КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_4 ,

за участю:

представника власника майна - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду у м. Києві, матеріали за апеляційною скаргою представника ОСОБА_5 , який діє в інтересах ТОВ «Петрівський квартал 3», на ухвалу слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 жовтня 2022 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_6 та накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту 080, відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 309584901 належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Петрівський квартал 3» () та відповідно до договору іпотеки від 12 листопада 2021 року № 3021 - обтяжена Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Альта Капітал») із встановленням заборони внесення змін до Державних реєстрів щодо зміни права власності, а також заборони її використання, відчуження (продажу, дарування, тощо), зміни, ведення в ній будь якої господарської діяльності та будівельних/ремонтних робіт.

Відповідно до ухвали, слідчий суддя, вивчивши матеріали клопотання, матеріали кримінального провадження, дійшов висновку, що клопотання обґрунтоване та підлягає задоволенню, оскільки існує необхідність збереження речових доказів у кримінальному провадженні.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, представник ОСОБА_5 , який діє в інтересах ТОВ «Петрівський квартал 3», подав апеляційну скаргу в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання про накладення арешту - відмовити.

Представник просить врахувати, що представник ТОВ «Петрівський квартал 3» не брав участі у розгляду клопотання про арешт майна, та копія оскаржуваної ухвали на адресу товариства не направлялась.

Апелянт вважає, що арешт, накладений вищевказаною ухвалою необгрунтовано, з грубим порушенням норм КПК України, зокрема ст.ст. 132, 170-173 КПК України.

Як вказує представник, прокурором не доведено обставин, передбачених п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, тобто існування обгрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 К К України, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

З хвали слідчого судді та наведених в ньому мотивів взагалі не вбачається, для доказу якого факту чи обставин, пов`язаних з розслідуванням кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, прокурор просить накласти арешт на вказане у клопотанні майно.

Також, як стверджує представник, прокурором не доведено існування правових підстав для накладення арешту на майно, передбачених ч. 2 ст. 170 К ПК України, про які лише формально вказано у його клопотанні, оскільки ним не надано доказів, що нерухоме майно яка розташоване за адресою АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкту 080, які на праві приватної власності належить ТОВ «Петрівський квартал 3», відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, з огляду на предмет доказування у кримінальному провадженні за ч.3 ст. 190 КК України.

Крім того, оскаржувана ухвала слідчого судді не містить обґрунтування того, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання в охоронюване право особи на володіння нерухомим майном, та яке завдання безпосередньо переслідується прокурором задля накладення арешту.

Зазначає і те, що в оскаржуваній ухвалі не приведено слідчим суддею оцінки потреб досудового розслідування задля арешту нерухомого майна в даному кримінальному провадженні, і досягнення цілей кримінального провадження без застосування заходу забезпечення кримінального провадження.

Також як вказує апелянт, в оскаржуваній ухвалі не зазначено, як даний речовий доказ відноситься до вказаного кримінального провадження в розумінні ст.98 КПК України, та чи взагалі даний об`єкт нерухомості є речовим доказам у даному кримінальному провадженні, у тому стані, в якому цей об`єкт нерухомості існує на дату накладення арешту.

В судове засідання прокурор повторно не з.явився, хоча про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги був повідомлений завчасно та належним чином, що дає суду апеляційної інстанції підстави розглядати справу у його відсутність.

Крім того, апеляційний суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно виконувати процесуальні обов`язки.

Заслухавши доповідь судді, доводи представника власника майна, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити в повному обсязі, вивчивши матеріали судового провадження, та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається матеріалів справи, слідчими слідчого відділу Бучанського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000453 від 30 вересня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

Нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва у вказаному кримінальному провадженні здійснюється Києво-Святошинською окружною прокуратурою Київської області.

Органами досудового розслідування встановлено, що ТОВ «Петрівський квартал 3» та інші не встановлені особи, шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство) заволоділи грошовими коштами потерпілої ОСОБА_9 у розмірі 767 087, 14 гривень, тобто у великих розмірах.

