Єдиний унікальний номер 243/444/21
Провадження номер 1-кп/243/346/2023
У Х В А Л А

28 березня 2023 року м. Слов`янськ

Слов?янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів на підставі наказу № 29 "Про впровадження дистанційної роботи Слов`янського міськрайонного суду Донецької області" від 10.05.2022 матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000891 від 25.12.2020 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , уродженця м. Горлівка, громадянина України, із неповною середньою освітою, не одруженого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

1)25.01.2007 Калінінським районним судом м.Донецька за ст.ст.15 ч.3, 185 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 104 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням у 2 роки;

2)30.11.2007 Калінінським районним судом м.Горлівки за ст.ст.15 ч.3, 185 ч.3, 71 ч., 78 ч.3 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі, звільнений по відбуттю строку покарання 08.11.2010;

3)10.11.2011 Микитівським районним судом м.Горлівки за ст.395 КК України до арешту строком на 1 місяць;

4)30.11.2012 Микитівським районним судом м.Горлівка за ст.ст.115 ч.1, 185 ч.2, 296 ч.2, 70 ч.4 КК України до 7 років 1 місяця позбавлення волі, під вартою з 12.09.2011, з 11.06.2013 перебував у Калінінській ВК (№ 27), відомості про звільнення відсутні, строк відбуття покарання 12.10.2018;

5)12.02.2021 Слов`янським міськрайонним судом за ст.125 ч.2 КК України до арешту строком на 2 місяці,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 194 ч.2, 190 ч.2, 125 ч.2, 129 ч.1, 1261, 342 ч.2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Слов`янського міськрайонного суду Донецької області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 194 ч.2, 190 ч.2, 125 ч.2, 129 ч.1, 1261, 342 ч.2 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений заявив про відмову від захисника ОСОБА_4 , зазначивши про необхідність призначення йому іншого захисника за дорученням Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Житомирській області. Таку заяву обґрунтував тим, що захисник не перебуває поруч з ним в приміщенні УВП № 8 під час проведення судових засідань, під час розгляду клопотань покладається на розсуд суду, в той час як має обґрунтовувати всі доводи обвинуваченого положеннями кримінального процесуального закону.

Захисник ОСОБА_4 та прокурор при вирішенні цієї заяви поклалися на розсуд суду, зазначивши, що відмова від захисника є правом обвинуваченого.

Відповідно до вимог ст.6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини кожна людина, обвинувачена у вчиненні кримінального злочину, має як найменш право захищати себе особисто чи використовувати правову допомогу захисника на свій власний вибір або одержувати таку допомогу безкоштовно, якщо цього вимагають інтереси правосуддя.

Так, право обвинуваченого на захист є невід`ємною складовою права на справедливий суд. Положенням ч.1 ст.54 КПК України прямо передбачено право обвинуваченого на відмову від захисника або заміну захисника. Згідно з ч.1 ст.24 Закону України "Про надання безоплатної правової допомоги" адвоката або працівника Центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги, який надає безоплатну вторинну правову допомогу, може бути замінено у випадках та порядку, визначених законом.

Захист обвинуваченого здійснює адвокат ОСОБА_4 за дорученням Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Житомирській області.

Згідно з ч. 1 ст. 45 КПК України захисником є адвокат, який здійснює захист підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, а також особи, стосовно якої передбачається розгляд питання про видачу іноземній державі (екстрадицію).

Згідно п.2, 3 ч.1 ст.49 КПК України суд зобов`язаний забезпечити участь захисника у кримінальному провадженні, зокрема, якщо обвинувачений заявив клопотання про залучення захисника, але за відсутністю коштів чи з інших об`єктивних причин не може його залучити самостійно, а також у разі, якщо, що обставини кримінального провадження вимагають участі захисника, а обвинувачений не залучив його.

Згідно з частинами 1, 2, 3 ст.54 КПК України підозрюваний, обвинувачений має право відмовитися від захисника або замінити його. Відмова від захисника або його заміна повинна відбуватися виключно в присутності захисника після надання можливості для конфіденційного спілкування. Відмова від захисника не приймається у випадку, якщо його участь є обов`язковою. У такому випадку, якщо підозрюваний, обвинувачений відмовляється від захисника і не залучає іншого захисника, захисник повинен бути залучений у порядку, передбаченому статтею 49 цього Кодексу, для здійснення захисту за призначенням.

В рішенні "Ніколаєнко проти України" від 15.02.2013 ЄСПЛ зазначив: незалежність представників юридичної професії від держави передбачає, що здійснення захисту є по суті відносинами між підсудним та його захисником незалежно від того, чи призначається захисник для надання юридичної допомоги, чи його послуги оплачуються з приватного джерела. Згідно з підпунктом "с" пункту 3 статті 6 Конвенції втручання компетентних національних органів вимагається лише у тому випадку, коли нездатність захисника ефективно представляти інтереси підзахисного є очевидною або у достатній мірі доведена до їхнього відома якимось іншим способом (рішення від 19 грудня 1989 у справі "Камазінскі проти Австрії" та рішення від 21 квітня 1998 року у справі "Дауд проти Португалії"). У рішенні у справі "Артико проти Італії" від 13 травня 1980 ЄСПЛ визнав, що у ст. 6 Конвенції йдеться про правову допомогу, а не про призначення захисника. Само призначення ще не є забезпеченням ефективною правовою допомогою, призначений адвокат може через різні обставини (об`єктивні чи суб`єктивні) не виконати належним чином свої професійні обов`язки. Органи влади, "якщо вони поінформовані про це, повинні або замінити захисника, або примусити його виконувати свої професійні обов`язки".

