Справа № 504/3667/22
Провадження № 1-кс/504/454/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.11.2022 смт. Добросла

Слідчий суддя Комінтернівського районного суду Одеської області ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 5, смт. Доброслав, клопотання прокурора Доброславської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення альтернативи (застави) в межах кримінального провадження № 0000921 від 02.06.2021 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого частиною 3 статті 189, ч.2 ст. 146, ч.2 ст. 189, ч. 2 ст. 189 КК України, підозрюваному:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
Уродженцю с. Маргавет, Республіки Вірменія,
громадянин Вірменії,
із середньою освітою, офіційно не одружений,
дорожній працівник ТОВ «ЮГСТРОЙ КОМПАНІ»,
має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 ,
фактично проживаючій за адресою:
АДРЕСА_1 ,
про підозру у вчиненні кримінального правопорушення
передбаченого частиною 3 статті 189, ч.2 ст. 146, ч.2 ст. 189, ч. 2 ст. 189 КК України повідомлено 23.09.2021 року,-
за участі прокурора ОСОБА_3 ,

захисника- ОСОБА_6 ,

підозрюваного - ОСОБА_4 ,

перекладача ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Доброславської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_8 звернувся до Комінтернівського районного суду Одеської області із клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення альтернативи (застави) в межах кримінального провадження № 0000921 від 02.06.2021 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого частиною 3 статті 189, ч.2 ст. 146, ч.2 ст. 189, ч. 2 ст. 189 КК України, підозрюваному ОСОБА_4 , яке мотивував наступними обставинами:

