Справа № 493/925/22
Провадження № 1-кп/493/30/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2023 року м. Балта Одеської області

Балтський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за № 0000078, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ракулове Балтського району Одеської області, українця, громадянина України, який має середню освіту, непрацюючого, не одруженого, військовозобов`язаного, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , згідно ст. 89 КК України не судимого,

- обвинуваченого у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України,

В С Т А Н О В И В:

12.06.2022 року приблизно о 22:00 год. ОСОБА_4 , перебуваючи на території міського парку, що розташований по вул. Любомирська в м. Балта Одеської області, з хуліганських спонукань та мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, незважаючи на те, що він перебував в громадському місці, грубо порушуючи громадський порядок, діючи умисно, безпідставно, проявляючи своє нахабне поводження, підійшов до ОСОБА_5 та кулаками рук умисно наніс останньому серію ударів (щонайменше два) в область обличчя та голови, при цьому останній отримав тілесні ушкодження у вигляді рани на нижній губі та струс головного мозку, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Сукупність досліджених доказів дає суду підстави вважати встановленим, що своїми навмисними діями, які виразились у хуліганстві, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 296 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у вчиненні кримінального проступку не визнав та пояснив, що 12.06.2022 року у вечірній час доби він з ОСОБА_6 та своєю співмешканкою поверталися з пляжу та проходили через центральний парк. В цей час проходив потерпілий з яким у ОСОБА_6 розпочався конфлікт. Тоді він сказав потерпілому, що він їм не приємний і йому здалося, що потерпілий на нього замахнувся, в цей час він наніс потерпілому один удар в область щелепи костяшками пальців і вони відразу пішли, а потерпілий залишився на місці. Вину у хуліганських діях не визнає, вважає, що його дії потрібно перекваліфікувати на ст. 125 КК України.

Не дивлячись на невизнання вини обвинуваченим, його вина у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, повністю доведена доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Показами потерпілого ОСОБА_5 , який пояснив, що працює лікарем в Балтській багатопрофільній лікарні. 12.06.2022 року у вечірній час він проходив через міський парк та побачив пацієнта ОСОБА_6 , який висловлювався нецензурними словами. Він зробив йому зауваження і після цього йому відразу було ззаду нанесено удари обвинуваченим ОСОБА_4 . Удари припали в потиличну частину голови і обличчя. Після нанесення йому ударів обвинувачений ОСОБА_4 і свідок ОСОБА_6 пішли далі, але куди саме йому не відомо, а він відразу звернувся за медичною допомогою та на лікуванні провів 19 днів. Ніяких конфліктів з обвинуваченим ОСОБА_4 у нього не було і він не розуміє, навіщо той йому завдав удари.

Свідок ОСОБА_7 пояснила, що є співмешканкою обвинуваченого ОСОБА_4 . В червні місяці 2022 року ввечері вона, ОСОБА_4 і ОСОБА_6 ішли додому через територію міського парку. Вона йшла по іншій дорозі і тільки чула між потерпілим і ОСОБА_6 розмову, але не бачила хто, кому і як наносив удари. Коли вона до них підійшла, то побачила як ОСОБА_6 замахувався на потерпілого, а ОСОБА_4 його відтягував.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що з обвинуваченим ОСОБА_4 перебуває у дружніх відносинах. Влітку, але не зміг пригадати дати, він з ОСОБА_4 були на річці Кодима купались, а коли йшли додому, то до них підійшов потерпілий та у нього з потерпілим відбулася сварка, потерпілий хотів його вдарити, а ОСОБА_4 не стримався і вдарив потерпілого один раз долонею і вони відразу пішли. Куди обвинувачений наніс потерпілому удар він не пам`ятає, бо не бачив. Співмешканка обвинуваченого йшла по іншій стороні і йому не відомо чи бачила вона дані події.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що в кінці липня 2022 року приблизно в обідній час її запросили бути понятою при слідчому експерименті за участю обвинуваченого ОСОБА_4 у міському парку. Обвинувачений самостійно показував як все відбувалося без будь-якого примусу, тобто як він наніс потерпілому один удар в область голови, але хто конкретно мав конфлікт з потерпілим, вона згадати не змогла.

Заявою потерпілого ОСОБА_5 від 12.06.2022 р. про притягнення до кримінальної відповідальності невідому особу, яка 12.06.2022 року знаходячись в центральному парку м. Балта по вул. Любомирська спричинила йому тілесні ушкодження (а.с. 53).

