Справа№ 953/2472/23
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"19" квітня 2023 р. м. Харків
Київський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого-судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, громадянина України, з вищою освітою, не працюючого, не одруженого, на утриманні дітей неповнолітніх не має, раніше не судимого, зареєстрованого АДРЕСА_1 , фактично мешкає АДРЕСА_2
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,
ОСОБА_4 достовірно знаючи, що на всій території з 24.02.2022 указом Президента України №64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, введено в Україні воєнний стан із 05 го. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб, котрий в подальшому неодноразово продовжувався, останній раз, законом про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 07 листопада 2022 року № 757/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" строком на 90 діб.
В період дії воєнного стану, 16.12.2022 року близько 16 години, зайшов до квартири АДРЕСА_3 , в якій проживає знайомий йому ОСОБА_6 . Перебуваючи в квартирі ОСОБА_6 , ОСОБА_4 на столі в кухні побачив мобільний телефон Samsung Galaxy AO2. В цей час у ОСОБА_4 виник прямий злочинний умисел, направлений на протиправне заволодіння чужим майном. Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, з метою отримання доходу за рахунок чужого майна, в умовах воєнного стану,, усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки свого діяння у вигляді заподіянні майнової шкоди потерпілому і свідомо бажаючи їх настання, діючи умисно, маючи на меті незаконне збагачення, скориставшись тим, що потерпілий ОСОБА_6 не спостерігає за його злочинними діями, взяв зі столу в кухні мобільний телефон Samsung Galaxy AO2 , вартістю, 2366 грн. 67 коп.
Після чого, ОСОБА_4 покинув місце вчинення кримінального правопорушення з викраденим майном, обернувши його на свою користь та розпорядився ним у подальшому на власний розсуд, а саме заклав до ПТ «Ломбард «Свіжа копійка», тим самим спричинивши потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 2366 гривень 67 копійок.,
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, визнав повністю та пояснив, що дійсно в зазначений день 16.12.2022 року приблизно о 16 годині прийшов до свого знайомого ОСОБА_6 , котрий живе в будинку АДРЕСА_4 та зі столу в кухні викрав мобільний телефон Samsung Galaxy AO2, котрий в подальшому здав у ломбард.
В судове засідання потерпілий ОСОБА_6 не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи, в матеріалах справи міститься заява, в якій він просить проводити судовий розгляд та судові дебати без його участі. Матеріальних та моральних претензій до ОСОБА_4 не має, цивільний позов не заявляє. Покарання просить призначити не дуже строге.
Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнала свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах викладених в обвинувальному акті, беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачена, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції. Роз`яснивши їм положення ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченого ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів (крім допиту обвинуваченого) стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, та розглядає справу у відповідності дост. 349 КПК України.
За таких обставин суд вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, доведена у повному обсязі, та кваліфікує його дії за ч.4 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.
Як особа, ОСОБА_4 характеризується формально, на обліках у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, постійного місця роботи не має, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, раніше до кримінальної відповідальності не притягався.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, та добровільне відшкодування завданої шкоди.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.
У відповідності до вимог статті 50 КК України «Покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаною винною у вчиненні кримінального правопорушення і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.»
Із Постанови Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 23 січня 2014 року (справа № 5-48 кс13) вбачається, що загальні засади призначення покарання (ст.65 КК) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування статті 75 КК, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду і розміру, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.
Суд виходить із фактичної тяжкості вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, зокрема, характеру діяння, обстановки, способу і місця його вчинення, з урахуванням форми, виду, ступеня вини, обставин, що характеризують поведінку обвинуваченого до вчинення кримінального правопорушення, обставин, що безпосередньо пов`язані із вчиненням кримінального правопорушення, та характеризують поведінку останнього після вчинення кримінального правопорушення, та індивідуальних особливостей обвинуваченого, зокрема способу життя, характеризуючих його даних, його вік, стан здоров`я.
Приймаючи до уваги встановлені фактичні обставини по справі, ступень тяжкості скоєного кримінального правопорушення, відсутність будь-яких претензій зі сторони потерпілого, характер та мотиви протиправних дій, враховуючи вищенаведені дані характеристики особи обвинуваченого і попередню позитивну соціальну поведінку, які знижують ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення і ступінь небезпеки особи обвинуваченого для суспільства, суд, всебічно оцінюючи викладені обставини, приходить до переконання про можливість виправлення ОСОБА_4 без реального виконання покарання у виді позбавлення волі, без ізоляції від суспільства, безпосередньо під наглядом державних органів влади і вважає можливим звільнити обвинувачену від відбуття покарання з випробуванням у відповідності до положень ст. 75 КК України.
З покладенням на засудженого ОСОБА_4 обов`язків визначених в ст. 76 КК України .
Запобіжний захід відсутній.
Цивільний позов не заявлено.
Відповідно до ст.ст.118,122,124 КПК України суд стягує з обвинуваченої судові витрати за проведення судової експертизи на користь держави.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст.349,369,370,373,374 КПК України, суд
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
В силу ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням, встановити випробувальний строк 3 (три) роки, в силу ст. 76 КК України покласти на засудженого обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід відсутній.
Речові докази: договір № 729-22003316 від 16.12.2022 року залишити на зберігання в матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Вирок, який набрав законної сили, обов`язковий для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Вирок постановлено, складено і підписано в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Суддя

Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_1