У період з 01.07.2019 року по травень 2020 року ОСОБА_9 працював оператором автозаправної станції ТОВ «Південьекогаз-1», директором якого є ОСОБА_10 . У вказаний період у ОСОБА_9 виникли боргові зобов`язання перед ОСОБА_10 на суму 300 000 гривень.
У подальшому між ОСОБА_9 та ОСОБА_10 досягнуто усної домовленості про те, що частину боргу ОСОБА_9 відшкодує йому шляхом переоформлення на ОСОБА_10 земельної ділянки площею 0,15 га, яка на праві власності належить батькові ОСОБА_9 ОСОБА_11 та знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , а решту боргу відшкодує безпосередньо з заробітної плати.
За невстановлених досудовим розслідуванням обставин ОСОБА_12 стало відомо про боргові зобов`язання його давнього знайомого ОСОБА_9 перед ОСОБА_10 , після чого у ОСОБА_12 виник злочинний умисел, направлений на незаконне збагачення шляхом вимагання у ОСОБА_9 майна та права на майно, поєднане з насильством, небезпечним для здоров`я останнього.
При цьому ОСОБА_12 не був уповноважений ОСОБА_10 на отримання від ОСОБА_9 будь яких матеріальних цінностей та не мав наміру передавати будь-які отримані від ОСОБА_9 матеріальні цінності ОСОБА_10 .
В подальшому, у невстановленому місці та в невстановлений час ОСОБА_12 повідомив раніше знайомому ОСОБА_13 про свої злочинні плани, направлені на незаконне вимагання у ОСОБА_9 майна та права на майно, поєднане з насильством, небезпечним для здоров`я останнього, та запропонував ОСОБА_13 вчинити злочин разом з ним, на що ОСОБА_13 надав свою добровільну згоду.
Таким чином, ОСОБА_13 та ОСОБА_12 вступили у злочинну змову на вимагання у ОСОБА_9 майна та права на майно за попередньою змовою групою осіб, поєднане з насильством, небезпечним для здоров`я особи.
Надалі, в період з 20.08.2021 року по 22.09.2021 року, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлений, ОСОБА_13 та ОСОБА_12 повідомили своїм знайомим ОСОБА_4 та ОСОБА_4 про свої злочинні плани, направлені на незаконне вимагання майна та прав на майно у ОСОБА_9 , поєднане з насильством, небезпечним для здоров`я останнього та запропонували їм вчинити злочин разом з ними, на що ОСОБА_4 та ОСОБА_4 надали свою добровільну згоду.
Таким чином, ОСОБА_4 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 та ОСОБА_4 вступили у злочинну змову на вчинення вимагання у ОСОБА_9 майна та права на майно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з насильством, небезпечним для здоров`я особи.
Далі, близько 16:40 год. 22.09.2021 року ОСОБА_4 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 та ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою групою осіб, з метою вимагання з ОСОБА_9 майна і права на майно під приводом передачі їм неіснуючої перед ними матеріальної заборгованості, зустрілись з останнім на проспекті Миру в м. Южне Одеської області, змусили сісти до салону автомобіля марки «Toyota Avensis» та вивезли до пустиря біля в`їзду до м. Южне Одеської області.
Перебуваючи на вказаному пустирі ОСОБА_4 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 та ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою групою осіб, вимагаючи у ОСОБА_9 сплатити їм неіснуючий перед ними борг в сумі 5000 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України станом на 22.09.2021 року становило 133540,5 грн. (5000 ? 26,7081), та переоформити на ОСОБА_12 вказану земельну ділянку, нанесли останньому численні удари в різні частини тіла та помістили його до багажного відділення вказаного транспортного засобу, внаслідок чого ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми у формі струсу головного мозку, закритого перелому кісток носа з незначним зміщенням уламків, саден обличчя, гематоми та садна шиї, садна поперекової ділянки справа, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Після цього, ОСОБА_4 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 та ОСОБА_4 , утримуючи ОСОБА_9 в багажному відділенні вказаного транспортного засобу, направились до міста Южне Одеської області, де були затримані працівниками правоохоронних органів.
Таким чином, встановлена достатність доказів для підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 189 КК України вимога передачі чужого майна та права на майно (вимагання), вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з насильством, небезпечним для здоров`я особи.
