Справа № 309/71/23
Провадження № 1-кп/309/15/23
16 лютого 2023 року м. Хуст
Хустський районний суд Закарпатської області
в складі: головуючого-судді: ОСОБА_1
секретаря судового засідання: ОСОБА_2
з участю прокурора: ОСОБА_3
захисника: ОСОБА_4
Обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості відносно ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , які обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 ст. 190 КК України надійшов до Хустського районного суду Закарпатської області 11.01.2023 року.
У підготовчому судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_5 , ОСОБА_6 підтримали укладені угоди з прокурором, просять їх затвердити, вину по пред`явленому обвинуваченні визнали повністю. Просять затвердити укладені між ними та прокурором угоди про визнання винуватості.
Захисник ОСОБА_5 , ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_4 підтримав укладену угоду, просить її затвердити.
Прокурор ОСОБА_3 в підготовчому судовому засідання підтримав укладені угоди, просить їх затвердити, враховуючи що такі відповідають вимогам КПК України.
Перевіривши зміст угод про визнання винуватості, заслухавши думку обвинувачених та їх захисника, прокурора, суд дійшов до висновку, що в затвердженні угоди про визнання винуватості слід відмовити з огляду на наступні обставини, встановлені в підготовчому судовому засіданні. Відповідно до вимог ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим. Згідно ч.2 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути складена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого.
Частиною 3 статті 469 КПК України передбачено, що угода про визнання винуватості може бути укладена між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим, зокрема щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів. Стаття 472 КПК України встановлює вимоги, яким повинна відповідати угода про визнання винуватості.
Відповідно до ч.ч.6, 7 ст.474 КПК України суд зобов`язаний переконатися у судовому засіданні, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Для з`ясування добровільності укладення угоди у разі необхідності суд має право витребовувати документи, у тому числі скарги підозрюваного чи обвинуваченого, подані ним під час кримінального провадження, та рішення за наслідками їх розгляду, а також викликати в судове засідання осіб та опитувати їх. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо: 1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; 2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства; 3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; 4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; 5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань; 6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.
При цьому суд враховує, що відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 27.02.1980 року (скарга № 6903/75) Девеер проти Бельгії (Deweer v. Belgium) держава та її судові органи зобов`язані забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних справ шляхом спрощеного та скороченого розгляду, і суд має перевірити, чи не був такий вибір зумовлений виключно бажанням завершити справу швидко, без участі повної судової процедури та не привертаючи уваги громадськості та засобів масової інформації, чи бажанням бути обвинуваченим у вчиненні менш тяжких злочинів, заручившись підтримкою прокурора щодо отримання менш суворого покарання або взагалі звільнення від покарання за окремими епізодами справи.
Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод» № 13 від 11.12.2015 року, за наслідками розгляду угоди в судовому засіданні (під час підготовчого судового провадження або під час судового розгляду) суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону і закону про кримінальну відповідальність, врахувавши доводи сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження, має прийняти рішення про відмову у затвердженні угоди в разі встановлення підстав, передбачених ч.7 ст. 474 КПК України, та продовжити судовий розгляд у загальному порядку, якщо угоду було укладено під час його здійснення; або призначити судовий розгляд для проведення судового провадження в загальному порядку, якщо до суду надійшов обвинувальний акт, а угоду було укладено під час підготовчого провадження, а також у випадку подання прокурором відповідного клопотання, пов`язаного з відсутністю необхідності продовження досудового розслідування внаслідок його фактичного закінчення.
Судом встановлено, що умови наданої угоди про визнання винуватості суперечать вимогам Кримінального кодексу України та Кримінального процесуального кодексу України, а також не відповідають інтересам суспільства.
Так, під час встановлення особи обвинувачених в підготовчому судовому засіданні, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ствердили, що на даний час вони не працюють та фактично не можуть сплатити обумовлену в угоді суму штрафу.
Проте в угоді, сторони погодилися на призначення покарання: за ч.2 ст.190 КК України штраф в розмірі 110 000 (сто десять тисяч) гривень.
З огляду на зазначене, оскільки обвинувачені не працюють та, відповідно не можуть сплатити суму штрафу обумовлену в угоді, суд вбачає очевидну неможливість виконання обвинуваченими взятих на себе за угодою зобов`язань, що відповідно до п. 5 ч. 7 ст. 474 КПК України є підставою для відмови у затвердженні угоди.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що подана до суду угоди про визнання винуватості не підлягають затвердженню, з підстав суперечності їх умов вимогам кримінального та кримінального процесуального законодавства та інтересам суспільства.
Оскільки угоду про визнання винуватості було укладено під час досудового розслідування, а прокурором в підготовчому судовому засіданні заявлено клопотання, про відсутність підстав для повернення обвинувального акту внаслідок фактичного закінчення досудового розслідування, суд вважає, що кримінальне провадження підлягає розгляду в загальному порядку, зі стадії підготовчого судового засідання.
На виконання вимог ст.314-1 КПК України, з урахуванням вимог ч.5 ст.314 цього Кодексу,з метою забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинувачених, а також прийняття судового рішення про міру покарання, суд вважає за необхідне доручити представнику уповноваженого органу з питань пробації скласти досудову доповідь в порядку визначеному законодавством.
Керуючись ст.ст. 314-316, 372, 474 КПК України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
У затвердженні угоди про визнання винуватості, укладеної 11 січня 2023 року між прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону ОСОБА_3 та підозрюваними ОСОБА_5 , ОСОБА_6 - відмовити.
Роз`яснити учасникам судового провадження, що повторне звернення з угодою в одному кримінальному провадженні не допускається.
Зобов`язати представника з питань пробації скласти досудову доповідь в строк до 22.02.2023 року відносно обвинувачених ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканки АДРЕСА_2 .
В судове засідання викликати прокурора, захисника, обвинувачених, потерпілого.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Хустського

районного суду: ОСОБА_1