Житомирський апеляційний суд
Справа №272/630/21 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.1 ст.121 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2022 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника потерпілої ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі матеріали кримінального провадження №272/630/21 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_9 на вирок Андрушівського районного суду Житомирської області від 10.08.2022 відносно

ОСОБА_10 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.135, ч.3 ст.286-1 КК України,

в с т а н о в и в:

зазначеним вироком ОСОБА_10 визнано винним за ч.1 ст.135, ч.3 ст.286-1 КК України, та призначено покарання:

-за ч.3 ст.286-1 КК України 7 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 5 років;

-за ч.1 ст. 135 КК України 2 роки позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно призначено ОСОБА_10 покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 5 років.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_10 обраховано з часу набрання вироком законної сили.

На підставі ч.5 ст.72 КК України в строк відбування покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з моменту затримання у порядку ст.208 КПК, тобто з 04 травня 2021 року по день набрання вироком законної сили.

Стягнуто з ОСОБА_10 процесуальні витрати за проведення експертиз на користь держави в сумі 4462,12 грн.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_11 задоволено частково.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно - страхова компанія» на користь ОСОБА_11 143109,87грн. на відшкодування матеріальної шкоди та 7155,49 грн. на відшкодування моральної шкоди, а всього 150265,36 грн.

Стягнуто з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_11 300 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно - страхова компанія» в частині відшкодування витрат на спорудження гранітного пам`ятника залишено без розгляду.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 в іншій частині задоволено частково.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно - страхова компанія» на користь ОСОБА_8 5417,00 грн. на відшкодування матеріальної шкоди в вигляді витрат на поховання та 72 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, а всього 77417 грн.

Стягнуто з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_8 600 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Скасовано арешт, накладений відповідно до ухвали слідчого судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 13 травня 2021 року.

Питання про речові докази вирішено у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

Відповідно до вироку суду першої інстанції, ОСОБА_10 04 травня 2021 року близько 01 год. 25 хв., в порушення вимог п. 2.9 а Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керував автомобілем «ВАЗ 211440» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить АТ «А-банк» та рухався ним по вул. Миру в смт. Червоне Бердичівського району Житомирської області в напрямку с. Красівка цього ж району.

Рухаючись у вказаний день та час зазначеним транспортним засобом навпроти будинку №90 указаної вище вулиці, по освітленій ділянці проїзної частини, водій ОСОБА_10 в силу свого алкогольного сп`яніння, проявив безпечність і неуважність до дорожньої обстановки та її змін, невірно оцінив дорожню обстановку і в порушення вимог пунктів 1.5, 1.7, 2.3б, 10.1, 12.3, 12.4 та 12.9 б ПДР України, не був особливо уважним до такої категорії учасників дорожнього руху, як пішоходи, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, створив загрозу безпеці дорожнього руху, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, натомість безпідставно змінив напрямок руху керованого ним транспортного засобу праворуч, в результаті чого виїхав за межі проїзної частини та при виникненні небезпеки для руху, яку він об`єктивно спроможний був виявити з робочого місця водія автомобіля, негайно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, в результаті чого передньою правою частиною автомобіля марки «ВАЗ 211440» реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснив наїзд на пішоходів ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , які рухалася в попутному напрямку по правому узбіччю.

Внаслідок указаної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_12 отримав тілесні ушкодження у вигляді: синця лівої стопи; синця правої стопи; садна щиколотки лівої гомілки; саден (14-ти) та крововиливів в м`які тканини лівої гомілки; саден (2-х) ділянки лівого колінного суглобу; садна лівого стегна; садна, рваної рани та крововиливів в м`які тканини правої гомілки; садна та забійної рани правої підколінної ямки; саден (4-х) та синця ділянки правого колінного суглобу; крововиливу в м`які тканини правого стегна; закритих переломів (2-х) лівої малогомілкової кістки; закритого перелому правої малогомілкової кістки; садна лівої бокової поверхні тулубу; саден лівої кисті; саден правої кисті; садна лівої підпахвинної ямки; саден попереку; саден (2-х) задньої поверхні тулубу; крововиливу в м`які тканини грудного відділу хребта; крововиливу в клітковину грудної аорти; крововиливів в корені обох легенів; забоїв обох легенів; закритого перелому 1-го ребра зліва; закритих переломів 2- х ребер по прихребтовій лінії справа та 3-х ребер по лопатковій лінії справа; садна підборіддя справа; садна лобної ділянки; синця та різаної рани в лівій передвушній ділянці; рваної рани лівої вушної мушлі; крововиливів в м`які тканини голови; закритого багатоуламкового перелому кісток склепіння та основи черепа; крововиливів під м`які мозкові оболонки, які в своїй сукупності мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя, є смертельними, тобто знаходяться в прямому причино-наслідковому зв`язку з настанням смерті. Крім того, потерпіла ОСОБА_11 отримала тілесні ушкодження у вигляді черепно-мозкової травми: множинні садна та гематоми обличчя, гематоми лівої тім`яної ділянки, травматичне дифузне аксональне ушкодження головного мозку з ураженням валика, стовбура мозолистого тіла, лівої лобної частки, ніжки мозку праворуч, субдуральної гігроми лівої лобної ділянки; травми грудної клітки: переломи 4,5-го ребер справа, забою паренхіми правої легені; травми лівої нижньої кінцівки: уламкового перелому кісток гомілки зі зміщенням уламків; крововиливу, садна на лівій кисті та перелому проксимальної фаланги ІІІ-го пальця лівої кисті; крововиливу та садна правої стопи, які відноситься до тяжкого тілесного ушкодження по критерію небезпеки для життя в момент спричинення.

Порушення водієм ОСОБА_10 вимог пунктів 1.5, 1.7, 2.3б, 10.1, 12.3, 12.4 та 12.9 б Правил дорожнього руху України знаходиться у прямому причинному зв`язку із створенням аварійної обстановки, виникненням даної дорожньо- транспортної пригоди та її наслідками.

