1Справа № 335/5888/22 1-кп/335/708/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2022 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу та питання щодо доцільності продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000816 від 21.07.2022, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16.09.2022 обвинуваченому ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, до 14 листопада 2022 року включно, з утриманням у ДУ „Запорізький слідчий ізолятор.

У зв`язку з викладеним, враховуючи, що строки тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 спливають 14.11.2022, а в найближчий час (до 14.11.2022) призначити до розгляду та завершити розгляд вказаного кримінального провадження неможливо з об`єктивних причин, судом в порядку ст. 331 КПК України поставлене на обговорення учасників процесу питання доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченого.

Крім того, 03.10.2022 на адресу суду від адвоката ОСОБА_5 надійшло клопотання про зміну запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_4 .

Прокурор у судовому засіданні просить залишити без розгляду клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу, оскільки подано в порушення строків, встановлених КПК України, та просить продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_4 строком на 60 днів, оскільки ризики, що слугували підставами для застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого не змінились та продовжують існувати.

Потерпілий у судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Обвинувачений та його захисник у судовому засіданні заперечували проти продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просили змінити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід на домашній арешт за адресою його мешкання, посилаючись на доводи зазначені у клопотанні про зміну запобіжного заходу. Зазначили, що ризики, на які посилається прокурор - відсутні, обвинувачений має постійне місце проживання, має на утриманні дитину, є внутрішньо переміщеною особою, не має наміру переховуватися від суду, має поганий стан здоров`я. Вважають, що доцільним буде обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Суд, вислухавши думку сторін кримінального провадження, щодо вирішення питання про продовження строку тримання під вартою та щодо клопотання про зміну запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , приходить до наступного висновку.

Згідно з ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Виходячи з аналізу правових норм кримінального процесуального законодавства, виключною (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язане з необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Як вбачається з обвинувального акту, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину проти життя та здоров`я особи, яке є тяжким.

Суд вважає встановленим та доведеним існування ризиків, передбачених п.1, п. 3, п. 5 ч.1 ст. 177 КПК України: переховування від органів досудового розслідування; незаконний вплив на потерпілого, свідків; вчинення іншого кримінального правопорушення.

Також, суд вважає необхідним зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».

Судом при вирішенні даного питання, крім тяжкості діянь, які інкримінуються обвинуваченому, враховується, що ОСОБА_4 за сімейним станом не одружений, має місце реєстрації на тимчасово окупованій території, у м. Запоріжжя зареєстрований, як внутрішньо переміщена особа, є батьком малолітньої дитини, місце проживання якої, за судовим рішенням від 06.02.2017, визначено з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (батьки обвинуваченого) та яка, на теперішній час, перебуває на тимчасово окупованій території (зі слів обвинуваченого). Також встановлено, що обвинувачений раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, у тому числі за злочин проти власності (ч.2 ст.186 КК України), за яке відбував покарання у місцях позбавлення волі, постійного джерела доходу не має. Також, суд враховує вік обвинуваченого, відповідно до якого обвинувачений є працездатною особою, жодних захворювань у обвинуваченого, які б обмежували його перебування в умовах слідчого ізолятора не встановлено, стійких соціальних зв`язків також не встановлено. Вищевказане у сукупності дає достатньо підстав вважати, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним у пункті 35 рішення Європейського Суду з прав людини в справі «Летельє проти Франції», суд вважає виправданим, на даний час, тримання обвинуваченого під вартою.

Крім того, згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

З урахуванням викладеного, та враховуючи дані щодо особи обвинуваченого ОСОБА_4 , суд доходить висновку, що інші більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого, з огляду на що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо останнього слід продовжити строком на 60 днів, без визначення розміру застави, оскільки останній обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.121 КК України умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння (злочин, вчинений із застосуванням насильства).

Клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 201 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Так, доводи зазначені у вказаному клопотанні про зміну запобіжного заходу щодо наявності постійного місця проживання обвинуваченого за адресою: АДРЕСА_1 , за якою і просить обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, не доведені належним чином, оскільки будь яких підтверджуючих документів щодо зберігання за ОСОБА_4 фактичного місця проживання (місце його реєстрації як ВПО), на теперішній час, суду не надано. Крім того, у судовому засіданні обвинувачений зазначив, що у вказаній кімнаті також мешкають інші особи, двоє з яких є свідками у вказаному кримінальному провадженні, та які на теперішній час судом не допитані, що свідчить про вірогідність відповідного впливу на свідків у кримінальному провадженні.

Щодо перебування на утриманні обвинуваченого малолітньої дитини, то вказаний факт спростовується вищевикладеними обставинами, встановленими судом, як і зазначені обставини щодо стану здоров`я обвинуваченого, оскільки суду не надано доказів захворювання обвинуваченого, наявність якого б обмежувала його перебування в умовах слідчого ізолятора, про що викладено вище.

Інші доводи, викладені у клопотанні не спростовують висновків суду щодо підстав, встановлених для продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Отже, підстав для зміни запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 13.06.2019 у справі за конституційною скаргою ОСОБА_8 , визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини другої статті 392 Кримінального процесуального кодексу України, щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Керуючись ст.ст. 201, 331, 369, 376 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу відмовити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, до 30 грудня 2022 року включно, з утриманням у ДУ „Запорізький слідчий ізолятор.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку у строки та порядку передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України.

Суддя ОСОБА_1