справа № 462/5092/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2023 року Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця Львівської області, с. Зимна Вода, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, останній раз вироком Залізничного районного суду м. Львова від 18.11.2020 року за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років обмеження волі та звільнений від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим терміном два роки,

за ч.1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України

встановив:

ОСОБА_4 16.06.2022 року в період часу з 11.00 год. по 12.30 год., знаходячись у складському приміщенні, яке розташоване із тильної сторони Залізничної районної адміністрації, за адресою: м. Львів, вул. І. Виговського, 34, маючи умисел на викрадення офіційного документу, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав з наплічної сумки потерпілого ОСОБА_6 банківську картку АТ КБ «ПРИВАТБАК» № НОМЕР_1 , видану на ім?я потерпілого ОСОБА_6 , яка йому належна, та за сукупністю норм ст. 1 Закону України «Про інформацію», п. п. 1. 4, 1.14, 1.27, 1.31 ст. 1, п. 15. 2 ст. 15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ч. 4 ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність», є офіційним документом, після чого покинув вказане складське приміщення.

Його дії кваліфіковано за ч.1 ст. 357 КК України.

Крім цього, ОСОБА_4 16.06.2022року в період часу із 11:19 години по 11:30 годин, перебуваючи у приміщенні магазину «Наш Край», що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. І. Виговського, 1, діючи умисно, з корисливих мотивів, повторно, в умовах воєнного стану, з метою особистого збагачення, без відома та дозволу потерпілого ОСОБА_6 , використовуючи викрадену банківську картку АТ КБ «ПРИВАТБАК» № НОМЕР_1 , видану на ім?я ОСОБА_6 , шляхом введення цифр пін-коду до даної картки, які були записані на аркуші та зберігалися разом з викраденою карткою потерпілого, здійснив шість трансакцій, зокрема: три трансакції зі зняттям по 4 000 гривень, дві трансакції зі зняттям по 3 000 гривень та одна трансакція зі зняттям 2 000 гривень, в результаті чого, шляхом зняття готівки в банкоматі АТ КБ «ПРИВАТАК», таємно викрав кошти з банківського рахунку потерпілого на загальну суму 20 000 грн., які в подальшому витратив на власні потреби, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на вказану суму. Відповідно до Указу Президента України №64/2022, у зв?язку збройною агресією Російської Федерації, на території України з 05:30 год. 24.02.2022 введено воєнний стан, який продовжується з 05:30 год. 23.08.2022 строком на 90 діб на підставі Указу Президента №573 від 12 серпня 2022 року, злочин вважається вчиненим в умовах воєнного стану.

Його дії кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчинених кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України визнав повністю, пояснив, що 16.06.2022 року приблизно о 12 год. 30 хв. розпивав спиртні напої разом з потерпілим в складському приміщенні по АДРЕСА_2 . Коли потерпілий вийшов, він викрав з сумки його банківську карту, з якої, в подальшому по АДРЕСА_3 зняв гроші у сумі 20000 грн. За дані кошти купив телефон, одяг та витратив на власні потреби. Телефон та залишок грошей у нього викрали, коли він спав на лавці у стані алкогольного сп`яніння. У вчиненому щиро кається, просить суворо не карати.

Потерпілий в судовому засіданні зазначив, що при визначенні міри покарання покладається на розсуд суду, шкода йому не відшкодована.

Враховуючи те, що обвинувачений не заперечував фактичні обставини та судом було встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, переконавшись у добровільності та істинності його позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав не доцільним дослідження інших доказів по справі, обмежився допитом обвинуваченого.

Крім повного визнання вини обвинуваченим, його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення повністю і об`єктивно стверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, показаннями обвинуваченого, доказами, що характеризують особу обвинуваченого.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, які йому інкриміновані, доведена повністю.

Виходячи з вимог ст.337 КПК України, зокрема те, що судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, суд, розглянувши дане кримінальне провадження, дійшов висновку, що кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 357 та ч. 4 ст. 185 КК України є правильною, оскільки він вчинив таємне викрадення офіційного документу та таємне викрадення чужого майна, вчиненого повторно, вчиненого в умовах воєнного стану.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 р. № 7 «Про практику призначення судами покарання» (із змінами станом на 6 листопада 2009 р.) при призначенні покарання в кожному випадку суди мають суворо додержувати вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Згідно п. 3 вказаної Постанови, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

У відповідності до ст.12 КК України злочини, скоєні обвинуваченим ОСОБА_4 є проступком та тяжким злочином.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 є щире каяття.

Обставинами, які обтяжують покарання ОСОБА_4 - відсутні.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини, при яких його вчинено та особу обвинуваченого. Зокрема те, що ОСОБА_4 щиро розкаявся у вчиненому, не перебуває на обліку в психоневрологічному на наркологічному диспансерах, неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, матеріальна шкода, завдана кримінальним правопорушенням потерпілому, не відшкодована. Суд приходить до висновку про можливість призначення покарання із застосуванням ст. 70 КК України у виді позбавлення волі та із застосуванням ст. 71 КК України, оскільки обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочин до повного відбуття покарання, призначеного вироком Залізничного районного суду м. Львова від 18.11.2020 року за ч. 2 ст. 185 КК України, у виді трьох років обмеження волі зі звільненням від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим терміном два роки.

Пунктом 10 Постанови Пленуму ВСУ від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» передбачено, що у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими статтями 71, 72 КК України. Частиною 2 статті 75 КК України передбачено, що суд за наявності визначених законом підстав може ухвалити рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Виходячи з цих положень закону, а також зі змісту частини 3 статті 78 КК України, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК України. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні відсутній.

Витрати на залучення експерта відсутні.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 368-370, 371, 374 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання за:

ч.1 ст. 357 КК України у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, передбачених ч.1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання ОСОБА_4 у виді 5 /п`яти/ років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком частково приєднати ОСОБА_4 невідбуту частину покарання за вироком Залізничного районного суду м. Львова від 18.11.2020 року, та з врахуванням вимог ст. 72 КК України остаточно призначити ОСОБА_4 покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 1 (один) місяць.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою залишити без змін до всупу вироку в законну силу.

Строк відбуття покарання рахувати з 10.08.2022 року.

Речові докази: два компакт диски залишити в матеріалах справи.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України. З інших підстав вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя/підпис/

З оригіналом згідно:

Суддя: ОСОБА_1