Справа № 461/2275/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1045/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Львові матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Галицького районного суду м. Львова від 12 жовтня 2022 року щодо ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.13 ч.2 ст.115 КК України,

з участю: прокурора ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

захисника ОСОБА_6

встановила:

цим вироком ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.13 ч.2 ст.115 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 12 (дванадцять) років.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_7 ухвалено рахувати з моменту його затримання, а саме з 01.01.2022.

Запобіжний захід, застосований відносно ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою без визначення розміру до набрання вироком законної сили - залишено без змін.

Вирішено питання з судовими витратами, арештом майна та речовими доказами.

За вироком суду, 01 січня 2022 року, приблизно о 01 год. 00 хв., ОСОБА_7 , будучи раніше судимою особою за вчинення умисного вбивства, перебуваючи у квартирі АДРЕСА_2 , діючи умисно, з метою протиправного заподіяння смерті, у ході раптово виниклого конфлікту із ОСОБА_9 , на ґрунті особистих неприязних відносин, які виникли раптово, діючи умисно, усвідомлюючи суспільну небезпеку свого діяння, спрямованого на позбавлення життя іншої людини, та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою спричинення смерті іншій людині, прикладаючи фізичні зусилля, наніс один удар ножем в грудну клітку потерпілому, чим заподіяв ОСОБА_10 проникаючу колото-різану рану на передній поверхні грудної клітки дещо зліва, в проекції 5-го лівого ребра по білягрудинній лінії, з перетином підлеглої підшкірно-жирової тканини, поверхневих м`язів грудної клітки, повним перетином хрящової частини 5-го лівого ребра та наскрізним ушкодженням навколосерцевої сумки і стінки правого шлуночка з наявністю раневого каналу довжиною близько 7 см, котрий проходить спереду-назад та дещо зліва-направо, котрі відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, являлись небезпечними для життя в момент заподіяння, і в даному випадку спричинили смерть потерпілого, тобто умисно вбив ОСОБА_11 , який помер на місці події.

Таким чином, дії ОСОБА_7 кваліфіковані як умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене особою, яка раніше вчинила умисне вбивство, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого п.13 ч.2 ст.115 КК України.

На вказаний вирок суду адвокат ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуваний вирок, а кримінальне провадження закрити на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України.

В обґрунтування апеляційних вимог адвокат зазначає, що перераховані у вироку докази є недостатніми для ухвалення рішення обвинувального характеру, адже з урахуванням невизнавальної позиції обвинуваченого свідки ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 надали свідчення, з яких стверджується лише факт перебування обвинуваченого та ОСОБА_9 у квартирі АДРЕСА_2 , однак жоден з них, не будучи очевидцем, не розкриває те внаслідок чого і дій (їх послідовність) якої саме конкретно винної особи настала смерть ОСОБА_16 . Також жоден свідок чи потерпіла не зазначили у своїх показах відомостей, які б могли розкрити або вказати на мотив злочину. При цьому, на думку сторони захисту згаданий окремими свідками конфлікт обвинуваченого і ОСОБА_9 , що мав місце напередодні події, за своїм характером не міг штовхнути будь-кого на таку жорстокість.

Крім того, вважає, що протоколи слідчих та процесуальних дій, висновки судово-медичних експертиз, постанови про визнання речовими доказами лише розкривають наслідки того, що сталося, однак не розкривають об`єктивну та суб`єктивну сторону злочину.

При апеляційному розгляді справи прокурор заперечив апеляційну скаргу сторони захисту, з огляду на безпідставність такої, просив залишити без змін оскаржуваний вирок.

Захисник підтримав апеляційну скаргу, з наведених у ній мотивів, та просив таку задоволити.

Обвинувачений в судовому засіданні заперечив апеляційну скаргу захисника. Зазначив, що злочин не вчиняв, а потерпілий помер від алкогольного сп`яніння.

Заслухавши доповідача, пояснення присутніх учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Колегія суддів вважає, що дані вимоги закону судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного вироку щодо ОСОБА_7 дотримані.

Вирок суду ухвалений на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом першої інстанції відповідно до ст. 94 КПК України в їх сукупності, з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. У вироку суду наведено належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини кримінального провадження, навівши такі у вироку, та прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у діях обвинуваченого ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого п.13 ч. 2 ст. 115 КК України.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_7 вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.13 ч.2 ст. 115 КК України, така підтверджується покладеними в основу вироку доказами.

Зокрема, свої висновки про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за викладених у вироку обставин суд першої інстанції обґрунтував: показаннями свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , які є логічними, послідовними, взаємодоповнюючими, узгоджуються між собою та іншими доказами у кримінальному провадженні, а саме: даними, які містяться у протоколі обшуку від 01.01.2022, проведеного за адресою: АДРЕСА_1 ; даними, які містяться у протоколі огляду місця події від 04.04.2022; даними, які містяться у висновку судово-медичної експертизи №01/2022-мк від 06.01.2022; даними, які містяться у висновку судово-медичної експертизи №46/2022-т від 06.01.2022; даними, які містяться у висновку судово-медичної експертизи №2/2022 від 08.02.2022; даними, які містяться у висновку судово-медичної експертизи №04/2022-ім від 04.01.2022; даними, які містяться у протоколі затримання ОСОБА_7 від 01.01.2022; даними, які містяться у висновку судово-медичної експертизи №66/2022-ім від 21.01.2022; даними, які містяться у висновку судово-медичної експертизи №70/2022-ім від 18.02.2022; даними, які містяться у висновку судово-медичної експертизи №10/2022-мк від 01.04.2022; даними, які містяться у висновку експертизи №КСЕ-19/114-22/1054-БД від 18.03.2022; даними, які містяться у висновку судово психіатричного експерта №30 від 15.03.2022; даними, які містяться у висновку експертизи №КСЕ-19/114-22/1054-БД від 18.03.2022; даними, які містяться у постановах про визнання предметів речовими доказами від 01.01.2022 та 05.01.2022, зміст яких детально відтворено у вироку.

Всі вищевказані письмові докази є належними та допустимими доказами, складені відповідно до вимог КПК України та не оспорюються учасниками кримінального провадження, клопотань про їх виключення з обсягу доказів не надходило.

Колегія суддів вважає, що сукупність наведених у вироку доказів переконливо свідчить про те, що обвинувачений ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене п.13 ч. 2 ст. 115 КК України, за наведених у вироку суду обставин.

Доводи сторони захисту про відсутність у ОСОБА_7 мотиву вчинення вбивства є безпідставними, оскільки судом першої інстанції достеменно встановлено, що між обвинуваченим та потерпілим мав місце конфлікт, який виник раптово на грунті особистих неприязних відносин.

Те, що свідки не були очевидцями події жодним чином не спростовує висновків суду про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.13 ч.2 ст.115 КК України.

Також, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність у ОСОБА_7 умислу на позбавлення життя потерпілого, про що свідчить характер дій, вчинених обвинуваченим, локалізація поранення та механізм його спричинення (сила та спрямованість удару ножем у грудну клітку). Вказане підтверджується тим, що ОСОБА_7 використав кухонний ніж як знаряддя злочину, застосування якого може призвести до смерті людини та завдав удар ножем у життєво важливий орган потерпілого.

Інші доводи апелянта, наведені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції щодо винуватості ОСОБА_7 за п. 13 ч.2 ст. 115 КК України, а тому колегією суддів до уваги не беруться.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.13 ч.2 ст.115 КК України, зроблено з дотриманням вимог ст. 23 КПК України, на підставі об`єктивного з`ясування всіх обставин, підтверджених доказами, які було досліджено та перевірено під час судового розгляду, а також оцінено відповідно до ст. 94 КПК України.

Призначене ОСОБА_7 покарання, на переконання колегії суддів, відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України, і таке буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень. Таке покарання, на думку колегії суддів не є надмірно суворим з врахуванням як обставин кримінального провадження, так і особи обвинуваченого.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не містять правових підстав для скасування оскаржуваного вироку суду, а отже така визнається судом апеляційної інстанції необґрунтованою та до задоволення не підлягає.

Крім того, за наслідками апеляційного перегляду істотних порушень кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК, колегія суддів

постановила:

апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , залишити без задоволення, а вирок Галицького районного суду м. Львова від 12 жовтня 2022 року щодо ОСОБА_7 , без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, у той самий строк з дня отримання копії ухвали.

Головуючий:

Судді: