В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" березня 2023 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0002341 від 11.11.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Кіровоградської області, Маловисківського району, м. Мала Виска, громадянина України, українця, з середньою освітою, не одруженого, працюючого в КГ «Інгрідієнс», оператором виробництва, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України,

за участю:

прокурора: ОСОБА_4 ,

обвинуваченого: ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

05.11.2022 року, близько 22 год. 00 хв., ОСОБА_3 , перебував за адресою: АДРЕСА_3 , де перебувала неповнолітня ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В цей час, у ОСОБА_3 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, виник протиправний умисел, направлений на завдання побоїв неповнолітній ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на спричинення фізичного болю ОСОБА_5 , ОСОБА_3 наблизився на відстань витягнутої руки, та наніс один удар долонею правої руки по обличчю ОСОБА_5 .

Після чого, ОСОБА_5 намагалася відштовхнути ОСОБА_3 , але останній в цей час, продовжуючи свої злочинні дії, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у виді можливого заподіяння тілесних ушкоджень неповнолітній особі та свідомо припускаючи їх настання, наніс ще один удар долонею правої руки по обличчю ОСОБА_5 , внаслідок чого остання впала на підлогу та вдарилася головою об диван, тим самим ОСОБА_3 спричинив потерпілій фізичний біль, при цьому не спричинивши тілесних ушкоджень.

Згідно Висновку експертного дослідження № 042-1603-2022 від 11.11.2022 року, при проведенні судово-медичного обстеження ОСОБА_5 будь-яких видимих тілесних ушкоджень на шкірних покровах та видимих слизових оболонках не виявлено.

Відповідно п. 1.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995, погоджених з Міністерством внутрішніх справ, Генеральною прокуратурою України, Верховним судом України, Службою безпеки України (далі по тексту «Правила») надано вичерпне визначення терміну ушкодження - «з медичної точки зору, тілесні ушкодження - це порушення анатомічної цілості тканин, органів та їх функцій, що виникає як наслідок дії одного чи кількох зовнішніх ушкоджуючи факторів - фізичних, хімічних, біологічних, психічних».

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, тобто в умисному завданні ударів, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав в повному обсязі, щиро розкаявся та пояснив, що дійсно 05 листопада 2022 року, о 22 год. 00 хв., перебував за адресою: АДРЕСА_3 . В той день приїхав до друга, де вживали алкогольні напої. Після спілкування з потерпілою ОСОБА_5 , остання раптово накинулася на нього, хотіла розцарапати йому обличчя, після чого він наніс потерпілій ляпаса по обличчю та відштовхнув її, згодом за свій вчинок вибачився перед потерпілою. Зокрема, зазначив, що не знав, що потерпіла ОСОБА_5 є неповнолітньою особою.

Обвинувачений ОСОБА_3 щиро каявся у скоєному, зокрема, підтвердив всі обставини викладені в обвинувальному акті, а саме: дата, час та місце скоєння ним кримінального правопорушення, відповідають дійсності.

Таким чином показання ОСОБА_3 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення, при обставинах, викладених у обвинувальному акті та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутність сумніву щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорювалися.

При ухваленні вироку відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , суд вважає за необхідне відповідно до положень ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

Так, у рішеннях «Коробов проти України» від 21.10.2011 року, «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, матеріали, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

На підставі викладеного, суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 в умисному завданні ударів, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень, тобто у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України.

Призначаючи покарання ОСОБА_3 , суд у відповідності до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до не тяжкого злочину, особу обвинуваченого, раніше не судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_3 , згідно ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України, не встановлено.

На підставі викладеного, суд вважає, що ОСОБА_3 необхідно призначити покарання в межах санкції ч. 1 ст. 126 КК України у виді штрафу. На погляд суду, зазначене покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових правопорушень.

В порядку ст. 100 КПК України підлягає вирішенню питання речових доказів.

Цивільний позов не заявлено.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винуватим за ч. 1 ст. 126 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що на день постановлення вироку становить 850 ( вісімсот п`ятдесяти ) гривень.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Речовий доказ у справі, а саме: оптичний диск на якому міститься відеозаписи слідчого експерименту за участю неповнолітньої потерпілої ОСОБА_5 , від 14.12.2022 року, по факту нанесення тілесних ушкоджень -зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Оптичний носій, а саме: CD-R на якому міститься відеозаписи слідчого експерименту від 15.12.2022 року, за участю неповнолітнього свідка ОСОБА_6 , - зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Оптичний носій, а саме: CD-R на якому міститься відеозаписи слідчого експерименту від 14.12.2022 року, за участю неповнолітнього свідка ОСОБА_7 - зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку через Дніпровський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасникам кримінального провадження роз`яснюється право ознайомитись із журналом судового засідання.

Суддя: