Справа № 308/4089/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 березня 2023 року м. Ужгород
Досудовим розслідуванням встановлено, що починаючи з грудня 2008 року по січень 2018 року, ОСОБА_7 , обіймаючи посаду голови Правління Публічного акціонерного товариства «Комерційний інвестиційний банк» (далі - ПАТ «Комінвестбанк») та маючи відповідні повноваження, будучи службовою особою юридичної особи приватного права, умисно, з метою одержання неправомірної вигоди для себе та інших осіб, розробив злочинний план, суть якого полягала у систематичному використанні всупереч інтересам юридичної особи приватного права (ПАТ «Комінвестбанк») своїх повноважень, з метою одержання неправомірної вигоди для себе та інших осіб, шляхом погодження керівними посадовими особами банку рішень щодо укладення правочинів та подальшого укладенням правочинів із набуття у власність банку майна за завищеною вартістю, у тому числі в забезпечення кредитних зобов`язань фізичних та юридичних осіб, прийнятті рішень про погодження кредитування фізичних та юридичних осіб із подальшим оберненням на свою користь придбаного майна та кредитних коштів.
При цьому, усвідомлюючи, що успішна реалізація злочинного плану не можлива без участі інших службових осіб банку, та що прийняття рішень щодо укладення угод від імені юридичної особи приватного права, потребує колективного погодження службовими особами банку відповідно до їх посадових обов`язків, законодавства та нормативно-правових актів, що регламентують їх діяльність, а також те, що без виконання певних дій кожним учасником та координації їх дій між собою неможлива реалізація злочинної схеми, ОСОБА_7 , відвівши собі роль організатора та керівника злочинної групи, до її складу залучив окремих посадових осіб ПАТ «Комінвестбанк», учасникам якої довів злочинний план та розподілив їх функції згідно розробленої злочинної схеми та відповідно до їх посадових обов`язків. Разом із тим, ОСОБА_7 , на виконання своїх функцій як організатор та керівник групи, підшуковував та залучав осіб, які виступали вдаваними власниками майна та вигодонабувачами за угодами із банком.
До складу злочинної групи, усвідомлюючи протиправність своїх дій, увійшли заступник голови Правління банку та член кредитного комітету ОСОБА_8 , член Правління банку, начальник кредитного відділу та член кредитного комітету ОСОБА_9 , член Правління банку ОСОБА_10 , член Правління банку та головний бухгалтер ОСОБА_11 , начальник відділу платіжних карток ОСОБА_12 , а також в якості пособників до вчинення окремих епізодів кримінальних правопорушень оцінювачів майна.
Так, в період з грудня 2008 року по 30 жовтня 2017 року, колишніми посадовими особами Банку у період часу з грудня 2008 по грудень 2015 року, всупереч інтересам банку, зловживаючи своїми службовими обов`язками, за кредитними договорами № 02-3/3о-619/1 від 17.12.2008, № 02-3/3о-1100/1 від 30.01.2014 та № 02-3/3о-1262/2 від 29.12.2014, без належного забезпечення, на ім`я фізичної особи ОСОБА_13 видано кредити на загальну суму 7 750 000,00 гривень, які були зняті готівкою в різний період часу після їх видачі. Кредитна заборгованість за цими договорами надалі була частково погашена виданими повторно на ім`я ОСОБА_13 кредитами за договорами № 02-1/3л-78-15 від 21.12.2015 та № 02-1/3л-80-15 від 28.12.2015. При цьому, до зняття коштів із вказаних рахунків, управління ними, а також до формування кредитних справ за підписом ОСОБА_13 , посадовими особами ПАТ «Комінвестбанк» залучено ОСОБА_12 , який на час вчинення кримінального правопорушення займав посаду начальника відділу платіжних карток.