Крім того, одразу після наїзду на пішоходів ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , водій ОСОБА_10 , будучи причетним до скоєння даної дорожньо-транспортної пригоди, в порушення вимог пункту 2.10. Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, не вжив усіх можливих заходів для надання першої медичної допомоги потерпілим, не викликав карету швидкої медичної допомоги, не відправив потерпілих до лікувального закладу, не повідомив про дорожньо-транспортну пригоду орган поліції, не вжив усіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, а натомість, з метою уникнення відповідальності за скоєне зник з місця пригоди, чим завідомо залишив без допомоги потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , які перебували у небезпечному для життя стані, та були позбавлені можливості вжити заходів до самозбереження, внаслідок безпорадного стану, коли ОСОБА_10 сам поставив потерпілих у небезпечний для життя стан та був зобов`язаний і мав змогу надати потерпілим допомогу.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_9 просить скасувати вирок суду першої інстанції, як незаконний, а своїм рішенням направити справу до суду першої інстанції на новий судовий розгляд. При цьому, наголошує, що матеріали кримінального провадження містять висновок експерта від 10.06.2021р. № СЕ-19/106- 21/5531-ГГ, відповідно до якого в умовах місця пригоди, при заданих вихідних даних, дії водія автомобіля «ВАЗ 211440» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_10 не відповідали вимогам п.п.12.3, 12.4, 12.96) Правил дорожнього руху України. Для оцінки дій пішоходів ОСОБА_11 та ОСОБА_12 не потрібно спеціальних технічних пізнань з області судової авто техніки. Дане питання може бути вирішено органами слідства (судом самостійно на основі юридичного аналізу всіх зібраних у справі матеріалів стосовно до вимог Розділу 4 ПДР України. Звертає увагу, що вихідні дані для проведення цієї експертизи визначалися з огляду на результати слідчих експериментів, проведених 25.05.2021 за участю пасажирів автомобіля «ВАЗ 211440» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_19 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 . Наголошує, що результати слідчих експериментів зі свідками проводилися окремо з кожним із свідків, проте за участю одних понятих: ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , що впливає на об`єктивність та неупередженість понятих, а результати слідчих дій не мають доказового значення. Крім того, слідчі експерименти проводилися один за одним і на дорозі вже були позначки за результатами попередніх експериментів, що впливали як підказка для наступних свідків у наданні своїх показів щодо обставин ДТП. Звертає увагу і на те, що в суді свідки ОСОБА_19 та ОСОБА_20 засвідчили, що вулиця Миру в смт.Червоне, на якій відбулася ДТП була освітлена, проте, «через пару стовпів». Пояснення ОСОБА_16 в ході слідчого експерименту, де він вказував на місце зупинення автомобіля також зазначає про те, що було темно. Відеозапис слідчого експерименту свідчить, що під час проведення слідчих дій вулиця була повністю освітлена, що впливає на відтворення обстановки, у якій проводиться слідчий експеримент. Вважає, що в процесі досудового розслідування слідчий передчасно дійшов висновку про винуватість ОСОБА_10 , оскільки останній володів автомобілем на праві керування (на підставі договору фінансового лізингу) і не перевіряв інших пасажирів автомобіля ВАЗ «211440» на предмет тієї обставини: хто був за кермом? На досудовому слідстві ОСОБА_10 не надавав свідчень і не підтверджував ту обставину, що керував під час ДТП автомобілем. Дактилоскопічну експертизу на предмет того, чи наявні відбитки пальців та рук на кермі автомобіля ВАЗ 211440 інших осіб, крім ОСОБА_10 , не призначалася. В процесі судового слідства було відмовлено в призначенні дактилоскопічної експертизи, оскільки за висновком суду покази свідків не викликають сумніви щодо їх достовірності. Також, ставить під сумнів достовірність висновку щодо результатів медичного огляду ОСОБА_10 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, який датований 06.05.2022 (ДТП вчинено 04.05.2022р.). Як повідомив ОСОБА_10 , даний висновок він не підписував і в Андрушівську ЦРЛ його на огляд не привозили. Наголошує і на тому, що 11 серпня надіслала заяву про надання копії судового розгляду справи № 272/630/21, зокрема, звукозаписи судових засідань з показами свідків та обвинуваченого, отримавши копію вироку і 4 оптичних диски, встановила, що на 2-х CD-R дисках - відсутній запис, вони виявилися чистими, і 2 DVD-R диски з записом судових засідань від 19.01.2022, де надавали покази ОСОБА_19 та ОСОБА_21 , проте виявилося, що запис показів свідка ОСОБА_15 неможливо розібрати, в судовому засіданні від 03.08.2022, пояснення свідка ОСОБА_22 також не розібрати, пояснення свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_20 на дисках відсутні. Вважає, що призначена судом міра покарання є надто суворою. Звертає увагу, що ОСОБА_10 притягується до відповідальності вперше, що дає підстави для призначення мінімального строку покарання за ч.3 ст.286-1 КК України. Відносно застосування ч.1 ст.135 КК України вважає, що за даних обставин можливе застосування ч.1 ст.70 КК України в частині визначення остаточного покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим. Крім того, вважає, що знаходження в ізоляції від суспільства на тривалий строк не відповідає інтересам потерпілих, з огляду на обов`язок винної особи відшкодувати моральну шкоду потерпілим, яка становить загальну суму 900 000 гри. та необхідність утримувати свою малолітню дитину.

