справа № 615/492/23
провадження № 1-кп/631/95/23
У Х В А Л А

про обрання запобіжного заходу

у вигляді тримання під вартою

28 березня 2023 року смт Нова Водолага

Нововодолазький районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні залу судових засідань № 2 Нововодолазького районного суду Харківської області справу з єдиним унікальним № 615/492/23 за кримінальним провадженням, внесеним до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30 грудня 2022 року під № 0000264 щодо обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого 10 січня 2017 року Валківським районним судом Харківської області за ч. 1 ст. 196 КК України до 4 років обмеження волі, 24 квітня 2020 року на підставі ст. 81 КК України звільнений умовно-достроково на невідбутий строк 10 місяців 21 день,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

В С ТА Н О В И В:

27 березня 2023 року на підставі ухвали Харківського апеляційного суду від 23 березня 2023 року на розгляд до Нововодолазького районного суду Харківської області надійшло кримінальне провадження щодо обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

На виконання вимог ч. 1 ст. 314 КПК України ухвалою Нововодолазького районног суду Харківської області було призначено підготовче судове засідання.

У підготовчому судовому засіданні прокурор Валківського відділу Богодухівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 підтримала клопотання, надане через канцелярію суду 28 березня 2023 року за вхідним № 1659/23-вх про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 .

В обгрунтування клопотання зазначила про існування у провадженні обставин, визначених пунктами 1, 3, 4 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, обвинувачений може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, тому не виключено, що, розуміючи можливість отримати значний термін покарання та усвідомлюючи неминучість та невідворотність покарання, будучи особою, яка не працює та не навчається, не має стійких соціальних зв`язків (не одружений, з рідними стосунки не підтримує); незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, оскільки обвинувачений ОСОБА_4 розуміє тяжкість покарання за злочин, у якому він обвинувачується, а тому з метою зміни їх показань на свою користь може здійснювати будь-який тиск; вчинити інше кримінальне правопорушення, а саме обвинувачений може продовжити вчиняти кримінальні правопорушення проти життя та здоров`я особи; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Вважала за необхідне застосувати тримання під вартою обвинуваченого, зважаючи на вагомість наявних доказів у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, та існування на даний час ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. Підстави для застосування більш м`яких запобіжних заходів, на думку прокурора, відсутні, оскільки вони не зможуть забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Беручи до уваги неможливість запобігання вищезазначеним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, прокурор просила про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого на строк 60 днів.

Захисник ОСОБА_5 заперечувала проти застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Зазначила, що заявлені ризики не відповідають дійсності, є необґрунтованими та не підтвердженими. Існування ризиків прокурором не доведено. Просила застосувати більш м`який запобіжний захід, а саме, домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_4 повністю підтримав думку захисника.

Потерпіла ОСОБА_6 підтримала клопотання прокурора.

Вислухавши позиції сторін з приводу заявленого клопотання, дослідивши матеріали кримінального провадження в межах питання, яке вирішується, суд дійшов наступного.

Положеннями ч. 1 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Частиною 3 ст. 115 КПК України встановлено, що під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема, переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (ч. 1 ст. 177 КПК України).

Перелік запобіжних заходів, які підлягають застосуванню наведений у статті 176 Кримінального процесуального кодексу України, при цьому як вказано у частині 3 наведеної норми, найбільш суворим запобіжним заходом є тримання під вартою.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, поміж іншого, до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки (п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України) .

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Приписами ст. 178 КПК України передбачені обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, у тому числі: тяжкість покарання, яке загрожує відповідній особі, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, в тому числі наявність родини та утриманців, наявність постійного місця роботи, наявність судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувались раніше та інші обставини.

Судом встановлено, що за обставин, викладених у сформульованому обвинуваченні, у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_4 висунуто обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України. Кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 115 КК України, відповідно до приписів ст. 12 КК України, відноситься до особливо тяжких злочинів і передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років.

На досудовому слідстві обвинуваченому ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

27 лютого 2023 року ухвалою слідчого судді Валківського районного суду Харківської області ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 28 березня 2023 року.

ОСОБА_4 за станом здоров`я не має специфічних особливостей, до осіб з інвалідністю не відноситься.