В подальшому, колишні посадові особи Банку, з метою повного погашення кредитних зобов`язань ОСОБА_13 за вказаними договорами, залучивши до злочинної схеми ОСОБА_14 , що працював водієм банку та не був обізнаний у злочинних планах організованої групи, у складі Правління як керівного органу банківського управління, погодили рішення та уклали Договір іпотеки, а надалі Договір про задоволення вимог іпотекодержателя від 30.10.2017, згідно якого прийняли у власність банку належну вдаваному власнику ОСОБА_14 , як майновому поручителю ОСОБА_13 , земельну ділянку, площею 2,0 га в урочищі «Замерки» в с. Худльово Ужгородського району, за завищеною оціночною вартістю у 6 405 780,00 грн., внаслідок чого кредитні зобов`язання ОСОБА_13 були погашені. При цьому, згідно висновку оціночно-земельної експертизи № 8603 від 31.08.2022, вартість цієї земельної ділянки станом становила 755 119,00 гривень. Тобто за наслідком прийнятих вищевказаних рішень службовими особами ПАТ «Комінвестбанк» та укладення угод, в тому числі щодо задоволення вимог іпотекодержателя від 30.10.2017, ПАТ «Комінвестбанк» спричинено тяжкі наслідки у вигляді матеріальної шкоди на суму 5 650 661,00 (п`ять мільйонів шістсот п`ятдесят тисяч шістсот шістдесят одну) гривень, що у двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян, чим зменшено регулятивний капітал банку на вказану суму, погіршено фінансовий стан банку.
Надалі, з метою повного погашення кредитних зобов`язань ТОВ «Супреміус», колишні посадові особи ПАТ «Комінвестбанк», зловживаючи своїми повноваженнями, внесли зміни до договору застави майна, згідно якого Банком прийнято в заставу чилер «CLINT» за завищеною вартістю від майнового поручителя ТОВ «Спецтехзапчастина» (директор ОСОБА_16 ). Після того, 18.07.2017 рішенням Правління посадові особи банку погодили прийняття на баланс банку вказаного майна, а заступником голови Правління банку ОСОБА_8 , від імені банку, 18.07.2017 укладено Договір про задоволення вимог заставодержателя із майновим поручителем ТОВ «Спецтехзапчастина», документи від імені якого підписані його директором ОСОБА_16 , хоча в дійсності угоди про придбання майна і внесення в заставу останній не підписував. Внаслідок укладення цих угод Банком прийнято у власність чилер «CLINT» за завищеною вартістю (16 170 000,00 грн), а кредитні зобов`язання ТОВ «Супреміус» були погашені, хоча обладнання (чилер) фактично банку не передавалось. При цьому, згідно висновку товарознавчої експертизи № 2311/3 від 19.12.2022, вартість чилера становила 4 586 538,00 гривень. Таким чином, внаслідок погодження рішень про укладення зазначених угод та подальшого укладення угод службовими особами ПАТ «Комінвестбанк», банку спричинено тяжкі наслідки у вигляді майнової шкоди, що у двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян, на суму 11 583 462,00 гривень, тим самим зменшено регулятивний капітал банку на вказану суму, погіршено фінансовий стан банку.
Так, згідно Договору кредитної лінії № 02-1/3л-65-17 від 15.12.2017, ТОВ «Євро ліс трейд» видано кредит на суму 5 500 000,00 гривень, з яких 5 400 000,00 гривень відразу 15.12.2017 перераховано ТОВ «Тутковський інтегровані рішення» в якості оплати вартості 3/4 частини нерухомого майна за адресою: вул. О. Фединця, 7, м. Ужгород.
Зокрема, за умовами вказаного договору від 15.12.2017р. ТОВ «Євро ліс трейд» та фізична особа ОСОБА_18 придбали у спільну часткову власність адмінприміщення, загальною площею 1110,4 кв. м., із яких до ТОВ «Євро ліс трейд» перейшло право власності на 3/4 частки, площею 844,2 кв. м., а до ОСОБА_18 перейшло право власності на 1/4 частки, що складало приміщення четвертого поверху, площею 266,2 кв. м. Оціночна вартість вказаної будівлі, загальною площею 1110,4 кв. м., визначена на загальну суму 7 200 000,00 гривень суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_19 згідно Звіту про оцінку від 14.12.2017.
У подальшому ТОВ «Євро ліс трейд» в якості забезпечення цієї кредитної лінії за договором № 02-1/3л-65-17 від 15.12.2017 передало земельну ділянку, площею 1,2210 га за адресою: АДРЕСА_1 , яку прийнято банком в іпотеку за Договором іпотеки від 31.01.2018 із оцінкою в сумі 8 996 328,00 грн. Відповідно, вказана ціна земельної ділянки є значно завищеною, оскільки її ціна згідно висновку оціночно-земельної експертизи № 8598 від 12.08.2022, становила 2 837 604,60 гривень (тобто із різницею у 6 158 723,40 грн).