Прокурор Бердичівської окружної прокуратури ОСОБА_23 в запереченнях на апеляційну скаргу захисника обвинуваченого просить залишити її без задоволення, як безпідставну, а вирок суду першої інстанції відносно ОСОБА_10 залишити відповідно без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника ОСОБА_9 , які просили задовольнити апеляційну скаргу останньої, заперечення прокурора, потерпілої та її представника щодо задоволення апеляційної скарги захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, а також вирок суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає з таких підстав.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року: «Кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

Згідно зі статтею 2 КПК завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до положень статей 7, 9 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження. Під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене з дотриманням вимог кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст.94 цього Кодексу, з наведенням належних та достатніх мотивів і підстав його ухвалення.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції дотримався вказаних вимог кримінально-процесуального закону.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.135, ч.3 ст.286-1 КК України, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджуються доказами, які були досліджені під час судового розгляду та оцінені судом у відповідності до вимог ст.94 КПК України та не викликають у суду сумнівів.

В ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_10 свою вину в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях не визнав та дав показання про те, що працював оператором на ВАТ «Червоненський цукровик», 03.05.2021 їхав з роботи автомобілем «ВАЗ 211440», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить йому на умовах договору лізингу, мав посвідчення водія категорії «легкова». Коли їхав з роботи, темніло. Ще на роботі він вживав спиртні напої і сів за кермо автомобіля в нетверезому стані. В центрі смт. Червоне знайомі хлопці запросили випити, на що він погодився. Їхав в магазин, що біля селищної ради, там з кимось зустрівся і випивав. Оскільки був дуже п`яний, поїхав на вул. Польовий тік, де знаходиться дача, яка належить його батькам. Не зміг відкрити замок і поїхав до ОСОБА_24 , який живе неподалік, але той його прогнав. Повернувся на дачу, як відкрив не пам`ятає. Там він заснув і спав. Проснувся в автомобілі дільничного на місці події. Ключі від автомобіля постійно знаходились в його кармані, а дублікат знаходився у бардачку в автомобілі. Ніхто крім нього автомобілем не користувався і зазвичай він зберігався у подвір`ї батьків по АДРЕСА_2 . Як його автомобіль опинився на місці ДТП йому невідомо. ОСОБА_25 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 йому знайомі, але в той вечір він їх не бачив. Неприязних стосунків з ними не було і підстав для того, щоб вони його оговорили, не було. Чи вірні їх покази, не знає, оскільки нічого не пам`ятає (а.49-53 т.3).

Колегія суддів зазначає, що невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_10 є його правом та способом захисту, при цьому апеляційний суд критично оцінює покази останнього та вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано не взяв до уваги такі покази обвинуваченого як недостовірні, виходячи з наступного.

Як вважає апеляційний суд, вина обвинуваченого ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.135, ч.3 ст.286-1 КК України, ґрунтується на зібраних у справі й детально досліджених в судовому засіданні доказах в їх сукупності та взаємозв`язку.

Зокрема, вони підтверджуються показаннями потерпілої ОСОБА_11 , яка суду пояснила, що 04.05.2021 року приблизно о 01.00 год. вона йшла зі своїм знайомим ОСОБА_12 по вул. Миру в смт. Червоне Бердичівського району, який проводив її додому. Проходили поблизу магазину «Оптовичок» по узбіччю даної вулиці, вона ішла справа, а ОСОБА_12 зліва ближче до проїжджої частини. Вулиця освітлювалась ліхтарями, дорога асфальтована без пошкоджень, опадів не було, зустрічних транспортних засобів також не було. Почула позаду себе звук працюючого автомобіля, хотіла оглянутись, але не встигла. Відчула удар, прийшла до свідомості вже в лікарні (а.187-189 т.1).

Показаннями потерпілої ОСОБА_8 яка пояснила, що 03.05.2021 року ввечері її син ОСОБА_26 пішов проводжати додому ОСОБА_27 . Вранці від сільського голови та дільничного інспектора їй стало відомо про смерть свого сина (а.239-242 т.1).

Показаннями свідка ОСОБА_25 , який дав в суді показання, що 03.05.2021 приблизно у вечірній час до нього в гості прийшов кум ОСОБА_28 , з яким вживали спиртні напої. Приблизно о 22 год. вийшов проводжати ОСОБА_29 . Коли вийшли, поряд з ними зупинився на своєму авто ОСОБА_30 , а слідом під`їхав на велосипеді ОСОБА_15 . ОСОБА_10 запропонував підвезти їх, на що вони погодились. Всі разом поїхали до ОСОБА_31 , де також вони вживали спиртні напої, але ОСОБА_10 не вживав із ними, оскільки і так себе поводив не адекватно та чіплявся до його собаки, яка була з ним. Потім ОСОБА_10 пішов і повернувся приблизно через годину. Він разом з ОСОБА_32 вийшли від ОСОБА_24 і почали йти додому. В цей час появився ОСОБА_10 на автомобілі та запропонував їх підвезти. В автомобілі вже сидів ОСОБА_33 ззаду за водієм, він із собакою сів спереду, а Климець ззаду за ним. Починаючи рух ОСОБА_30 почав різко газувати та розвивати велику швидкість. Він попросив його зупинитись, однак той відповів, щоб вони не боялись все буде добре. ОСОБА_30 спочатку поїхав по ґрунтовій дорозі та через якісь кущі. Далі виїхали на вул. Миру, яка освітлювалась та проїжджа частина якої покрита асфальтом. Рухаючись по даній вулиці, він відчув удар в автомобіль спереду по його стороні, крикнув щоб ОСОБА_10 зупинився. Коли підняв голову йому відразу попали уламки скла в очі, однак лобове не розсипалось, а було в тріщинах. Відкрити дверку не міг, тому вибив лобове скло, випустив через нього собаку та в подальшому виліз і сам. Всі вийшли з автомобіля, а ОСОБА_10 ні, двома руками тримався за кермо. Вони пішли до місця удару, а ОСОБА_10 залишився в автомобілі. Вони підійшли, побачили тіло, яке лежало на проїжджій частині і хтось викликав поліцію і швидку допомогу (а.242-248 т.1).