Також, в період з 01.07.2019 року по травень 2020 року ОСОБА_9 працював оператором автозаправної станції ТОВ «Південьекогаз-1», директором якого є ОСОБА_10 . У вказаний період у ОСОБА_9 виникли боргові зобов`язання перед ОСОБА_10 на суму 300 000 гривень.
У подальшому між ОСОБА_9 та ОСОБА_10 досягнуто усної домовленості про те, що частину боргу ОСОБА_9 відшкодує йому шляхом переоформлення на ОСОБА_10 земельної ділянки площею 0,15 га, яка на праві власності належить батькові ОСОБА_9 ОСОБА_11 та знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , а решту боргу відшкодує безпосередньо з заробітної плати.
За невстановлених досудовим розслідуванням обставин ОСОБА_12 стало відомо про боргові зобов`язання його давнього знайомого ОСОБА_9 перед ОСОБА_10 , після чого у ОСОБА_12 виник злочинний умисел, направлений на незаконне позбавлення ОСОБА_9 волі за попередньою змовою групою осіб, способом, небезпечним для здоров`я потерпілого, з корисливих мотивів вимагання у нього майна (грошей) і права на майно.
При цьому, ОСОБА_12 не був уповноважений ОСОБА_10 на отримання від ОСОБА_9 будь яких матеріальних цінностей та не мав наміру передавати будь-які отримані від ОСОБА_9 матеріальні цінності ОСОБА_10 .
В подальшому, у невстановленому місці та в невстановлений час ОСОБА_12 повідомив раніше знайомому ОСОБА_13 про вказані свої злочинні плани незаконно позбавити ОСОБА_9 волі способом, небезпечним для здоров`я останнього, з корисливих мотивів вимагання у нього майна (грошей) і права на майно, та запропонував ОСОБА_13 вчинити злочин разом з ним. На цю пропозицію ОСОБА_13 погодився і вони вступили у злочинну змову на незаконне позбавлення ОСОБА_9 волі за попередньою змовою групою осіб, способом, небезпечним для його здоров`я, з корисливих мотивів вимагання у нього грошей і права на майно.
Надалі, у період з 20.08.2021 року по 22.09.2021 року, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлений, ОСОБА_13 та ОСОБА_12 повідомили своїм знайомим ОСОБА_4 та ОСОБА_4 про вказані свої злочинні плани незаконно позбавити ОСОБА_9 волі способом, небезпечним для здоров`я потерпілого, з корисливих мотивів з метою вимагання у нього майна (грошей) і права на майно, та запропонували їм вчинити злочин разом з ними, на що ОСОБА_4 та ОСОБА_4 надали свою добровільну згоду.
При цьому ОСОБА_4 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 та ОСОБА_4 вступили у злочинну змову незаконно позбавити ОСОБА_9 волі за попередньою змовою групою осіб, способом, небезпечним для його здоров`я, з корисливих мотивів вимагання у нього майна (грошей) і права на майно.
Далі, близько 16:40 год. 22.09.2021 року ОСОБА_4 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 та ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів вимагання у ОСОБА_9 майна і права на майно під приводом передачі їм неіснуючої перед ними матеріальної заборгованості, зустрілись з останнім на проспекті Миру в м. Южне Одеської області, змусили сісти до салону автомобіля марки «Toyota Avensis» та вивезли до пустиря біля в`їзду до м. Южне Одеської області.
Перебуваючи на вказаному пустирі, ОСОБА_4 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 та ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, вимагаючи у ОСОБА_9 сплатити їм неіснуючий перед ними борг в сумі 5000 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України станом на 22.09.2021 року становило 133540,5 грн. (5000 ? 26,7081), та переоформити вказану земельну ділянку на ОСОБА_12 , способом небезпечним для здоров`я ОСОБА_9 , нанесли останньому численні удари в різні частини тіла та незаконно позбавили волі шляхом поміщення його о 16:50 год. 22.09.2021 року до багажного відділення вказаного транспортного засобу, внаслідок чого ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми у формі струсу головного мозку, закритого перелому кісток носа з незначним зміщенням уламків, саден обличчя, гематоми та садна шиї, садна поперекової ділянки справа, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Після цього, ОСОБА_4 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 та ОСОБА_4 , продовжуючи за попередньою змовою групою осіб, способом, небезпечним для здоров`я потерпілого, з корисливих мотивів вимагання у ОСОБА_9 грошей і права на майно незаконне позбавлення ОСОБА_9 волі шляхом утримання його в багажному відділенні вказаного транспортного засобу, направились до міста Южне Одеської області, де були затримані працівниками правоохоронних органів. Таким чином, о 17:15 год. 22.09.2021 року ОСОБА_9 був звільнений з місця незаконного позбавлення волі працівниками правоохоронних органів.