Висновком судово-медичної експертизи № 30 від 13.06.2022 року - 12.07.2022 року, згідно якого у ОСОБА_5 виявлено рану на нижній губі та підтверджений об`єктивними даними струс головного мозку. Ці ушкодження виникли від ударної дії тупих (го) предмета (тів), можливо при ударі кулаком, ногою та іншими предметами. Вигляд рани вказує на те, що ці ушкодження могли бути заподіянні в термін вказаний потерпілим, тобто 12.06.2022 року близько 22:00 год. Рана нижньої губи та струс головного мозку потребують для свого загоєння більше 6-ти, але менше ніж 21 день тому, згідно п. 2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995 року), відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (а.с. 54-55).

Довідкою № 490 від 01.07.2022 року, виданою адміністрацією КП «Балтська багатопрофільна лікарня», згідно якої ОСОБА_5 з 12.06.2022 року по 30.06.2022 року перебував на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні КП «Балтська багатопрофільна лікарня» з діагнозом: струс головного мозку. Гіпертензивно-лікворний синдром; відкрита рана губи та ротової порожнини. Забійно-рвана рана нижньої губи (а.с. 56).

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 27.07.2022 року, під час якого потерпілий ОСОБА_5 впізнав чоловіка на фото № 2 за зростом, волоссям, обличчям та іншими індивідуальними ознаками. В пред`явленій групі фотознімків, на фотознімку № 2 зображено ОСОБА_4 (а.с. 57-59).

Протоколом слідчого експерименту від 28.07.2022 року, в ході якого потерпілий ОСОБА_5 показав, яким чином йому обвинувачений завдав один удар кулаком руки в область обличчя, та один удар ліктем в потиличну частину голови (а.с. 60-63).

Протоколом огляду місця події від 28.07.2022 року, в ході якого було оглянуто асфальтовану доріжку по дві сторони прокладену бетонними бордюрами, розташовану за адресою: м. Балта, вул. Любомирська в міському парку (а.с. 64-66).

Протоколом слідчого експерименту від 29.07.2022 року, в ході якого обвинувачений ОСОБА_4 показав за допомогою статиста, де знаходився він та потерпілий та показав на статисту як саме він наносив удар кулаком лівої руки по обличчю потерпілого (а.с. 67-70).

Відповідно до ч. 1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Згідно ч. 2 ст. 22 КПК України сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 6 ст. 22 КПК України суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. Суд не має права дозбирувати нові докази як на користь сторони обвинувачення так і на користь сторони захисту.

Обов`язок доказування обставин передбачених ст. 91 КПК України, згідно ч. 1 ст. 92 КПК України, покладається на дізнавача, прокурора.

Свідок ОСОБА_9 в судове засідання жодного разу не з`явився та показань не надав. За клопотанням прокурора 9 разів було відкладено судове засідання для забезпечення свідків в судове засідання, в тому числі і свідка ОСОБА_9 , але сторона обвинувачення в ході розгляду цієї справи не забезпечила явку вказаного свідка в судове засідання. Тому у судовому засіданні судом була прийнята відмова від заявленного прокурором клопотання про допит в якості свідка ОСОБА_9 .

Вказані докази є послідовними, узгоджуються між собою, є належними та допустимими, доводять вину обвинуваченого у вчиненні інкримінованого кримінального проступку поза розумним сумнівом.

Заперечення обвинуваченого у нанесенні удару по потиличній частині голови потерпілого під час вказаної події суд не бере до уваги, бо таке спростовано показами потерпілого та висновком судово-медичної експертизи. Виникнення тілесного ушкодження та струс головного мозку в потерпілого зафіксовано відразу ж після події.

Аналізуючи надані докази, суд приходить до висновку, що кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 296 КК України, а саме грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю (хуліганство), доведено в судовому засіданні стороною обвинувачення.

Безпосереднім об`єктом кримінально-правової охорони за ст. 296 КК України є громадський порядок, тобто суспільні відносини, що сформовані внаслідок дії правових норм, а також моральних-етичних засад, звичаїв, традицій та інших позаюридичних чинників і полягає в дотриманні усталених правил співжиття.

Підтримання громадського порядку є одним із важливих чинників захисту честі, гідності, здоров`я, безпеки громадян, їх спокійного відпочинку та безперешкодної праці, втілення інших природних, соціальних і культурних прав членів людської спільноти.