Показаннями свідка ОСОБА_20 , який в судовому засіданні пояснив, що 04.05.2021 близько 01.00 год. їхав велосипедом від дівчини. На вулиці Миру в смт. Червоне, зустрів ОСОБА_10 , який був очевидно п`яний, оскільки йшов хитаючись від узбіччя до узбіччя. Оскільки раніше був із ним знайомий тому відразу його впізнав. Потім проїхав і побачив пошкоджений автомобіль ОСОБА_10 , а перед ним тіло ОСОБА_12 , якого впізнав не відразу. Позаду автомобіля знаходилось тіло дівчини, біля якого вже були люди (а.73-75 т.2).

Показаннями свідка ОСОБА_15 , який в судовому засіданні пояснив, що 03.05.2021 року приблизно о 22 год. він зустрів в центрі смт. Червоне Герасимчука Вадима, який був на власному автомобілі. При спілкуванні ОСОБА_34 повідомив, що їде до ОСОБА_35 . Він також велосипедом поїхав до ОСОБА_35 , де також знаходився ОСОБА_36 та ОСОБА_37 з автомобілем. Свій велосипед він залишив у ОСОБА_35 , вони сіли до автомобіля Вадима та поїхали до ОСОБА_31 на вул. Польовий тік. ОСОБА_10 кудись поїхав і повернувся приблизно через годину і почав вести себе неадекватно. Приблизно о 01год. вже 04.05.2021 вони вирішили йти додому та ОСОБА_34 настояв на тому, щоб їх відвезти. В автомобілі ОСОБА_34 сів за кермо, він розмістився ззаду за ним, рядом Климець, а ОСОБА_38 сів на переднє пасажирське сидіння. Сидячи ззаду він не звертав увагу на те що відбувається перед автомобілем. Також не було ніяких опадів та була суха погода. Їхав ОСОБА_37 зі швидкість близько 90 км/год., петляв. Коло ОСОБА_35 мав зупинитись, але не зупинився і приблизно через півтора кілометра, почули удар по правій передній частині автомобіля та всі почали кричати до ОСОБА_34 щоб він зупинився, оскільки в щось врізались, однак ОСОБА_34 не чув. Приблизно через 200м. Вадим зупинив автомобіль. Всі крім ОСОБА_37 вийшли з автомобіля і пішли до місця де відбувся удар. Підійшовши до даного місця на дорозі лежала невідома дівчина, ОСОБА_39 говорив із невідомим чоловіком, який зупинився на автомобілі Газель білого кольору, та вони просили його викликати швидку і поліцію на що він повідомив, що вже викликав. Потім вони пішли додому. Він забрав у ОСОБА_35 свій велосипед і поїхав на місце, де в подальшому побачив, що поряд з передньою частиною автомобіля лежить труп невідомого хлопця, як в подальшому дізнався це був ОСОБА_26 , якого знав. Коли повернувся на місце, де стояв автомобіль, ОСОБА_40 ніде не було (а.248-255 т.1).

Показаннями свідка ОСОБА_16 , який в судовому засіданні надав показання, аналогічні показанням ОСОБА_35 та ОСОБА_33 щодо того коли та з ким зустрічались та як ОСОБА_10 підвіз їх до ОСОБА_31 на вул.Польовий тік. Від ОСОБА_24 вийшли приблизно о 24.00 год. їх також підвозив ОСОБА_10 і мав зупинитись біля місця проживання ОСОБА_35 . Їдучи по ґрунтовій дорозі ОСОБА_10 сильно газував і його просили зупинити автомобіль. В цей час була пізня ніч та було темно, зустрічного транспорту не було. Також не було ніяких опадів та була суха погода. Рухаючись по даній вулиці біля магазину «Оптовичок», відчув удар в автомобіль спереду. Після удару всі почали кричати до ОСОБА_34 щоб він зупинився і він зупинився приблизно через 100 м. Вони втрьох вийшли і пішли назад, подивитись що там було, а ОСОБА_10 залишився в автомобілі. Приблизно через 100 м. побачив на дорозі тіло дівчини. В цей час через дорогу зупинився автомобіль білого кольору Газель та вийшов водій, якого попросив викликати швидку і поліцію, на що він повідомив, що вже викликав (а.6-10 т.2).

Показаннями свідка ОСОБА_22 , який в судовому засіданні дав показання про те, що працював водієм та возив хліб. 04.05.2021 близько 01.00 год їхав з ОСОБА_41 на Бердичів через смт. Червоне. Проїхав біля селищної ради, з правої сторони магазин і трохи далі побачив посеред дороги тіло дівчини. Їхав повільно, відразу прийняв вліво, включив аварійну сигналізацію і викликав швидку і поліцію. Дальше побачив автомобіль, до якого підійшов та побачив тіло хлопця. Права сторона автомобіля розбита і розбите лобове скло. Потім повернувся назад до тіла дівчини, яка стогнала, а хлопець не подавав ознак життя. Їхав якийсь чоловік на велосипеді, запитував що сталось, відповів що вже викликав швидку і поліцію. Разом з ним ще була його дружина, але вона близько не підходила, а потім пішла в автомобіль. Бачив ще трьох чоловіків, але не вони вказали на тіло, а він сам його побачив (а.47-48 т.3).