Таким чином, встановлена достатність доказів для підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України незаконне позбавлення волі людини, вчинене з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, способом, небезпечним для здоров`я потерпілого.
Крім того, приблизно о 06:15 год. 11.09.2021 року ОСОБА_12 , перебуваючи неподалік автозаправної станції «WOG», розташованої по вулиці Будівельників, 22 в місті Южне Одеської області, зустрів раніше знайомого ОСОБА_14 . ОСОБА_12 вважав, що ОСОБА_14 вживає наркотичні засоби і що в силу відносин, що раніше склалися між ними, побоюється його і не відмовиться під погрозами фізичного насильства і обмеження прав виконати його ( ОСОБА_12 ) вимогу передати йому грошові кошти. У зв`язку з цим у ОСОБА_12 виник злочинний умисел, направлений на незаконне вимагання грошових коштів у ОСОБА_14 .
Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне збагачення шляхом вимагання грошей у ОСОБА_14 , ОСОБА_12 наказав останньому сісти до його транспортного засобу марки «Volkswagen» та з періодичними зупинками прослідував з ОСОБА_14 до автомийки « ІНФОРМАЦІЯ_3 », розташованої по АДРЕСА_3 .
При цьому, ОСОБА_15 постійно висловлював ОСОБА_14 погрози застосування до нього фізичного насильства та обмеження прав і вимагав передачі грошових коштів.
По приїзду на вказану автомийку у ОСОБА_12 виник умисел залучити до вчинення ним злочину своїх знайомих ОСОБА_4 , ОСОБА_13 та ОСОБА_4 . Реалізуючи цей умисел, ОСОБА_12 зателефонував одному з них та запросив вказаних осіб до себе на автомийку.
Далі, приблизно о 15:00 год. 11.09.2021 року до вказаної автомийки « ІНФОРМАЦІЯ_3 », розташованої по вулиці Комунальній, 5 в місті Южне Одеської області, прибули ОСОБА_4 , ОСОБА_13 та ОСОБА_4 та в ході розмови з ОСОБА_12 вступили у злочинну змову на вимагання грошових коштів у ОСОБА_14 з погрозою насильства над ним, обмеження його прав, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.
Реалізуючи свій злочинний умисел на вимагання грошових коштів ОСОБА_4 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 та ОСОБА_4 , діючи повторно, за попередньою змовою групою осіб, висунули ОСОБА_14 вимогу передати їм грошові кошти в сумі 20 000 гривень, погрожуючи останньому насильством над ним та обмеженням його законних прав на свободу, що виражалось у погрозі незаконного позбавлення волі.
Сприймаючи висунуті погрози як реальні, побоюючись за своє життя та здоров`я, побоюючись незаконного позбавлення волі, ОСОБА_14 підкорився вимогам ОСОБА_4 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 та ОСОБА_4 , зателефонував своєму братові ОСОБА_16 та попросив перерахувати на наданий йому номер карткового рахунку ОСОБА_12 грошові кошти в сумі 20 000 гривень.
ОСОБА_16 зателефонував іншому брату - ОСОБА_17 та попросив його перерахувати грошові кошти в сумі 20 000 гривень на вказаний ОСОБА_16 картковий рахунок банку.
Після цього ОСОБА_17 перерахував зі свого банківського рахунку на картковий банківський рахунок ОСОБА_12 у банку АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» (Монобанк) (банківська картка № НОМЕР_1 ) грошові кошти в сумі 20 000 гривень, після чого ОСОБА_4 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 та ОСОБА_4 розпорядились отриманими грошовими коштами на власний розсуд.
При цьому у ОСОБА_14 виник борг перед своїм братом ОСОБА_17 у сумі 20 000 гривень.
Таким чином, встановлена достатність доказів для підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України вимога передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим, обмеження його прав (вимагання), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.
Також встановлено, що приблизно в середині вересня 2021 року, ОСОБА_12 стало відомо, що дружина його знайомого ОСОБА_18 ОСОБА_19 у присутності інших осіб висловила своє негативне ставлення до ОСОБА_4 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_4 та деяких їхніх знайомих.
При цьому, у ОСОБА_12 виник злочинний умисел, направлений на незаконне збагачення шляхом повторного вимагання грошових коштів у ОСОБА_18 з використанням вказаного малозначного приводу.