Надалі, у зв`язку із невиконанням кредитних зобов`язань ТОВ «Євро ліс трейд», ПАТ «Комінвестбанк» звернувся до Господарського суду Закарпатської області із позовом про стягнення заборгованості та вжиття заходів забезпечення позову.
Підставою до реєстрації права власності на вказаний об`єкт нерухомості за ТОВ «Реал-Уж» став Акт прийому-передачі від 17.11.2018 між ТОВ «Євро ліс Трейд» (директор ОСОБА_21 ) та ТОВ «Реал-Уж» (директор ОСОБА_22 ), а перехід права власності об`єкта нерухомого майна (м. Ужгород, вул. О. Фединця, 7, приміщення 1, загальною площею 844,2 кв. м.) оформлено як внесок одного із засновників (ТОВ «Євро ліс трейд») до статутного капіталу ТОВ «Реал-Уж», власником якого є ОСОБА_17 - донька ОСОБА_7 , а саме ТОВ «Реал-Уж» створено та зареєстровано за день до укладення правочину 16.11.2018.
Таким чином, внаслідок прийняття вказаних вище рішень службовими особами ПАТ «Комінвестбанк» та укладених угод, банку спричинено тяжкі наслідки у вигляді матеріальної шкоди, що у двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян, на суму 2 662 396,00 гривень, тим самим спричинено зменшення регулятивного капіталу банку на вказану суму, погіршено його фінансовий стан.
Крім того, продовжуючи свою злочинну діяльність, у період з 14 грудня 2017 року по 26 грудня 2017 року, ОСОБА_7 , обіймаючи посаду голови Правління ПАТ «Комінвестбанк» діючи у складі організованої злочинної групи разом із заступником голови Правління ОСОБА_8 , членами Правління ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , будучи керівниками банку та посадовими особами юридичної особи приватного права, умисно, зловживаючи своїми повноваженнями, з метою одержання неправомірної вигоди для інших осіб, на виконання злочинної схеми з метою виведення коштів банку, залучивши фізичну особу ОСОБА_18 та приватного оцінювача ОСОБА_23 , 20.12.2017 на засіданні Правління, як колегіального виконавчого органу банку, погодили придбання банком у ОСОБА_18 належної йому 1/4 частки нежитлових приміщень 4-го поверху, площею 266,2 кв. м. за адресою: м. Ужгород, вул. О. Фединця, 7, за ціною у 38 500 000,00 гривень, будучи достовірно обізнаними із тим, що вказана частка нерухомого майна попередньо, менше тижня тому, 15.12.2017 придбана ОСОБА_18 за ціною у 1 800 000,00 гривень, після чого, за Договором купівлі-продажу від 26.12.2017, ПАТ «Комінвестбанк», від імені якого договір підписано заступником голови Правління банку ОСОБА_8 , покупцю перераховано грошові кошти на загальну суму 38 500 000,00 гривень, внаслідок чого ПАТ «Комінвестбанк» спричинено тяжкі наслідки у вигляді майнової шкоди, що у двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян, на суму 30 087 190,00 (тридцять мільйонів вісімдесят сім тисяч сто дев`яносто) гривень, тим самим спричинено зменшення регулятивного капіталу банку на вказану суму, погіршено його фінансовий стан.
За таких обставин, у ході досудового розслідування встановлено, що у вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушень, на кожному етапі їх вчинення, приймали участь як посадові особи ПАТ «Комінвестбанк» ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , так і оцінювачі майна, що підтверджується здобутими у ході розслідування доказами.