Будь-яких підстав вважати, що свідчення потерпілих та свідків є недостовірними, на думку суду апеляційної інстанції, немає, оскільки вони загалом є логічними, послідовними та несуперечливими, а також додатково підтверджуються іншими наявними в провадженні доказами, а саме:

- даними протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 04.05.2021 року, схемою та фототаблицею до нього, в ході якого зафіксовано слідову інформацію, розташування уламків на узбіччі автомобільної дороги, загальний вигляд розміщеного на автомобільній дорозі автомобіля ВАЗ та його пошкодження, а також положення трупа ОСОБА_12 (а.108 - 127 т.2);

- даними висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, відповідно до якого у ОСОБА_10 , який був освідуваний 04.05.2021 року о 05.15 год встановлено ступінь алкогольного сп`яніння - 1,5 проміле (а.с.128 т.2);

- даними висновку експерта №60, відповідно до якого при судово-медичному дослідженні трупа ОСОБА_12 на підставі даних судово-медичного дослідження трупа, даних лабораторних експертиз виявлено тілесні ушкодження у вигляді: синця лівої стопи; синця правої стопи; садна лівої гомілки; саден (14-ти) та крововиливів в м`які тканини лівої гомілки; саден (2х) ділянки лівого колінного суглобу; садна лівого стегна; садна, рваної рани та крововиливи в м`які тканини правої гомілки; садна та забійної рани правої підколінної ямки; саден (4х) та синця ділянки правого колінного суглобу; крововиливу в м`які тканини правого стегна, закритих переломів (2-х) лівої малогомілкової кістки; закритого перелому правої малогомілкової кістки; садна лівої бокової поверхні тулубу; саден лівої кисті; саден правої кисті; садна лівої підпахвинної ямки; саден попереку; саден (2-х) задньої поверхні тулубу; крововиливу в м`які тканини грудного відділу хребта; крововиливу в клітковину грудної аорти; крововиливів в корені обох легенів; забоїв обох легенів; закритого перелому 1-го ребра зліва; закритих переломів 2-х ребер по прихребтовій лінії справа та 3-х ребер по лопатковій лінії справа; садна підборіддя справа; садна лобної ділянки; синця та різаної рани в лівій передвушній ділянці; рваної рани лівої вушної мушлі; крововиливів в м`які тканини голови; закритого багатоуламкового перелому кісток склепіння черепа; крововиливів під м`які мозкові оболонки. Дані тілесні ушкодження складають тупу поєднану травму тіла, утворилися одномоментно чи в короткий проміжок часу в швидкій послідовності одне за одним, від контактів з твердими тупими предметами, що мають обмежену, переважаючу, плоску поверхні, якими могли бути виступаючі частини легкового автомобіля, можливо за обставин та в терміни, що вказані в описовій частині постанови, незадовго до настання смерті (час обчислюється хвилинами) мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя, перебувають в прямому причинному зв`язку з настанням смерті. Смерть ОСОБА_12 настала внаслідок тупої поєднаної травми тіла у вигляді переломів ребер справа та зліва, забоїв обох легені, багатоуламкового перелому кісток склепіння та основи черепу, крововиливи під оболонки головного мозку. Можливість спричинення виявлених у ОСОБА_12 тілесних ушкоджень власноруч - виключається. Враховуючи характер та локалізацію виявлених тілесних ушкоджень та згідно даних медико-криміналістичної експертизи, найбільш вірогідно, що в момент первинного контакту потерпілий був обернений задньою поверхнею тіла до травмуючого фактору. Після отримання тілесних ушкоджень - потерпілий не міг виконувати активних дій. Після спричинення тілесних ушкоджень потерпілий не відчував сильний фізичний біль та особливі страждання через втрату свідомості. Ознак зміни пози трупа чи активного або пасивного переміщення трупа при судово- медичному дослідженні трупа не виявлено.Враховуючи характер розвитку трупних змін, смерть ОСОБА_12 настала в межах 12-ти годин до судово- медичного дослідження трупа в морзі (а.129 - 132 т.2);

- даними копії свідоцтва про реєстрацію автомобіля «ВАЗ 211440» р/н НОМЕР_1 , договору про надання послуг з фінансового лізингу, договору добровільного страхування наземного транспортного засобу, що підтверджує правомірність користування автомобілем ОСОБА_10 (а.143 - 149 т.2);

- даними протоколу огляду трупа ОСОБА_12 від 04.05.2021 року, в ході огляду якого вилучено одяг, в якому він був одягнутий (а.150 - 154 т.2);

- даними лікарського свідоцтва про смерть №261 від 04.05.2021 року, згідно якого ОСОБА_26 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , причина смерті: тупа поєднана травма тіла (а.155 т.2);

- даними довідки Житомирського обласного центру з гідрометеорології щодо погодних умов які були 04.05.2021 о 00.00 год. та 03.00 год. Відомості про погодні умови свідчать про відсутність будь-яких сторонніх факторів, які б мали об`єктивний вплив на причину дорожньо-транспортної пригоди та свідчать про те, що дана пригода сталася виключно внаслідок порушення обвинуваченим правил безпеки дорожнього руху (а.165 т.2 );

- даними висновку експерта від 24.05.2021 № СЕ-19/106-21/5037-ІТ відповідно до якого на момент ДТП гальмівна система автомобіля «ВАЗ 211440» р/н НОМЕР_1 , знаходилась в технічно працездатному стані; рульове керування автомобіля «ВАЗ 211440» р/н НОМЕР_1 знаходилось в технічно працездатному стані; ходова частина автомобіля «ВАЗ 211440» р/н НОМЕР_1 знаходилася в технічно працездатному стані. В процесі дослідження технічного стану наданого на дослідження автомобіля «ВАЗ 211440» р/н НОМЕР_1 , не встановлено яких-небудь ознак технічного характеру, які могли б призвести до раптової відмови або втрати працездатності систем, вузлів, агрегатів і деталей, що впливають на безпеку дорожнього руху, які могли б знаходитися в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП (а.167 - 173 т.2);

