УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2023 року

м. Київ

справа № 754/5014/22

провадження № 51-1629 ск 23

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду від 11 січня 2023 року,

встановив:

Вироком Деснянського районного суду м. Києва від 05 липня 2022 року

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та зареєстрованого у АДРЕСА_1 , проживаючого у АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, востаннє 06 червня 2016 року Броварським районним судом Київської області за ч. 2 ст. 289, на підставі ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців, звільненого 17 серпня 2018 року умовно-достроково на 2 роки 7 місяців 26 днів,

засуджено за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 та ч. 4 ст. 358 КК України, на підставі ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим до остаточного покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік 6 місяців.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 11 січня 2023 року, на підставі ч. 4 ст. 399 КПК України, відмовлено у відкритті провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на вирок Деснянського районного суду м. Києва від 05 липня 2022 року.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 порушує питання про скасування ухвали суду апеляційної інстанції як необгрунтованної у зв`язку із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. При цьому засуджений посилається на те, що йому не була надана правова допомога із самого початку вручення підозри, чим було порушено його право на захист. Крім того, засуджений вказує, що йому не було вручено копії вироку районного суду та обвинувального акту. Також зазначає, що суддя апеляційного суду не звернув увагу на те, що підпис захисника у матеріалах вказаного кримінального провадження може бути підроблений. При цьому засуджений вказує, що порушення вимог ч. ч. 2, 3 ст. 302 КПК України органами досудового розслідування призвело до винесення незаконного вироку щодо нього та призначення йому суворого покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального проступку.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши додані до них копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Згідно зі ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального й процесуального права при ухваленні судових рішень у тій частині, в якій їх було оскаржено.

Відповідно до приписів ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення і особі засудженого.

Згідно ч. 5 ст. 382 КПК України вирок за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку може бути оскаржений в апеляційному порядку з урахуванням особливостей, передбачених статтею 394 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 394 КПК України, вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Як убачається із копії оскаржуваного судового рішення, Деснянський районний суд м. Києва, відповідно до вимог, передбачених ч. 2 ст. 381 КПК України, розглянув обвинувальний акт щодо вчинення ОСОБА_4 кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 та ч. 4 ст. 358 КК України, у спрощеному провадженні в порядку, передбаченому ст. ст. 381- 382 КПК України, оскільки винний ОСОБА_4 не оспорював встановлені під час дізнання обставини і був згоден із розглядом обвинувального акта за його відсутності.

При цьому у поданій апеляційній скарзі засуджений ставив питання про оскарження вищевказаного вироку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, тобто з підстав, з яких вирок суду у даному кримінальному провадженні не може бути оскаржений. Крім того, засуджений вказував, що йому не було вручено обвинувальний акт та копію оскаржуваного вироку.

Суддя апеляційного суду, перевіривши апеляційну скаргу засудженого, зазначив, що винний ОСОБА_4 звернувся із заявою про визнання винуватості, згодою із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомленням з обмеженням права на апеляційне оскарження та згодою на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.

При цьому, як встановлено апеляційним судом, ОСОБА_4 засвідчив власним підписом добровільність беззаперечного визнання винуватості та його згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно ч. 2 ст. 302 КПК України та згоду з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні.

Крім того, як встановлено судом апеляційної інстанції, зазначену заяву ОСОБА_4 подав у присутності свого захисника ОСОБА_5 , що підтверджується також підписами ОСОБА_4 та його захисника на ній. Також, обвинуваченому та його захиснику було вручено копії обвинувального акта.

Враховуючи вищенаведене, суддя апеляційного суду дійшов вірного висновку, що у відповідності до вимог, передбачених ч. 4 ст. 399 КПК України, у відкритті провадження необхідно відмовити, оскільки вирок суду першої інстанції був ухвалений у порядку, передбаченому ст. ст. 381 та 382 КПК України, за результатами розгляду обвинувального акта у спрощеному провадженні, а засуджений подав апеляційну скаргу на цей вирок з підстав, з яких він не може бути оскаржений в апеляційному порядку, з чим погоджується і колегія суддів.

У зв`язку з цим суддя апеляційного суду дійшов правильного висновку про відсутність підстав для відкриття апеляційного провадження.

Про те, що доступ до правосуддя не є абсолютним вказується у практиці Європейського суду з прав людини і національним законодавством може обмежуватися, зокрема для дотримання правил судової процедури.

Таким чином, доводи в касаційній скарзі засудженогопро істотне порушення вимог кримінального процесуального закону при прийнятті суддею апеляційного суду рішення про відмову у відкритті апеляційного провадження, колегія суддів вважає безпідставними.

Отже, обґрунтування касаційної скарги засудженого не містить переконливих доводів, які викликають необхідність перевірки їх за матеріалами кримінального провадження, а з касаційної скарги та доданої до неї копій судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає, а тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України.

Враховуючи викладене та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду від 11 січня 2023 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3