Реалізуючи свій злочинний умисел, о 13:11 год. 17.09.2021 року ОСОБА_12 зателефонував ОСОБА_18 та домовився з ним про зустріч біля кафе «Старый дом», розташованого по вул. Хіміків, 12А в м. Южне Одеської області.
Отримавши згоду ОСОБА_18 на зустріч, ОСОБА_12 вирішив залучити до вчинення злочину раніше знайомих ОСОБА_4 , ОСОБА_13 , ОСОБА_4 та інших невстановлених досудовим розслідуванням осіб.
З цією метою він зателефонував ОСОБА_4 та повідомив про намір спільно з ним, ОСОБА_4 , ОСОБА_13 та іншими невстановленими особами, повторно вимагати та отримати від ОСОБА_18 грошові кошти в сумі 15 000 гривень, з погрозою насильства над ним та його близькими родичами, за попередньою змовою групою осіб, на що ОСОБА_4 відповів згодою та довів намір ОСОБА_12 вчинити злочин відносно ОСОБА_18 до ОСОБА_4 , ОСОБА_13 та інших невстановлених осіб, на що усі останні також надали свою добровільну згоду. Таким чином ОСОБА_4 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_4 та інші невстановлені особи втупили у злочинну змову вчинити вимагання у ОСОБА_18 його грошових коштів з погрозою насильства над ним та його близькими родичами, повторно, за попередньою змовою групою осіб.
Реалізовуючи злочинний умисел, направлений на незаконне збагачення шляхом вимагання грошових коштів у ОСОБА_18 , приблизно о 15:00 год. 17.09.2021 року ОСОБА_4 , ОСОБА_13 та ОСОБА_4 , спільно з іншими невстановленими особами, прибули до кафе «Старый дом», розташованого по вул. Хіміків, 12А в м. Южне Одеської області, біля будівлі якого в ході розмови з ОСОБА_18 , діючи умисно, повторно, за попередньою змовою групою осіб, погрожуючи застосуванням насильства відносно останнього та його вагітної дружини, висунули вимогу передати їм грошові кошти в сумі 15 000 гривень.
Сприймаючи висунуті погрози як реальні, побоюючись за своє життя та здоров`я, а також за здоров`я вагітної дружини, ОСОБА_18 зателефонував ОСОБА_12 з метою уточнення висунутих вимог та вони домовилися про зустріч біля кафе « ІНФОРМАЦІЯ_4 », розташованого по проспекту Миру, 13а в місті Южне Одеської області.
Приблизно о 15:00 год. 17.09.2021року ОСОБА_18 прибув до вказаного кафе, біля будівлі якого зустрівся з ОСОБА_4 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_4 та іншими невстановленими особами.
В ході розмови ОСОБА_4 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_4 та інші невстановлені особи, діючи умисно, повторно, за попередньою змовою групою осіб, погрожуючи застосуванням насильства відносно ОСОБА_18 та його близького родича - дружини, повторно висунули ОСОБА_18 вимогу передати їм грошові кошти в сумі 15 000 гривень.
По поверненню ОСОБА_18 після цієї зустрічі додому його дружина ОСОБА_19 за погодженням з ним того ж дня звернулась до правоохоронного органу з заявою про вказаний злочин.
Таким чином, встановлена достатність доказів для підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України вимога передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим та його близькими родичами (вимагання), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.
Ухвалою Суворовського районного суду с. Одеси від 29.09.2022 року під час підготовчого судового засідання строк тримання ОСОБА_4 під вартою продовжено до 27.11.2022 року включно.
Ухвалою того ж суду від 17.11.2022 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні повернутий прокурору.
У своєму клопотанні прокурор зазначив, що в теперішній час існують ризики, що обвинувачений ОСОБА_4 може переховуватися від суду; незаконно впливати на потерпілих, свідків; вчинить інші кримінальні правопорушення, і тому просив слідчого суддю застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 народження, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів без визначення розміру застави.
В судовому засіданні прокурор доводи клопотання повністю підтримав, просив його задовольнити.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник- адвокат ОСОБА_6 , яка призначена на окрему процесуальну дію, не погодились із доводами прокурора, просили застосувати до обвинуваченого запобіжний захід з можливістю внесення застави.
Слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_4 за триманий в порядку ст. 208 КПК України 22.09.2021 року.

Презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини визнається однією з основоположних засад кримінального судочинства в правовій державі.
Водночас вона є важливим елементом права на справедливий суд, гарантованого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), яка є частиною національного законодавства в силу статті 9 Конституції України як міжнародний договір, згоду на обов`язковість якого надано Верховною Радою України.
Сенс презумпції невинуватості стосується обов`язку держави визнавати правовий статус обвинуваченого як невинуватого на всіх стадіях, що передують визнанню винним.
Випадком, коли відповідно до практики Європейського суду з прав людини порушується принцип презумпції невинуватості, є відображення у судовому рішенні щодо особи, обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, думки про те, що вона винна, без доведення її вини відповідно до закону. Навіть без формального висновку про винуватість достатньо наявності будь-якого висловлювання, з якого вбачається, що суд вважає особу винною.
Як зазначається у рішенні Європейського суду з прав людини від 23 жовтня 2008 року у справі «Хужин та інші проти Росії» (Khuzhin and Others v. Russia), положення частини другої статті 6 Конвенції (презумпція невинуватості) спрямоване на те, щоб убезпечити обвинувачену особу від порушень її права на справедливий процес упередженими твердженнями, що тісно пов`язані з розглядом її справи в суді. Презумпція невинуватості є одним із елементів справедливого судового розгляду. Цей принцип забороняє формування передчасної позиції суду, яка б відображала думку про те, що особа, обвинувачена у вчиненні злочину, є винуватою ще до того, коли її вина буде доведена відповідно до закону.
Європейський суд з прав людини наголошує, як важливо державним посадовим особам добирати слова, оприлюднюючи свої заяви ще до судового розгляду справи, порушеної проти особи, та визнання її винною в тому чи іншому злочині.
Затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, обрання щодо неї запобіжного заходу, інших заходів процесуального примусу не є доказом вини цієї особи. При вирішенні конфлікту між правом людини на свободу та особисту недоторканність, з одного боку, та правом держави застосовувати запобіжні заходи для забезпечення розслідування кримінальної справи з іншого, презумпція невинуватості набуває особливого значення, зокрема під час розгляду судом подання про обрання щодо особи запобіжного заходу.
На суд покладається обов`язок зважати на всі обставини, що є в матеріалах слідства, прийняти законне та обґрунтоване рішення, керуючись презумпцією невинуватості, яка при розгляді питання про застосування запобіжного заходу створює презумпцію залишення на свободі. Окрім того, оскільки підозрюваний вважається невинуватим, доки вину не доведено, обмеження свободи в жодному разі не може набувати форми покарання або використовуватися як метод запобігання публічним заявам з боку обвинувачуваного, наприклад, про свою невинуватість.
Слідчий суддя на етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не повноважний встановлювати вину особи у скоєнні злочину.
Отже, у цій справі слідчий суддя, залишаючись безстороннім, вирішує порушене у клопотанні питання в межах наданих сторонами доказів, з урахуванням особи підозрюваної особи, та інших матеріалів, що мають істотне та виключне значення для законного та справедливого судового рішення.
Згідно із правилом ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Слідчий суддя виходить з того, що діючий Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, що за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (Котій проти України, від 05 червня 2015 року). Високий Суд нагадав, для того щоб позбавлення свободи можна було вважати несвавільним у розумінні пункту 1 статті 5 Конвенції, відповідності цього заходу вимогам національного закону недостатньо: застосування такого заходу має також бути необхідним за конкретних обставин. Більше того, за підпунктом «с» пункту 1 статті 5 «обґрунтована підозра» у вчиненні злочину означає існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції».
За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.-F. проти Німеччини, 27 листопада 1997, § 57).
23 вересня 2021 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру, а 04.02.2022 року змінено раніше повідомлену підозру та повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 189, ч.2 ст. 146, ч.2 ст. 189, ч. 2 ст. 189 КК України, яке цього ж дня вручено підозрюваному.

