарання, визначений ОСОБА_7 судом у вигляді 3-х років позбавлення волі, спливає 04.07.2022 року і її підзахисний повністю відбуде його. Перелічені адміністративні стягнення, є незначними і не можуть свідчити, що ОСОБА_7 вперто не бажає вставати на шлях виправлення.

Вважає, що підстави для встановлення адміністративного нагляду відносно ОСОБА_7 є формальними, тому у суду першої інстанції не було законних підстав для застосування вимог Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі». Висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи і протирічать нормам матеріального права.

Так, розгляд даного кримінального провадження було призначено на 02 грудня 2022 року на 13.30 годину.

Разом з тим, 02 грудня 2022 року засуджений ОСОБА_7 подав клопотання, в якому просив відкласти розгляд справи, у зв`язку з заміною безкоштовного адвоката на платного, оскільки вважає, що платний адвокат буде більш зацікавлений по справі.

Прокурор направив відповідне клопотання про розгляд даного апеляційного провадження без його участі.

При вирішенні клопотання засудженого про відкладення розгляду справи , яке було підтримано захисником ОСОБА_6 , колегія суддів враховує, те що засуджений в даному кримінальному проваджені не є апелянтом по справі, тобто ухвалу суду не оскаржував, при цьому, безпосередній апелянт - адвокат ОСОБА_6 , яка подала апеляційну скаргу присутня в судовому засіданні і участь засудженого не є обов`язковою, бо питання про погіршення не ставиться.

Також жодних доказів, про те, що ОСОБА_7 уклав угоду із іншим захисником суду надано не було. Повноваження захисника ОСОБА_6 не припинені, засуджений від неї не відмовився.

Крім того, кримінальне провадження перебуває в провадженні Сумського апеляційного суду з червня 2022 року і неодноразово відкладалося, як за клопотаннями захисника , так і самого засудженого ОСОБА_7 .

Також відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод (далі - Конвенція), встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Ратифікуючи Конвенцію, Україна взяла на себе обов`язки гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

Поняття справедливого судового розгляду передбачає можливість для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути присутнім на засіданні. Ця можливість випливає із об`єкта і цілі ст. 6 ЄСПЛ, оскільки здійснення прав, гарантованих ст.6 Конвенції, передбачає можливість вказаної особи бути вислуханою, а також необхідність перевірити точність її тверджень і співставити їх з матеріалами судової справи.

Разом з тим, керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаному Рішенні зазначено, що право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики ЄСПЛ вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом та потребою з боку держави регулювання доступу до суду.

За зазначених обставин, колегія суддів не вбачає жодних підстав для задоволення клопотання ОСОБА_7 , про відкладення в черговий раз апеляційної скарги, яка подана захисником в його інтересах.

Враховуючи наведене, заслухавши суддю - доповідача, пояснення адвоката ОСОБА_6 , яка просила скасувати ухвалу та задовольнити її апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до п. «б» ст. 3 Закону України Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі», адміністративний нагляд встановлюється щодо повнолітніх осіб, яких засуджено до позбавлення волі за тяжкі, особливо тяжкі злочини або засуджених два і більше разів до позбавлення волі за умисні злочини, якщо під час відбування покарання їх поведінка свідчила, що вони вперто не бажають стати на шлях виправлення і залишаються небезпечними для суспільства.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 5 вказаного Закону, адміністративний нагляд встановлюється: щодо осіб, зазначених у пунктах "б","г" і "ґ" статті 3 цього Закону, - в судовому засіданні одноособово суддею районного, районного у місті, міського та міськрайонного суду за місцезнаходженням установи виконання покарань за поданням начальника установи виконання покарань.

Згідно ч. 2 ст. 5 вказаного Закону, у поданні мають бути визначені обмеження, які пропонує встановити на підставі статті 10 цього Закону відповідно начальник установи виконання покарань чи начальник органу Національної поліції щодо поведінки піднаглядного, та обгрунтування доцільності таких заходів.

