Справа № 351/509/22
Провадження № 1-кп/351/117/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2022 року м. Снятин

Снятинський районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого-судді - ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

законного представника

неповнолітнього обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, за обвинуваченням

неповнолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, учня Прутівського ліцею імені В.Самійленка, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_4 , вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднане з проникненням у житло за наступних обставин.

29 січня 2022 року близько 15 години 30 хвилин неповнолітній ОСОБА_7 знаходився на АДРЕСА_1 , де у той час побачив, що з господарства, яке розташоване по АДРЕСА_1 вийшов господар ОСОБА_8 , а тому, достовірно знаючи, що ОСОБА_8 проживає сам у господарстві і на той час його вдома немає, неповнолітній ОСОБА_7 вирішив вчинити крадіжку чужого майна з житлового будинку ОСОБА_8 .

Таким чином, реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на крадіжку чужого майна, неповнолітній ОСОБА_7 , зайшов на подвір`я господарства ОСОБА_8 та діючи умисно, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, за допомогою ключів, які знайшов на електричному щитку поряд із вхідними дверима, відкрив двері житлового будинку та зайшов у середину приміщення, де зайшов до спальної кімнати, у якій на ліжку під подушкою знайшов гаманець ОСОБА_8 , з якого викрав грошові кошти у сумі 700 гривень та заховав у спідню білизну.

У той час коли неповнолітній ОСОБА_7 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця та мав намір з викраденим майном покинути будинок ОСОБА_8 , останній повернувся до свого господарства та помітив неповнолітнього ОСОБА_7 у середині будинку, внаслідок чого злочин не було закінчено з причин, які не залежали від волі ОСОБА_7 .

Таким чином неповнолітній ОСОБА_7 вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднаному з проникненням у житло, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України

Обвинувачений ОСОБА_7 , в судовому засіданні свою вину у вчиненому визнав. Пояснив, що дійсно вдень 29 січня 2022 року він побачив, що господар будинку по АДРЕСА_2 , ОСОБА_8 пішов із свого господарства, залишивши ключ на електричному щитку, а тому він проник у будинок ОСОБА_8 де у спальній кімнаті знайшов гаманець із грішми, які він викрав та сховав у своєму одязі, однак покинути госпларство не зміг, оскільки повернувся господар. Зазначив, що йому соромно за вчинене, щиро розкаюється, просив суворо його не карати.

Законний представник обвинуваченого та його захисник у судовому засіданні просили врахувати визнання обвинуваченим своєї вини, його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, позитивну характеристику з місця проживання, та не карати обвинуваченого суворо.

Судом встановлено, що потерпілий ОСОБА_8 помер, а тому вирішено провести розгляд справи без участі потерпілого за наявними у справі матеріалами кримінального провадження.

Відповідно до ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке грунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно ст. 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Згідно з приписами ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Суд, оцінивши здобуті у судовому засіданні докази, визнає їх, відповідно до ст.ст. 85,86 КПК України, належними та допустимими, оскільки вони зібрані у порядку ст. 93 КПК України, тому суд покладає їх в обгрунтування вироку.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого та оцінюючи зібрані по справі докази, зокрема: Витяг із ЄРДР про реєстрацю 29.01.2022 кримінального провадження №0000020 за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України; Рапорт старшого інспектора-чергового Відділення поліції №1 (м. Снятин) Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_9 від 29.01.2022 про отримання на телефонну спецлінію «102» заяви від ОСОБА_8 про вчинення крадіжки; Протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 29.01.2022, згідно якого ОСОБА_8 заявив, що ОСОБА_10 вдень 29.01.2022 викрав у нього із будинку грошові кошти в сумі 700,00 грн.; Протоколи оглядів місця події від 29.01.2022 із фотоматеріалами; Постанову про визнання речовими доказами та передачу їх на зберігання від 29.01.2022 і Ухвалу Снятинського районного суду від 01.02.2022 про арешт майна, а саме речових доказів: грошових коштів у сумі 700,00 грн.; Розписку ОСОБА_8 від 01.02.2022 про отримання ним грошових коштів у сумі 700,00 грн. на відповідальне зберігання, які належним чином досліджені під час судового розгляду кримінального провадження в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вину неповнолітнього ОСОБА_7 доведено повністю, а його дії слід кваліфікувати за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднане із проникненням у житло.