- даними висновку експерта від 25.05.2021 № СЕ-19/106-21/5038-ІТ відповідно до якого з технічної точки зору місце наїзду автомобіля «ВАЗ 211440» р/н НОМЕР_1 на пішоходів розташоване по вул. Миру в смт. Червоне Бердичівського району Житомирської області біля правого краю проїзної частини в напрямку руху до м. Бердичів в межах сліду кочення правих коліс автомобіля «ВАЗ 211440» р/н НОМЕР_1 (поз. №1на схемі) на деякій відстані перед ближньою межею початку утворення осипу дрібних уламків пластику (поз. №2 на схемі), що зафіксований в поздовжньому напрямку на відстані 11,65 м від ближнього кута магазину «Оптовичок» буд. №68, в поперечному напрямку на відстані 0,7 м від лінії 1.1 горизонтальної дорожньої розмітки ПДР України (а.с.176 - 181 т.2);

- даними висновку експерта № 87-МК відповідно до якого при судово-медичному криміналістичному дослідженні одягу та взуття постраждалого ОСОБА_12 , встановлено: на одязі та взутті постраждалого виявлено сліди індивідуального носіння, інтенсивне накладання та просочування речовини бурого кольору, що схожа на кров, незначні ділянки накладання речовини сірого кольору, що схожа на ґрунт та ділянки накладання невідомої речовини білого, світло-коричневого кольору переважно по лівій, задній та правій поверхнях куртки. На куртці виявлено пошкодження, яке бере свій початок від шва рукава та в подальшому переходячи на лівий бічний шов виробу. На штанах виявлені пошкодження: пошкодження №1 розташовується на правій передній половинці в середній частині. Ділянка з пошкодженнями №2 розташовується на лівій передній половинці в середній частині. Пошкодження №3 розташовується на правій задній половинці в верхній, середній та нижній частинах. На лівому черевику виявлено ділянку поверхневого стертя матеріалу, яка розташовується в носочній частині по передній поверхні. Також по внутрішній поверхні лівого черевика наявний дефект у вигляді поверхневого стертя гачків зі здертям лакофарбового покриття. На правому черевику виявлено ділянку поверхневого стертя матеріалу, яка розташовується в носочній частині по передній та внутрішній поверхні. Також по внутрішній поверхні правого черевика наявний дефект у вигляді поверхневого стертя гачків зі здертям лакофарбового покриття. Пошкодження на одязі являються розривами та утворились від дії тупого(-их) твердого(-их) предмету(-ів), а саме на штанах від прямої дії (зачепу об виступаючі частини травмуючого фактору), пошкодження на куртці утворилось від непрямої дії (перерозтягнення ниток швів). Окрім цього на спинці куртки в середній частині зліва наявна ділянка стертя матеріалу. Дана ділянка поверхневого стертя матеріалу утворилось від дотичної та ковзної дії тупого(- их) твердого(-их) предмету(-ів) об виступаючі частини травмуючого фактору. Будь-яких інших пошкоджень на одязі та взутті, слідів ковзання на їх підошві, характерних для ДТП не виявлено. Враховуючи характер та механізм пошкоджень на одязі постраждалого, які утворилися від прямої та непрямої, дотичної та ковзної дії травмуючого фактору та значний відрив частини матеріалу виробу на джинсах, які розташовуються переважно на задній поверхні, тому не виключається можливість, що постраждалий був повернутий задньою поверхнею тіла до травмуючого фактору. На одязі та взутті загиблого ОСОБА_12 слідів наїзду, переїзду транспортними засобами, сліди волочіння не виявлено (а.192 - 196 т.2).

- даними висновку експерта № 210 від 23.06.2021 року, відповідно до якого на підставі даних представлених медичних документів на ім`я ОСОБА_11 , враховуючи дані рентгенологічного дослідження, обставини справи, вказані в постанові про призначення судово-медичної експертизи ОСОБА_11 виявлено тупу поєднану травму тіла у вигляді: черепно-мозкової травми: множинні садна та гематоми обличчя (без зазначення конкретної локалізації, форми, розмірів та морфологічних особливостей), гематоми лівої тім`яної ділянки, травматичне дифузне аксональне ушкодження головного мозку з ураженням валика, стовбура мозолистого тіла, лівої лобної частки, ніжки мозку праворуч. Субдуральнагігрома лівої лобної ділянки; травми грудної клітки: переломи 4,5-го ребер справа. Забій паренхіми правої легені; травми лівої нижньої кінцівки: уламковий перелом кісток гомілки зі зміщенням уламків; крововиливу, садна на лівій кисті та перелому проксимальної фаланги ІІІ-го пальця лівої кисті; крововиливу та садна правої стопи (без зазначення конкретної локалізації, форми, розмірів та морфологічних особливостей). Дана травма утворилась від дії тупих твердих предметів, можливо внаслідок

дорожньо-транспортної травми, а саме від удару об виступаючі частини автомобіля з послідуючим падінням, не виключено в термін та за обставин, вказаних в постанові про призначення судово-медичної експертизи, медичних документах, відноситься до тяжкого тілесного ушкодження по критерію небезпеки для життя в момент спричинення ОСОБА_11 була обернута лівою стороною тіла до травмуючого фактору. Встановлений діагноз «Перелом III ребра праворуч; переломи III, IV,V ребер ліворуч. Лінійні переломи правої лопатки з незначним зміщенням» при складанні підсумків до уваги не приймається, оскільки не підтверджений даними рентгенологічного дослідження у відділенні променевої діагностики КУ «ОКЛ ім. О.Ф.Гербачевського» ЖОР. (а.197 - 199т.2);