Положеннями ч. 1 ст. 6 вказаного Закону передбачено, що адміністративний нагляд встановлюється у визначеному статтею 5 цього Закону порядку терміном від одного року до двох років і не може перевищувати термінів, передбачених законом для погашення або зняття судимості.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 10 вказаного Закону, до осіб, щодо яких встановлено адміністративний нагляд, за постановою суду можуть бути застосовані частково або у повному обсязі такі обмеження: а) заборона виходу з будинку (квартири) у визначений час, який не може перевищувати восьми годин на добу; б) заборона перебування у визначених місцях району (міста); в) заборона виїзду чи обмеження часу виїзду в особистих справах за межі району (міста); г) реєстрація в міліції від одного до чотирьох разів на місяць. Під час здійснення адміністративного нагляду суд за поданням начальника органу Національної поліції з урахуванням особи піднаглядного, його способу життя і поведінки може змінювати (зменшувати або збільшувати) обсяг обмежень, передбачених цією статтею.

На думку колегії суддів, при розгляді подання в.о. начальника Державної установи «Сумська виправна колонія (№116)», судом першої інстанції вищезазначених вимог закону було дотримано у повному обсязі і до висновку про наявність підстав для встановлення ОСОБА_7 адміністративного нагляду на мінімальний строк із певними обмеженнями, суд першої інстанції дійшов з врахуванням доданих до подання доказів, яким була надана належна правова оцінка.

Так, як було встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_7 засуджений 22.11.2018 року Новоайдарським районним судом Луганської області за ст.407 ч.4 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік. Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 04.07.2019 року скасовано звільнення з іспитовим строком та направлений в місця позбавлення волі на 3 роки.

Початок строку відбування покарання - 04.07.2019 року, кінець строку - 04.07.2022 року.

22.02.2020 року ОСОБА_7 вибув з державної установи «Сумський слідчий ізолятор», де до праці не залучався, вимоги режиму відбування покарання та розкладу дня порушував за що має два стягнення, заохочень не мав.

16.01.2021 року прибув до державної установи «Сумська виправна колонія (№ 116)» із державної установи «Сумський слідчий ізолятор».

При прийнятті оскаржуваної ухвали судом було вірно враховано, що під час перебування у Державній установі «Сумська виправна колонія №116», засуджений характеризується в край негативно, систематично допускає порушення режимних вимог, за що має 66 стягнення з них поміщення до ДІЗО- 12 разів, до ПКТ-1 раз (а.с.8-9), заохочень не мав.

Відповідно до наявної у справі характеристики від 26 квітня 2022 року (а.с.6), засуджений ОСОБА_7 характеризується негативно, відповідно до ст. 123 КВК України не приймає особисту участь у організації виховних заходів, які проводяться в установі, відповідно до ст. 128 КВК України не приймає участь у програмах диференційованого виховного впливу на засуджених, відповідно до ст. 127 КВК України не бере участь у роботі самодіяльних організацій та не проявляє соціально-корисну активність в організації їх роботи, до заходів, що сприяють становленню засуджених на життєву позицію, яка відповідає правовим нормам і вимогам суспільно-корисної діяльності, ставиться байдуже, у відношенні до представників адміністрації установи не завжди ввічливий та тактовний, виконує їх законні вимоги під контролем, адміністрація установи не вбачає можливості свідомого дотримання засудженим загальноприйнятих норм поведінки, у скоєному злочині вину не визнає, вироку суду вважає не справедливим.

Крім того, на спростування доводів апелянта, судом було враховано, що засуджений ОСОБА_7 , як зазначено у складеній на нього характеристиці, за характером спокійний, врівноважений, безконфліктний, дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням, у взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, підтримує рівні стосунки із засудженими різної соціальної спрямованості, спальне місце та приліжкову тумбочку утримує в чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд, не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці, спроб до втечі та схильності до суїцидальної поведінки з боку засудженого не було, на профілактичних обліках не перебуває.

Однак, саме з врахуванням тих обставин, що ОСОБА_7 під час відбування покарання за вчинення тяжкого злочину систематично порушував режим тримання і його поведінка свідчила про вперте небажання стати на шлях виправлення, в.о. начальника Державної установи «Сумська виправна колонія (№116)» ОСОБА_8 звернувся до Ковпаківського районного суду м. Суми з поданням про встановлення засудженому адміністративного нагляду, з певними обмеженнями, передбаченими ч. 1 ст. 10 Закону України Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі».

При цьому, встановлюючи засудженому ОСОБА_7 адміністративний нагляд та враховуючи, що у поданні була допущена неконкретність в частині обмежень, яка фактично виключає можливість їх практичного виконання, суд першої інстанції частково задовольнив подання, враховуючи гарантовані Конституцією України права громадянина та прав людини, які захищаються Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, а саме, щодо перебування в магазинах і інших громадських місцях, де здійснюється реалізація алкогольних напоїв на розлив, так як там можуть продаватися і продукти харчування тощо, а також враховуючи встановлений воєнний стан в країні заборонено перебування на вокзалах і в аеропорту, за місцем проживання,

Крім того, суд першої інстанції дійшов до висновку, що достатньо зобов`язати ОСОБА_7 прибувати на реєстраційну відмітку в період нагляду кожну 1 та 3 суботу щомісяця з 09.00 годин до 12.00 годин до ВП ГУНП за місцем проживання, а не кожну суботу місця, як зазначено в поданні. Також суд вважав за доцільне встановити адміністративний нагляд ОСОБА_7 строкам на 1 рік, оскільки вважає його достатнім для контролю за його поведінкою та попередження вчинення ним нових злочинів.

Що стосується доводів апелянта про те, що при постановленні оскаржуваної ухвали, суд не врахував, що в судовому засіданні не було доведено, що її підзахисний вперто не бажає ставати на шлях виправлення і залишається небезпечним для суспільства, а характеристика з місця відбування покарання, яка знаходиться в матеріалах справи, не свідчить беззаперечно, що ОСОБА_7 є небезпечним для суспільства, то колегія суддів вважає їх такими, що не заслуговують на увагу, оскільки такі дані про особу не дають підстав для висновку про недоцільність встановлення засудженому адміністративного нагляду, за наявності обґрунтованих даних про те, що засуджений своєю поведінкою не довів, що став на шлях виправлення, що і стало підставою для задоволення подання.

Крім того, колегія суддів не може погодитись з доводами апеляційної скарги про те що стягнення, накладені на ОСОБА_7 , за своїм характером є незначними, оскільки з матеріалів кримінального провадження вбачається, що засуджений має 66 стягнень, з них поміщення до ДІЗО - 12 разів, до ПКТ-1 раз, а ті обставини, що 13 стягнень погашено, не дають підстав для висновку, що ОСОБА_7 не є суспільно небезпечною особою, став на шлях виправлення і не потребує встановлення адміністративного нагляду.

Також колегія суддів вважає безпідставними посилання захисника на те, що застосування до ОСОБА_7 адміністративного нагляду, призведе до порушення його прав, гарантованих Конституцією України, оскільки адміністративний нагляд є лише системою тимчасових примусових профілактичних заходів спостереження і контролю за поведінкою окремих осіб, звільнених з місць позбавлення волі і метою його встановлення є запобігання вчиненню злочинів та здійснення виховного впливу на таких осіб.

Крім того, колегія суддів зазначає, що адміністративний нагляд не є покаранням, а є системою тимчасових примусових профілактичних заходів спостереження і контролю за поведінкою окремих осіб, звільнених з місць позбавлення волі. У зв`язку з чим, доводи апеляційної скарги захисника, що встановлений відносно засудженого ОСОБА_7 адміністративний нагляд недоцільний, упереджений, безпідставний та такий, що суперечить нормам матеріального права, оскільки призначене вироком суду покарання він відбув 04.07.2022 року, є безпідставними та не спростовують правильність рішення суду.

За таких обставин, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про необхідність встановлення засудженому ОСОБА_7 адміністративного нагляду строком на один рік з певними обмеженнями, доводи захисника не спростовують правильність таких висновків, у зв`язку з чим відсутні підстави для скасування оскаржуваної ухвали та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 08 червня 2022 року, якою відносно ОСОБА_7 встановлено адміністративний нагляд строком на один рік з застосуванням певних обмежень, залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 на вказану ухвалу - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4