Кримінально каране діяння, яке кримінальним законом визначається, як хуліганство з об`єктивної сторони полягає в посяганні на ці правоохоронювані цінності, що супроводжується особливою зухвалістю. Таке посягання, як правило, здійснюється у людних або громадських місцях, зазвичай з ініціативи правопорушника, супроводжується нецензурною лайкою та/або фізичним насильством і призводить до заподіяння моральної та матеріальної шкоди.

Хуліганські дії завжди посягають на громадський порядок. Проявами особливої зухвалості під час цих дій є нахабне поводження, буйство, бешкетування, поєднане з насильством, тривале порушення спокою громадян тощо.

Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони хуліганства є мотив явної неповаги до суспільства. Домінування у свідомості винного такого внутрішнього спонукання і відсутність особистого мотиву посягання на потерпілого є головним критерієм відмежування хуліганства, як злочину проти громадського порядку та моральності від злочинів проти особи.

Головною відмінністю хуліганських дій від злочинів проти особи є бажання не завдати шкоди конкретно визначеному потерпілому, а протиставити себе оточуючим узагалі, показати свою зверхність, виразивши явну зневагу до загальноприйнятих норм і правил поведінки.

З урахуванням зазначеного дії, що супроводжувалися завданням побоїв, заподіянням тілесних ушкоджень, без обумовлення особистих неприязних стосунків, підлягають кваліфікації за ст. 296 КК України, що передбачають відповідальність за хуліганство та були поєднані з очевидним для винного грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та супроводжувались особливою зухвалістю.

Проаналізувавши надані докази, а саме покази потерпілого та свідків, які зазначили, що суперечка відбулася в громадському місці між потерпілим і свідком ОСОБА_6 , а з обвинуваченим ОСОБА_4 розмова взагалі не велася, але зі свідчень ОСОБА_6 обвинуваченому здалося, що потерпілий мав намір вдарити свідка і в цей же час без попереджень підійшов до потерпілого та завдав йому тілесних ушкоджень, а з показів обвинуваченого в судовому засіданні вбачається, що йому здалося, що потерпілий на нього замахнувся, тому він його вдарив, тобто дані свідчення протирічать один одному, але суд приймає до уваги, що покази потерпілого та свідка ОСОБА_6 узгоджуються між собою в тому, що конфлікту саме у обвинуваченого з потерпілим не було, тому суд приходить до висновку, що стороною обвинувачення доведена вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України.

Обстановка й обставини подій, динаміка їх розвитку й об`єктивні ознаки насильницької поведінки обвинуваченого свідчать про те, що вона була зумовлена хуліганством, яка виникла через демонстрацію зневаги до загальноприйнятих норм і правил поведінки.

При обранні виду та міри кримінального покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України класифікується як проступок, особу винного, який в силу ст. 89 КК України не має судимості, за місцем проживання характеризується задовільно, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, суд не вбачає.

Не дивлячись на те, що в судовому засіданні прокурор посилався на щире каяття обвинуваченого, суд не визнає як обставину, що пом`якшує покарання, його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, так як щире каяття передбачає дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному кримінальному правопорушенні, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки. Ставлення ОСОБА_4 до вчиненого ним кримінального правопорушення, його поведінка після вчинення кримінального правопорушення, а саме, що він не намагався допомоги потерпілому, під час судового розгляду надав покази, які спростовуються іншими доказами, свідчать про відсутність вказаних обставин, що пом`якшують покарання.

В свою чергу, суд враховує те, що обвинувачений ОСОБА_4 впродовж всього судового розгляду свою вину у вчиненому проступку не визнав, ніякої матеріальної допомоги потерпілому не надавав, пробачення не просив, що також свідчить про повну відсутність будь-якого щирого каяття з боку обвинуваченого.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що обвинуваченому необхідно призначити реальну міру покарання у виді арешту, яка буде справедливою, необхідною й достатньою для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Також призначаючи покарання обвинуваченому у виді арешту, суд, враховуючи, що останній може ухилятися від його відбування, оскільки сам в судове засідання жодного разу не з`являвся, а тільки із застосуванням до нього приводу, знаходить необхідним до набрання вироком чинності обрати відносно нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374, 375 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ст. 296 ч. 1 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) місяців арешту.

Обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_4 до набрання вироком чинності запобіжний захід - тримання під вартою, взявши його під варту в залі суду.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати від дати набрання вироком чинності та відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати у строк відбування ним покарання період попереднього ув`язнення з 27.03.2023 року до набрання вироком чинності з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день арешту.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Балтський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копії вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому, а також надіслати потерпілому не пізніше наступного дня після його ухвалення.

СУДДЯ