- даними висновку експерта від 10.06.2021 № СЕ-19/106-21/5531 - ІТ відповідно до якого в умовах місця пригоди, з технічної точки зору, при заданих вихідних даних, безпечна швидкість руху автомобіля «ВАЗ 211440» д.н.з. НОМЕР_1 за умови видимості елементів проїзної частини 158м; 156м; 153м, визначається рівною близько 154,4... 149,7 км/год. В умовах даної пригоди при заданому комплексі вихідних даних величина мінімальної швидкості руху автомобіля, «ВАЗ 211440»д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_10 , (Vаф) перед початком утворення зафіксованих слідів гальмування автомобіля визначається рівною близько 31,8...32,3 км/год. В умовах місця пригоди, в наведених дорожніх умовах при швидкості руху автомобіля 50 км/год. зупиночний шлях (So) технічно справного автомобіля «ВАЗ 211440» д.н.з. НОМЕР_1 , становить близько 29,8.. .29,4 м. З технічної точки зору, при заданому комплексі вихідних даних, (в усіх наведених варіантах) в умовах місця пригоди, водій автомобіля «ВАЗ211440» д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_10 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішоходів ОСОБА_11 , та ОСОБА_12 , як шляхом застосування екстреного гальмування так і виконанням безпечного маневру об`їзду з моменту виникнення небезпеки для руху. У даній дорожній обстановці, при заданих вихідних даних, водієві автомобіля «ВАЗ 211440» д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_10 , необхідно було діяти відповідно до вимог п.п. 1.10 (дорожні умови; дорожня обстановка; узбіччя); 10.1; 12.3; 12.4; 12.9 б) Правил дорожнього руху України. В умовах місця пригоди, при заданих вихідних даних, дії водія автомобіля «ВАЗ 211440» д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_10 , не відповідали вимогам п.п. 12.3; 12.4; 12.9 б) Правил дорожнього руху України. З технічної точки зору, при заданих вихідних даних, в причинному зв`язку з створенням аварійної обстановки і виникненням даної дорожньо- транспортної пригоди - є не відповідність дій водія автомобіля «ВАЗ 211440» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_10 , технічним вимогам п. 12.3; ПДР України (а.202 - 206т.2);

- даними висновку комплексної судово - медичної експертизи №71 від 07.06.2021 року згідно якої при проведенні експертизи трупа ОСОБА_12 були виявлені наступні тілесні ушкодження: синця лівої стопи; синця правої стопи; садна щиколотки лівої гомілки; саден (14-ти) та крововиливів в м`які тканини лівої гомілки; саден (2-х) ділянки лівого колінного суглобу; садна лівого стегна; садна, рваної рани та крововиливів в м`які тканини правої гомілки; садна та забійної рани правої підколінної ямки; саден(4-х) та синця ділянки правого колінного суглобу; крововиливу в м`які тканини правого стегна; закритих переломів (2-х) лівої малогомілкової кістки; закритого перелому правої малогомілкової кістки; садна лівої бокової поверхні тулубу; саден лівої кисті; саден правої кисті; садна лівої підпахвинної ямки; саден попереку; саден (2-х) задньої поверхні тулубу; крововиливу в м`які тканини грудного відділу хребта; крововиливу в клітковину грудної аорти; крововиливів в корені обох легенів; забоїв обох легенів; закритого перелому 1-го ребра зліва; закритих переломів 2-х ребер по при хребтовій лінії справа та 3-х ребер по лопатковій лінії справа; садна підборіддя справа; садна лобної ділянки; синця та різаної рани в лівій передвушній ділянці; рваної рани лівої вушної мушлі; крововиливів в м`які тканини голови; закритого багатоуламкового перелому кісток склепіння та основи черепа; крововиливів підм`які мозкові оболонки. Дані тілесні ушкодження могли виникнути за обставин та в термін вказаних в постанові про призначення судово-медичної експертизи трупа, згідно пункту 4.8 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень до Наказу №6 від 17січня 1995 року. зареєстрованого в Міністерстві Юстиції України 26липня 1995 року за №248/784 в своїй сукупності мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя, є смертельними, тобто знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті (а.208 - 211 т.2);

- даними протоколами проведення слідчих експериментів від 25.05.2021 року із схемами та відеозаписами до них, проведених за участю свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_25 , ОСОБА_16 з кожним окремо з використанням автомобіля було проведено вимірювання відстані видимості пішохода та відстань видимості елементів дорожньої обстановки з місця водія автомобіля марки ВАЗ 211440 (а.212 - 232т.2, а.44-45 т.3);

- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 14.06.2021 року, проведеного за участю потерпілої ОСОБА_11 , в ході якого вона повідомила: 04.05.2021 приблизно о 01 год. вона ішла зі своїм знайомим ОСОБА_12 по АДРЕСА_3 , оскільки останній проводив її до дому. Рухаючись поблизу домогосподарства №68 по даній вулиці, що розмішується по правому боці вулиці, почула позаду себе звук працюючого автомобіля, який був в русі позаду, та їхав у її напрямку, однак назад не оглядалась та не бачила, що то був за автомобіль та як він рухався і з якою швидкістю. через кілька секунд на неї наїхав автомобіль, від чого вона втратила свідомість. Обставин зіткнення не пам`ятає, однак вона в цей час рухалась приблизно на відстані 1 м. від правого краю проїзної частини по узбіччю, а ОСОБА_12 рухався лівіше, та розміщувався приблизно 0,5 м. від правого краю узбіччя. В подальшому потерпіла ОСОБА_11 показала місце зіткнення, а саме де знаходилась вона та де знаходився ОСОБА_12 . Проведеними з цього приводу замірами встановлено, що в час зіткнення ОСОБА_11 знаходилась на відстані 1..25 м. від правого краю проїзної частини, ОСОБА_12 знаходився на відстані 0,7 м. від правого краю проїзної частини, дане місце знаходиться на відстані 4 м. від правого краю будинку №68 по вул. Миру в смт. Червоне, Бердичівського району (а.233- 237 т.2).