Прокурор у клопотанні стверджує, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами, зокрема: заявою ПАТ «Комінвестбанк» від 11.03.2020, вилученими у ході тимчасового доступу документами із ПАТ «Комінвестбанк» про погодження прийняття рішень службовими особами банку та укладеними угодами щодо видачі кредитів ОСОБА_13 , ТОВ «Євро ліс трейд», ТОВ «Супреміус», щодо укладення угод із прийняття заставного майна за завищеною вартістю від залучених осіб ОСОБА_14 , ТОВ «Спецтехзапчастина», ТОВ «Євро ліс трейд», передання майна, придбаного за кредитні кошти ТОВ «Євро ліс трейд» до ТОВ «Реал-Уж», засновником якого є донька ОСОБА_7 , придбання банком за завищеною вартістю у власність майна від фізичної особи ОСОБА_18 , касових чеків та інших документів за укладеними угодами, протоколами допитів свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_18 та інших, висновками проведених судових оціночно-земельних, оціночно-будівельних, товарознавчої та почеркознавчої експертиз, іншими доказами у їх сукупності.
За результатами досудового розслідування, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 28.02.2023 у порядку, передбаченому КПК України для вручення повідомлень, повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 364-1 КК України.
У подальшому, ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 07.03.2023 року, на підставі ч. 6 ст. 193 КПК України, щодо ОСОБА_7 , який знаходиться у міжнародному розшуку, судом обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, питання про застосування якого буде розглянуто після доставки підозрюваного до суду.
За результатами досудового розслідування встановлено та документально підтверджено суму матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення зазначених вище кримінальних правопорушень, яка складає 49 983 709,00 гривень. У підтвердження цього, 03.03.2023 року Акціонерним товариством «Комерційний інвестиційний банк», у порядку ст. 128 КПК України, заявлено цивільний позов на зазначену суму.
За результатами розгляду клопотання про арешт майна, ухвалою суду від 10.03.2023 року клопотання слідчого, погодженого із прокурором, задоволено та накладено арешт на нерухоме майно, вартістю 2 660 182,33 грн., та корпоративні права, вартістю 3 355 016,63 грн., належні підозрюваному ОСОБА_7 , загальною вартістю 6 015 198,96 грн., що не в змозі забезпечити повне відшкодування шкоди за пред`явленим цивільним позовом та не є співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням (ч. 8 ст. 170 КПК України).
При цьому, відповідно до Договору іпотеки від 16.08.2018 року за реєстровим № 3995, укладеного між ОСОБА_5 (іпотекодавцем), як власником цього майна та
ОСОБА_7 (іпотекодержателем), цей договір укладено в забезпечення вимог останнього за договором позики від 16.08.2018 на суму 3 000 000,00 грн. зі строком повернення 16.09.2018 року. Також відповідно до умов, передбачених п.п. 3, 12, 14.3, 14.4, 14, 16, 17, 20, 20.1, 20.2 цього договору, іпотекодержатель набуває право власності на предмет іпотеки будь-яким із способів, передбачених умовами вказаного договору та відповідно до вимог ст.ст. 28, 29 Закону України «Про заставу» та ст. 17 Закону України «Про іпотеку». Так як умовами договору іпотеки передбачено строк виконання зобов`язання перед іпотекодавцем до 16.09.2018 року (1 місяць), а відповідно до довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 23.02.2023 року обмеження у вигляді іпотеки за вищевказаним договором іпотеки не припинено, право власності від ОСОБА_5 до ОСОБА_7 як іпотекодержателя не перейшло, однак право вимоги на майно настало, а тому можливий перехід права власності на майно на користь ОСОБА_7 та подальша перереєстрація зазначеного майна на користь третіх осіб у спосіб, передбачений законодавством та умовами договору.
Допитаний у ході досудового розслідування ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , показав, що жодних грошових коштів від ОСОБА_7 у борг не брав та відповідно у визначені договором строки не повертав, а на запитання про зареєстроване право власності на вищевказане майно, пояснив, що так як він із ОСОБА_7 є родичами, той просив оформити таке майно на нього. Про яке майно йшлося, йому не відомо і про те, що за ним ( ОСОБА_5 ) зареєстроване вищевказане майно, дізнався лише під час допиту.
Зважаючи на викладені обставини, у ОСОБА_7 з`явилось право на реєстрацію за собою права власності на вище перераховані об`єкти нерухомого майна відповідно до умов Договору іпотеки від 16.08.2018 за реєстровим № 3995.
Прокурор ОСОБА_4 та слідчий ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримали подане клопотання, просили задовольнити з підстав та мотивів викладених у ньому.
Власник майна ОСОБА_5 у судовому засіданні не заперечив проти накладення арешту на вказане у клопотанні майно. Пояснив, що він про дане майно дізнався під час його допиту слідчим, ніколи майном не користувався. Таке майно було тільки записане на нього, підозрюваним у даному кримінальному провадженні ОСОБА_7 , оскільки, останній є його родичем та довіряв йому. Також зазначив, що жодних грошей у ОСОБА_7 у борг не брав.
Заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали клопотання слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
За змістом ч. 1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. За змістом ч.6 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження. У разі задоволення цивільного позову або стягнення з юридичної особи розміру отриманої неправомірної вигоди суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову або стягнення з юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, доведеного розміру отриманої неправомірної вигоди до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.
Відповідно ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно з ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Частиною 11 ст.170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
28.02.2023 року, на виконання вимог ст.ст. 111, 135 та 278 КПК України письмове повідомлення про підозру, складене щодо ОСОБА_7 у вчинені ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 364-1 КК України, вручено його дружині ОСОБА_27 , за участі захисника - адвоката ОСОБА_28 ..
Також слідчим суддею встановлено, що потерпілим у даному кримінальному провадженні АТ «Комерційний інвестиційний банк» подано цивільний позов, де відповідачами зазначені ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
При цьому, відповідно до Договору іпотеки від 16.08.2018 року за реєстровим № 3995, укладеного між ОСОБА_5 (іпотекодавцем) та ОСОБА_7 (іпотекодержателем), цей договір укладено в забезпечення вимог останнього за договором позики від 16.08.2018 року на суму 3 000 000,00 грн. зі строком повернення 16.09.2018 року.
Разом з цим, під час допиту органом досудового розслідування, а також у судовому засіданні ОСОБА_5 зазначив, що жодних коштів у борг від ОСОБА_7 не отримував.
За даними Договору іпотеки за реєстровим № 3995 16.08.2018 року передбачено, що іпотекодержатель набуває право власності на предмет іпотеки будь-яким із способів, передбачених умовами вказаного договору та відповідно до вимог ст.ст. 28, 29 Закону України «Про заставу» та ст. 17 Закону України «Про іпотеку».
Так, як умовами договору іпотеки передбачено строк виконання зобов`язання перед іпотекодавцем до 16.09.2018 року (1 місяць), а обмеження у вигляді іпотеки за вищевказаним договором іпотеки не припинено, право власності від ОСОБА_5 до ОСОБА_7 як іпотекодержателя не перейшло, однак право вимоги на майно настало, а тому можливий перехід права власності на майно на користь ОСОБА_7 та подальша перереєстрація зазначеного майна на користь третіх осіб у спосіб, передбачений законодавством та умовами договору.
Таким чином, з урахуванням наведеного, наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 364-1 КК України, а також заявленого потерпілим цивільного позову, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість доводів слідчого, що у разі визнання ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, виникне необхідність у відшкодуванні шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.
Прокурором, на виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України, доведено слідчому судді необхідність такого арешту майна з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.
Прокурором у клопотанні наведено достатньо підстав для застосування такого виду заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, а відтак, за наведених вище обставин, слідчий суддя при розгляді даного клопотання вбачає потенційну загрозу та шкоду для кримінального провадження в разі відмови у накладенні арешту.
Така шкода може виразитись у втраті майна та унеможливить подальше відшкодування потерпілому шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.
Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Згідно ч.2 ст.174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Враховуючи викладене вище, слідчий суддя приходить до висновку про наявність достатніх правових підстав для арешту майна, а тому клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-
Клопотання прокурора ОСОБА_6 про арешт майна задовольнити.
Накласти арешт на нерухоме майно, яке зареєстровано на праві приватної власності за громадянином України ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_3 ), та на яке зареєстровано майнові права (право вимоги) у ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , як іпотекодержателя, а саме на:
Копію ухвали негайно після її постановлення вручити слідчому, прокурору та фізичним особам, щодо майна яких вирішувалось питання про арешт.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Повний текст ухвали складено та проголошено 31.03.2023 року о 15 год. 15 хв.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1