Призначаючи покарання неповнолітньому ОСОБА_7 суд, відповідно до ст. ст. 65, 66, 67 КК України, у межах, установлених у санкцією статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, суд враховує ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, обставини вчинення такого правопорушення, його тяжкість, ступінь здійснення злочинних намірів, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого.

Статтею 50 КК України визначено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст.12 КК України, кримінальне правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, яке вчинив обвинувачений ОСОБА_7 є тяжким злочином.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття у вчиненому та вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому, суд вважає вчинення правопорушення відносно особи похилого віку.

Досліджуючи дані, які характеризують особу неповнолітнього обвинуваченого, суд бере до уваги те, що він нейтрально характеризується за місцем проживання та навчання, раніше не судимий, на обліку в психіатричному та наркологічному кабінетах не знаходиться, має задовільний стан здоров`я, без шкідливих звичок, матеріально-побутові умови проживання задовільні, при цьому згідно Ухвали Снятинського раойнного суду від 21.05.2022 до неповнолітнього ОСОБА_7 застосовано примусовий захід виховного характеру за вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжку), поєднане із проникненням у житло.

Приймаючи судове рішення про міру покарання обвинуваченому суд також враховує досудову доповідь щодо неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 , із якої вбачається, що неповнолітній ОСОБА_7 проживає разом з батьками, де має належні умови для проживання, навчається у 9 класі Прутівського ліцею імені В.Самійленка, за результатами форми оцінки ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення неповнолітнім ОСОБА_7 спостерігається середній рівень. Таким чином, беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, а також середній рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення ОСОБА_7 , орган пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе за умови здійснення наглід та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та заповбігання вчиненню повторного правопорушення із покладенням на обвинуваченого обов`язків, передбачених ч.3 ст.76 КК України.

Дослідивши всі обставини кримінального провадження, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, особу неповнолітнього обвинуваченого, умови його життя та виховання, пом`якшуючі покарання обставини, відсутність обтяжуючих обставин, суд приходить до висновку, що покарання обвинуваченому повинно бути призначено в межах санкції ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі, оскільки саме такий вид покарання є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень і не знаходить підстав для призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом.

Разом з тим, враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, обставини кримінального провадження, особу неповнолітнього обвинуваченого, його ставлення до вчиненого та наслідків, поведінку після вчинення злочину, встановлений середній рівень ризику вчинення повторного правопорушення, суд приходить до висновку про можливість виправлення неповнолітнього ОСОБА_7 без ізоляції від суспільства та вважає за доцільне застосувати до обвинуваченого покарання у виді позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, поклавши на нього основні обов`язки, передбачені ч.1 ст.76 КК України та додаткові обов`язки, передбачені ч.3 ст.76 КК України , а саме: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, який вказаний у висновку органу пробації та виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

На думку суду, дане покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, а також цілком відповідати тяжкості вчиненого злочину та особі винного.

У порядку ст.174 КПК України скасувати арешт накладений Ухвалою слідчого судді Снятинського районного суду на речові докази.

Долю речових доказів слід вирішити згідно ст.100 КПК України.

Суд, на підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 65-67, 75-78, 103-104, 289 КК України, ст.ст. 368, 370, 371, 374, 484, 485, 487, 488, 496 КПК України,-

УХВАЛИВ:
Неповнолітнього ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75, 104 КК України звільнити неповнолітнього ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

Відповідно до п.1, 2 ч.1 та п. 2, 4 ч.3 ст.76 КК України покласти на неповнолітнього ОСОБА_7 наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

4) виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

У порядку ст.174 КПК України скасувати арешт накладений Ухвалою слідчого судді Снятинського районного суду від 21.05.2022 на речові докази.

Речові докази:

- грошові кошти у розмірі 700,00 грн. залишити власнику;

- оптичний диск з відеозаписами камер відеоспостереження зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду через Снятинський районний суд у строк 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий: ОСОБА_11