Обвинувачений має прийнятну репутацію, за місцем мешкання характеризується посередньо, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не одружений, тимчасово непрацюючий, нерухомого майна на праві власності не має, має постійне місце реєстрації та мешкання, проживає один, на військовому обліку ІНФОРМАЦІЯ_2 не перебуває, на обліку як безробітний не рахується, засуджений 10 січня 2017 року Валківським районним судом Харківської області за ч. 1 ст. 196 КК України до 4 років обмеження волі, 24 квітня 2020 року на підставі ст. 81 КК України звільнений умовно-достроково на невідбутий строк 10 місяців 21 день, що свідчить про відсутність стійких соціальних зв`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (наприклад, пункт 32 рішення від 30 серпня 1990 року у справі «Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom» (заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86)) термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (пункт 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04)).

В даному випадку обвинуваченому інкриміновано вчинення особливо тяжкого злочину, судовий розгляд кримінального провадження не розпочато, свідків та потерпілих не допитано, докази, з боку сторони обвинувачення та захисту, не досліджені, у зв`язку з чим, суд доходить висновку про існування ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення обвинуваченим зазначених дій.

При цьому, Кримінальний процесуальний кодекс України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Отже, реальним є ризик переховування, адже наявність певного ризику/ризиків, зокрема ризику втечі, має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню, а у даному конкретному випадку, такий ризик є обґрунтованим, та підтверджується наявними матеріалами.

Слушним є і ризик впливу на свідків, та потерпілих, оскільки не виключена ймовірність того, що обвинувачений не будучи обмеженим у спілкуванні із цими особами, яким відомі обставини вчинення злочину у яких остання обвинувачується, може здійснювати на них вплив з метою їх спонукання до ненадання в суді показів, перекручування або спотворення обставин, які їм достовірно відомі, з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

Реальним є ризик учинення іншого кримінального правопорушення та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, оскільки обвинувачений раніше судимий, не одружений, тимчасово непрацюючий, нерухомого майна на праві власності не має.

З урахуванням даних, які характеризують обвинуваченого, тяжкості злочину, у вчиненні якого ОСОБА_4 обвинувачується, стану здоров`я, щодо якого на даний час в розпорядженні суду відсутні об`єктивні медичні застереження про неможливість перебування вказаної особи під вартою, вважає недостатнім застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання наявним ризикам.

З огляду на викладене, суд вважає, що на даному етапі кримінального провадження лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого буде необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки останнього та зможе запобігти ризикам, передбаченим положеннями ст. 177 КПК України, та які були встановлені судом.

Слід зазначити, що застосований до ОСОБА_4 на стадії досудового розслідування запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави, строк якого спливає 28 березня 2023 року, виявився вкрай дієвим та таким, завдяки якому досягнуто мети такого застосування - забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Відповідно, суд сприймає критично з даного питання доводи сторони захисту щодо відсутності необхідності застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та зміни тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід, оскільки на даний час обставини, визначені приписами статті 199 Кримінального процесуального кодексу України, є дійсними, а ризики, зазначені пунктами 1, 3, 4, 5 ч. 1 статті 177 КПК України є триваючими, а тому, виключають на даний час можливість зміни міри запобіжного заходу на більш м`який.

Частиною 3 статті 183 КПК України покладено на суд обов`язок, при постановлені ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, визначити розмір застави, достатньої для виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, суд має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства.

В даному випадку, беручи до уваги, що ОСОБА_4 вчинено особливо тяжкий злочин із застосуванням насильства суд не вбачає підстав аби визначити розмір застави у кримінальному провадженні.

На підставі викладеного та керуючись ст. 314, 315, 177, 178, 182-184, 193 194, 196, 197, 199, 205, 336, 369 372, 392, 532, 533 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу обвинуваченому у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Обрати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів, а саме, до 26 травня 2023 року (включно) без визначення розміру застави.

Зобов`язати прокурора негайно повідомити близьких родичів ОСОБА_4 про застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в ДЕРЖАВНІЙ УСТАНОВІ «ХАРКІВСЬКИЙ СЛІДЧИЙ ІЗОЛЯТОР» на 60 днів, тобто до 26 травня 2023 року включно.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору, потерпілій та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення - ДЕРЖАВНІЙ УСТАНОВІ «ХАРКІВСЬКИЙ СЛІДЧИЙ ІЗОЛЯТОР».

Ухвала про продовження строку тримання під вартою може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до суду апеляційної інстанції, а саме Харківського апеляційного суду, протягом семи днів з дня її оголошення, а для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Суддя: ОСОБА_1