Справа № 182/1331/22
Провадження № 1-кп/0182/208/2023
У Х В А Л А

Іменем України

08.02.2023 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1

за участю

секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали об`єднаного кримінального провадження № 0001246, № 0000055 за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч.1 ст. 115, ч.3 ст. 15 ч.1 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 знаходяться матеріали об`єднаного кримінального провадження № 0001246, № 0000055 за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч.1 ст. 115, ч.3 ст. 15 ч.1 ст. 115 КК України.

Прокурор ОСОБА_3 заявив клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб без визначення розміру застави щодо обвинуваченого ОСОБА_5 оскільки ризики передбачені ст.177 КПК України продовжують існувати, а саме ризик переховування від суду, незаконного впливу на потерпілих та свідків, ризик вчинення іншого кримінального правопорушення. За думкою прокурора, ризики які були враховані при обранні запобіжного заходу на теперішній час не минули.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник заперечували проти задоволення заявленого прокурором клопотання, обвинувачений зазначив, що злочини він не вчиняв, але просив обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою проживання його співмешканки АДРЕСА_1 або у вигляді застави.

Вислухавши думку сторін кримінального провадження суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Обвинувачений ОСОБА_5 обвинувачується в скоєнні двох особливо тяжких злочинів - умисному протиправному заподіяння смерті іншій людині та в незакінченому замаху на умисне противоправне заподіяння смерті іншій людині, за вчинення яких Кримінальним законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років.

Очікування такого суворого покарання, може спонукати ОСОБА_5 , у разі зміни йому запобіжного заходу, переховуватись від суду.

Такої ж позиції додержується і Європейський Суд з прав людини який неодноразово зазначав, ( наприклад рішення від 20 травня 2010 року у справі "Москаленко проти України"), що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду.

Крім того, ОСОБА_5 обвинувачується в скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст. 15 ч.1 ст. 115 КК України в той час, коли провадження за його обвинуваченням за ч.1 ст. 115 КК України було в провадженні органу досудового розслідування, що свідчить про те, що перебуваючи не під вартою ОСОБА_5 може продовжити скоювати умисні тяжкі злочини.

За думкою суду, запобігти наявним ризикам, які на теперішній час не зменшилися з часу обрання запобіжного заходу слідчим суддею, можливо лише при продовженні строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Що стосується заяви ОСОБА_5 , що зазначений злочин він не скоював, суд зазначає, що метою судового розгляду і є встановлення вини або невинуватості обвинуваченого.

Відповідно до ч.4 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:

1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;

2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;

3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею;

4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України;

5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

У такому разі, суд вважає, що в задоволенні клопотання про визначення застави обвинуваченому належить відмовити.

З огляду на зазначене суд вважає за необхідне продовжити дію раніше обраного щодо обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Керуючись ст. 314 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити щодо ОСОБА_5 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою не більш ніж на 60 діб, рахуючи з 08.02.2023 року до 07.04.2023 року включно

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, в задоволенні клопотання про визначення застави належить відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга на протязі п`яти днів з дня її проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: ОСОБА_1