В даному кримінальному провадженні складений обвинувальний акт про обвинувачення ОСОБА_4 у вказаних кримінальних правопорушеннях.

Обвинувальний акт повернутий ухвалою суду в підготовчому засіданні прокурору.

Обґрунтованість підозри підтверджується змістом обвинувального акту, та іншими матеріалами, які додані до клопотання і досліджені слідчим суддею у судовому засіданні безпосередньо.

Слідчий суддя не досліджує і не надає оцінки доказам, які обґрунтовують підозру у вчиненні інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, оскільки це є дискреційними повноваженнями суду.

Оцінюючи наявністю вказаних прокурором ризиків слідчий суддя виходить з того, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів за чотирма епізодами, за які законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років із конфіскацією майна, що, на думку слідчого судді, свідчить про можливість вчинення обвинуваченим спроб переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Слідчий суддя враховує, що небезпеку переховування від правосуддя не можна виміряти тільки залежно від суворості можливого покарання; її треба визначати з врахуванням низки інших релевантних факторів, які можуть підтвердити наявність небезпеки переховування від правосуддя, або зробити її настільки незначною, що вона не може слугувати виправданнями для тримання під вартою (справа «Таран проти України» від 17 жовтня 2013 року).

При цьому треба враховувати характер підозрюваного, його моральні якості, його кошти, зв`язки із державою, у які його переслідували за законом, і його міжнародні контакти (справа W v Switzerland), 14379/88, 26 січня 1993 року.

ОСОБА_4 є громадянином Вірменії, одружений, офіційно працевлаштований, має малолітню дитину, раніше не судимий, має місце реєстрації та проживання на території України.

Отже наявні міцні соціальні зв`язки.

Однак, на думку слідчого судді, дані соціальні зв`язки, з огляду на характер інкримінованих ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, обставини їх скоєння, не дають підстав вважати, що ці соціальні зв`язки можуть мати достатню стримуючу дію, що дає підстави вважати, що інший, більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, про застосування якого просить сторона захисту, є неможливим на даній стадії.

Слідчий суддя погоджується із прокурором в частині доводів про наявність ризику впливу на потерпілих та свідків, оскільки ці особи ще не допитані судом безпосередньо.

ЄСПЛ у справі «Летельє проти Франції» висловив правову позицію, що такий ризик може мати місце на початковій стадії досудового розслідування.

Слідчий суддя не погоджується з доводом прокурора про те, що ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки цей довод не підкріплений відповідним доказом.

Така позиція висловлена ЄСПЛ у справі «Александр Макаров проти РФ».

Слідчий суддя враховує, що в судовому засіданні стороною захисту не спростовано наявність встановлених слідчим суддею ризиків відповідними доказами, тому вони є актуальним в теперішній час.

Отже наявні два ризики заявлені прокурором.

Слідчий суддя дослідивши додані до клопотання матеріали, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що наявні у провадженні докази, передбачені параграфами 3-5 Глави 4 КПК України (показання свідків, письмові докази та інші) свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому органом досудового розслідування кримінальних правопорушень, оскільки підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити правопорушення, прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів та отримані у порядку встановленому Кримінальним процесуальним Кодексом України.
Вказане дозволяє слідчому судді обрати обвинуваченому найсуворіший запобіжний захід з урахуванням правила п. 2 ч. 2 ст. 183 КПК України.

Слідчий суддя, виходячи із правил ч. 4 ст. 183 КПК України, вважає можливим не обирати альтернативний запобіжний захід, і не застосовувати право визначати розмір застави, оскільки ряд інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень (злочинів) вчинені із застосуванням фізичного насильства до людини.

Таким чином сукупність всіх наведених обставин справи не дозволяє обрання альтернативного запобіжного заходу.

Слідчий суддя враховує, що сторона захисту не надала вагомих доказів, які б спростували наявність наведених ризиків, або істотно їх знижували.

З урахуванням досліджених матеріалів справи, приймаючи до уваги обсяг процесуальних дій, які необхідно провести органам досудового слідства, враховуючи необхідність дотримання розумних строків тримання підозрюваного під вартою, слідчий суддя вважає що вказаний прокурором строк тримання під вартою обвинуваченого буде достатнім та розумним.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 23, 177, 178, 314-316, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора Доброславської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 , - задовольнити.
Обрати на час досудового розслідування ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 189, ч.2 ст. 146, ч.2 ст. 189, ч. 2 ст. 189 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ «Одеський слідчий ізолятор», строком на 60 діб.
Строк тримання під вартою рахувати з 25 листопада 2022 року.
Строк дії ухвали завершується 23 січня 2023 року.
Ухвалу для організації її виконання направити до ДУ «Одеський слідчий ізолятор», та до Доброславської окружної прокуратури Одеської області для здійснення належного контролю.
Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1