ККС ВС у справі № 236/4216/18, констатувавши відсутність з боку суду першої інстанції належного реагування на можливе неефективне юридичне представництво, що підірвало справедливість судового розгляду в цілому, наголосив, що захисник має вжити достатніх заходів для того, щоб зустрітися із підзахисним, проконсультувати його та обговорити лінію захисту (постанова від 20.01.2021).

Розглядаючи заяву обвинуваченого ОСОБА_5 щодо відмови від захисника, який надає безоплатну вторинну правову допомогу та призначення іншого захисника, суд зазначає, що безоплатна вторинна правова допомога - це вид державної гарантії, що полягає у створенні рівних можливостей для доступу осіб до правосуддя (ч.1 ст.13 Закону України "Про безоплатну правову допомогу").

При реалізації цієї державної гарантії особа позбавлена можливості вільно обирати собі захисника, оскільки відповідно до ст. 49 КПК України, захисник такій особі призначається за постановою слідчого/прокурора або ухвалою судді чи суду. Також особа, що отримує безоплатну вторинну правову допомогу, не може на власний розсуд вимагати від суду заміни захисника з особистих мотивів.

Згідно п.п.3 п.8 Положення про центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 02.07.2012 № 967/5, регіональні центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги (республіканський (Автономної Республіки Крим), обласні, Київський та Севастопольський міські (далі - регіональні центри) відповідно до покладених на них завдань укладають контракти/договори з адвокатами, включеними до Реєстру адвокатів, які надають безоплатну вторинну правову допомогу, відповідно до Порядку і умов укладення контрактів з адвокатами, які надають безоплатну вторинну правову допомогу на постійній основі, та договорів з адвокатами, які надають безоплатну вторинну правову допомогу на тимчасовій основі, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11 січня 2012 року № 8.

Місцеві центри відповідно до покладених на них завдань, поміж іншого, приймають рішення про заміну адвоката/працівника місцевого центру, який надає безоплатну вторинну правову допомогу, у випадках, передбачених Законом (п.п.21 п.13 Положення про центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги).

Згідно п.9 ч.1 ст.17 Закону України "Про безоплатну правову допомогу", заміна призначеного адвоката проводиться Центром шляхом прийняття відповідного рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 25 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", оцінка якості, повноти та своєчасності надання адвокатами безоплатної первинної правової допомоги здійснюється за зверненням органів місцевого самоврядування, а безоплатної вторинної правової допомоги - за зверненням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги, комісіями, утвореними для цієї мети радами адвокатів регіонів.

Таким чином Кримінальним процесуальним кодексом України не передбачено можливості проводити судом заміну чи відсторонення адвоката, призначеного Центром для надання безоплатної вторинної правової допомоги (за виключенням питання відводу захисника в порядку ст. 78 КПК України).

Право особи на заміну захисника, передбачене ст. 54 КПК України, є похідним від права вільного вибору захисника своїх прав, яке особа реалізує самостійно, укладаючи договір з обраним нею захисником. Це право не розповсюджується на зміст права на безоплатну вторинну правову допомогу, де особа не обирає собі захисника, а отримує захист, гарантований державою та за державні кошти. В цьому разі особа має право на отримання правової допомоги належної якості та відповідно до стандартів якості надання безоплатної вторинної правової допомоги у кримінальному процесі, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 25.02.2014 р. № 386/5.

В зазначеному кримінальному провадженні участь захисника не є обов`язковою у контексті положень ст.52 КПК України. Захист обвинуваченого ОСОБА_5 здійснювався почергово захисниками ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_4 . Наразі обвинуваченим не наведено жодних переконливих мотивів своєї відмови від захисника ОСОБА_4 , яким був замінений попередній захисник ОСОБА_8 у лютому 2023, судом підстав для відмови від захисника не встановлено. З урахуванням наведеного, прагнення обвинуваченого неодноразово замінювати захисників, може свідчити про зловживання ОСОБА_5 своїми процесуальними правами.

За таких обставин суд не вбачає підстав для задоволення заяви.

Одночасно, суд вважає необхідним роз`яснити ОСОБА_5 щодо відсутності підстав для призначення іншого захисника за дорученням Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Житомирській області та про наявність у нього права на вільний вибір захисника за договором. Отже, відмову ОСОБА_5 від захисника суд вважає передчасною, зауваживши, що хоча обвинувачений і має право на відмову від захисника на будь-якій стадії кримінального провадження, проте, у разі прийняття судом цієї відмови та не залучення обвинуваченим іншого захисника за договором, він захищатиме себе самостійно, що, звісно, також є його правом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.45, 49, 52-54 КПК України,

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви обвинуваченого ОСОБА_5 про відмову від захисника - адвоката ОСОБА_4 та його заміну іншим адвокатом з Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Житомирській області - відмовити.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_5 його право укласти угоду із іншим захисником або захищати себе самостійно.

Ухвала самостійному оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали проголошений 28.03.2023 о 16-50 год.

Суддя ОСОБА_1