КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 жовтня2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

за участю:
представника власника майна ОСОБА_5 ,
власника майна ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду у м. Києві, матеріали за апеляційною скаргою власника майна ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва від 11 липня 2022 року, -
ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого СВ Деснянського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_7 , погоджене прокурором Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_8 , та накладено арешт на майно, а саме: автомобіль «Тоyota» моделі «Camry» сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та яким фактично користується ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з тимчасовим позбавленням можливості їх відчужувати та використовувати, до скасування арешту майна у встановленому Кодексом порядку.

Відповідно до ухвали, слідчий суддя вказав, що даний транспортний засіб відповідає критеріям зазначеним у ст.98 КПК України, а тому з метою збереження речового доказу, вважав необхідним накласти арешт на вказане майно для запобігання можливості його приховування та відчуження.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, власник майна ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання про арешт майна, транспортного засобу марки «Тоyota» моделі «Camry» сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_6 .
Як зазначає власник майна, вказаний транспортний засіб не є предметом злочину. Предметом кримінального правопорушення, передбаченого ст.263 КК України, можуть бути: вогнепальна зброя, бойові припаси, вибухові речовини, вибухові пристрої, холодна зброя.
ОСОБА_6 просить врахувати, що у його автомобілі 08 липня 2022 року було проведено обшук, з метою відшукання знарядь, об`єктів, слідів та предметів вчинення кримінального правопорушення.Таким чином, усі необхідні дії з його автомобілем органом досудового розслідування вже проведено, а зняття арешту з його транспортного засобу не перешкодить подальшому руху кримінального провадження.

В судове засідання прокурор не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги був повідомлений завчасно та належним чином, що дає суду апеляційної інстанції підстави розглядати справу у його відсутність.
Крім того, апеляційний суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно виконувати процесуальні обов`язки.
Заслухавши доповідь судді, доводи представника власника майна та власника майна, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити в повному обсязі, вивчивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, у провадженні слідчого відділу Деснянського УП ГУНП у м. Києві перебували матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за№0000115 від 02 червня 2022 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України.

Відповідно до ухвали слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва від 11 липня 2022 року № 754/5276/22 надано дозвіл на проведення обшуку у автомобілі «Тоyota» моделі «Camry» сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , який перебував у користуванні ОСОБА_9 , та належить на праві власності ОСОБА_6 , та який було проведено 08 липня 2022 року в порядку ч. 3 ст. 233 КПК України, з метою відшукання знарядь, об`єктів, слідів та предметів вчинення кримінального правопорушення, для подальшого встановлення допустимості доказів, отриманих в результаті слідчої дії.
Орган досудового розслідування на підставі отриманих фактичних даних вважає, що в автомобілі перевозилась та зберігалась вогнепальна зброя та боєприпаси, які збувались ОСОБА_9 .
Враховуючи викладене, є достатні підстави вважати, що вказаний вище транспортний засіб, обшук якого було здійснено 08 липня 2022 року, який перебував у користуванні та в подальшому був вилучений у ОСОБА_9 - використовувався останнім в ході здійснення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, а отже може бути предметом вчинення кримінального правопорушення, оскільки саме на цьому транспортному засобі підозрюваний ОСОБА_9 здійснював перевезення (зберігання) предметів, вилучених з обігу, які 07 липня 2022 року збув з даного автомобіля ОСОБА_10
11 липня 2022 року старший слідчий СВ Деснянського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_7 , за погодженням із прокурором Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_8 , звернувся до слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва з клопотання про накладення арешту на майно, а саме: автомобіль «Тоyota» моделі «Camry» сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та яким фактично користується ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з тимчасовим позбавленням можливості їх відчужувати та використовувати, до скасування арешту майна у встановленому Кодексом порядку.
Ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва від 11 липня 2022 року зазначене клопотання було задоволено та накладено арешт на вказаний автомобіль марки «Тоyota» моделі «Camry» сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_6 , з тимчасовим позбавленням можливості їх відчужувати та використовувати, до скасування арешту майна у встановленому Кодексом порядку.

Відповідно до вимог ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

При розгляді апеляційної скарги колегія суддів перевіряє дотримання слідчим суддею вимог ст.ст.132,167,170,171,172,173 КПК України та бере до уваги сукупність усіх чинників і обставин, передбачених зазначеними нормами кримінального процесуального закону.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу

Приймаючи рішення, слідчий суддя місцевого суду зазначених вимог закону дотримався.

Задовольняючи дане клопотання, внесене в межах кримінального провадження №0000115, про накладення арешту на вказаний автомобіль, слідчий суддя, дослідивши матеріали, додані до клопотання, прийшов до обгрунтованого висновку, що воно відповідає критеріям речових доказів у кримінальному провадженні, а тому на нього необхідно накласти арешт.

З урахуванням цього, слідчий суддя, всупереч ствердженням автора апеляційної скарги, встановив належні правові підстави, передбачені ч. 1 ст. 170, ч. 3 ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на вищевказане майно, оскільки воно, як вважає колегія суддів, відповідає критеріям ст. 98 КПК України.

Тому твердження апелянта про те, що в матеріалах справи немає жодних даних, які б давали підстави вважати, що таке майно відповідає критеріям речового доказу, є такими, що не грунтуються на матеріалах справи.

Крім того, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речових доказів, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 132, 170 173 КПК України, наклав арешт на вищезазначений автомобіль, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, всупереч доводам апеляційної скарги.

Зважаючи на вищевикладене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на вищевказане майно, діяв у спосіб і у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи автора апеляційної скарги стосовно незаконності ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими.

Арешт майна з підстав передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.
Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.

Отже, доводи, на які посилається в апеляційній скарзі представник власника майна, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді не встановлено та не вбачаються такі і зі змісту апеляційної скарги.

Отже, рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційна скарга, навіть з урахуванням усіх викладених в ній доводів, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 98, 170-173, 307, 309, 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва від 11 липня 2022 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого СВ Деснянського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_7 , погоджене прокурором Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_8 , та накладено арешт на майно, а саме: автомобіль «Тоyota» моделі «Camry» сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та яким фактично користується ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з тимчасовим позбавленням можливості їх відчужувати та використовувати, до скасування арешту майна у встановленому Кодексом порядку залишити без змін, а апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з часу проголошення і оскарженню не підлягає.
Судді:

_______________ _______________ _____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/3208/2022
Єдиний унікальний номер справи 754/5285/22
Категорія: ст. 171 КПК України
Слідчий суддя у суді першої інстанції ОСОБА_11
Доповідач у суді апеляційної інстанції ОСОБА_1