03 жовтня 2022 року квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту 080) визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000453 від 30 вересня 2022 року.

04 жовтня 2022 року прокурор Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_6 , звернувся до слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області з клопотанням про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту 080, відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 309584901 належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Петрівський квартал 3» () та відповідно до договору іпотеки від 12 листопада 2021 року № 3021 - обтяжена Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Альта Капітал») із встановленням заборони внесення змін до Державних реєстрів щодо зміни права власності, а також заборони її використання, відчуження (продажу, дарування, тощо), зміни, ведення в ній будь якої господарської діяльності та будівельних/ремонтних робіт.

Ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 жовтня 2022 року, задоволено вказане клопотання прокурора та накладено арешт на зазначену квартиру з відповідними заборонами.

Згідно ухвали суду, слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість клопотання прокурора та необхідність накладення арешту на вказане майно, з підстав, передбачених ст.ст. 98, 170 КПК України.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, з огляду на наступне.

З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні прокурора доводи про накладення арешту на майно перевірялись судом першої інстанції, при цьому було досліджено матеріали справи, а також з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, рішення слідчого судді про задоволення клопотання сторони обвинувачення про арешт майна, є законним та обґрунтованим, а тому, як вважає колегія суддів, підлягає залишенню без змін.

У відповідності до вимог КПК України, слідчим суддею при постановленні ухвали були враховані наведені в клопотанні прокурора правові підстави для арешту майна, зокрема, що постановою прокурора Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_6 , від 03 жовтня 2022 року вказане майно було визнане речовим доказом у даному кримінальному провадженні (а.с.31-33). Оскільки воно має ознаки доказів у даному кримінальному провадженні та відповідає вимогам ст. 98 КПК України, колегія суддів, враховуючи доведеність мети застосування арешту майна, а саме збереження речових доказів, розумність та співрозмірність обмеження права власності, необхідність виконання завдань у даному кримінальному провадженні, вважає, що у даному випадку слідчим суддею обґрунтовано задоволено клопотання прокурора про арешт майна, з урахуванням наявних для цього підстав, передбачених ст. 170 КПК України.

З огляду на наведене та враховуючи, що в засіданні суду першої інстанції ретельно перевірено майно, на яке слідчий просив накласти арешт і його відношення до матеріалів кримінального провадження та враховано обставини кримінального провадження, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на вказане майно.

В свою чергу, у кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали слідчий суддя встановив, що в кримінальному провадженні зібрано достатньо доказів, що вказують на факт вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України.

Крім того, ст. 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Тому, з огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Таким чином, накладення арешту на майно у даному кримінальному провадженні, за наявності для цього підстав, відповідає вимогам КПК України. Матеріали судового провадження свідчать, що застосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження є виправданим та необхідним у кримінальному провадженні.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.

Всі інші підстави підлягають з`ясуванню судом під час розгляду справи по суті.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.

Отже, рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційна скарга, навіть з урахуванням усіх викладених в них доводів, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 98, 170-173, 307, 309, 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 жовтня 2022 року, якою задоволено клопотання прокурора Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_6 та накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту 080, відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 309584901 належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Петрівський квартал 3» () та відповідно до договору іпотеки від 12 листопада 2021 року № 3021 - обтяжена Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Альта Капітал») із встановленням заборони внесення змін до Державних реєстрів щодо зміни права власності, а також заборони її використання, відчуження (продажу, дарування, тощо), зміни, ведення в ній будь якої господарської діяльності та будівельних/ремонтних робіт - залишити без змін, а апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 , який діє в інтересах ТОВ «Петрівський квартал 3», - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з часу проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

_______________ _______________ _____________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/4549/2022

Єдиний унікальний номер справи - 369/9611/22

Категорія: ст. 171 КПК України

Слідчий суддя у суді першої інстанції - ОСОБА_8

Доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_1