Апеляційний суд вважає, що розглядаючи кримінальне провадження відносно ОСОБА_10 суд першої інстанції, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для здійснення сторонами наданих їм прав та свобод у наданні доказів, їх дослідженні та доведеності їх переконливості перед судом, в межах пред`явленого обвинувачення безпосередньо дослідив докази у справі та перевірив усі обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Доводи захисника ОСОБА_9 , що в процесі досудового розслідування стороною обвинувачення не перевірено інших пасажирів автомобіля ВАЗ «211440» на предмет тієї обставини - хто був за кермом під час ДТП не заслуговують на увагу, оскільки той факт, що керував автомобілем «ВАЗ 211440» реєстраційний номер НОМЕР_1 під час ДТП саме ОСОБА_10 повністю підтверджується детальними та послідовними показаннями свідків, які узгоджуються між собою та є взаємодоповнюючими, а також підтверджуються іншими вище переліченими доказами у кримінальному провадженні.

Під час вивчення матеріалів кримінального провадження також не виявлено даних, які б давали підстави вважати, що свідки з будь-яких причин обмовили чи могли обмовити обвинуваченого у інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях.

Крім того, як убачається з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції 03 серпня 2022 року розглядав клопотання сторони захисту, зокрема, про призначення судово-дактилоскопічної експертизи у даному кримінальному провадженні, та відмовив у його задоволенні, обґрунтовуючи відсутністю підстав для призначення вказаної експертизи, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції (а.55 т.3).

При цьому колегія суддів з дотриманням практики Верховного Суду враховує, що відповідно до положень ч.2 ст.242 КПК України призначення дактилоскопічної експертизи не є обов`язковим і може мати місце, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання, а також що відповідно до положень ст.332 КПК України, призначення експертизи є правом суду, а не його обов`язком.

На переконання апеляційного суду, у вироку в повній відповідності до вимог ч.3 ст.374 КПК наведено докази, на яких ґрунтується висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, які суд дослідив та оцінив із дотриманням положень ст.94 КПК України з точки зору належності, допустимості й достовірності, а в сукупності - з точки зору достатності та взаємозв`язку.

Що стосується доводів захисника обвинуваченого про проведення слідчих експериментів від 25.05.2021 року за участю свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 з порушенням вимог кримінального процесуального закону з огляду на те, що вказані слідчі дії проводилися за участю одних і тих самих понятих ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , що вплинуло на їх об`єктивність і неупередженість, та в умовах кращого освітлення, то колегія суддів вважає їх безпідставними з огляду на наступне.

Так, відповідно до ч.1 ст.240 КПК України з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий, прокурор має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань.

Важливою умовою проведення слідчого експерименту є його проведення в умовах, максимально наближених до тих, у яких у минулому відбувалася досліджувана дія чи подія. Тому, перш ніж проводити дослідницькі дії, необхідно відтворити (реконструювати) обстановку, у якій вони проводитимуться. Ступінь реконструкції залежить від характеру експерименту, обстановки, у якій він здійснюватиметься, від можливостей реконструювання. Недотримання цієї умови розцінюється як порушення вимог кримінального процесуального закону, що спричиняє втрату доказового значення одержаних даних.

З матеріалів провадження вбачається, що слідчим з метою перевірки та уточнення відомостей, вказаних у протоколах слідчих експериментів, 25.05.21 року за участю свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 в присутності понятих ОСОБА_17 та ОСОБА_18 було проведено слідчі експерименти шляхом відтворення дій, обстановки, обставин події ДТП. Вказані свідки почергово показали та пояснили обставини дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 04 травня 2021 року близько 01 год. 25 хв. по вул. Миру в смт. Червоне Бердичівського району Житомирської області. Зі слів вказаних свідків було встановлено як рухався ОСОБА_10 по проїзній частині відносно елементів проїзної частини, з якою швидкістю, місце наїзду на пішоходів відносно меж проїзної частини, відстань видимості пішоходів та елементів дорожньої обстановки з місця водія.

Апеляційний суд вважає, що вказані слідчі експерименти зі свідками проведені з дотриманням вимог ст.240 КПК України, а за результатами цих слідчих дій складено відповідні протоколи, зміст яких відповідає положенням ст.104 цього Кодексу. Відповідно до зазначених протоколів, дорожня обстановка та погодні умови відповідають тим, при яких сталася ДТП. Зауважень та доповнень від учасників зазначених слідчих дій не надійшло.

Аналізуючи відеозаписи слідчої дії - слідчого експерименту апеляційним судом встановлено, що слідчі експерименти проведено в темну пору доби (з 22:35 до 00:20), за вуличного освітлення ліхтарями, що відповідає тим зовнішнім умовах, коли сталася дорожньо-транспортна пригода, а тому, на переконання колегії суддів, слідчі органи змогли відтворити (реконструювати) обстановку на момент ДТП.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до вимог ст.240 КПК України при відтворенні обстановки необхідно враховувати ступінь можливості реконструкції подій, які максимально наближені до події, а не взагалі повністю відтворити обстановку та умови, які були 04 травня 2021 року, коли сталася дорожньо-транспортна пригода.

Більше того, під час апеляційного перегляду, сторона захисту не довела, яким чином проведення слідчих експериментів зі свідками один за одним, могли вплинути на достовірність здобутих фактичних даних та як це могло вплинути на обставини, що підлягають доказуванню в цьому провадженні.

Апеляційний суд вважає, що проведення слідчих експериментів зі свідками один за одним жодним чином не вплинуло на дослідження обстановки на місці події, з`ясування характеру події та інших обставин, що підлягають доказуванню, зокрема свідки надавали хоч і близькі, однак не тотожні заміри відстаней, встановлення яких було метою проведення слідчих експериментів.

На противагу доводам захисника, колегія суддів звертає увагу і на те, що кримінальним процесуальним законом з огляду на положення ч.7 ст.223, ст.240 КПК України не встановлено прямої заборони щодо участі у якості понятих одних і тих самих осіб при проведенні слідчих експериментів окремо з кожним із свідків.

Так, положеннями ч.7 ст.223 КПК України встановлено, що слідчий, прокурор зобов`язаний запросити не менше двох незаінтересованих осіб (понятих) для пред`явлення особи, трупа чи речі для впізнання, огляду трупа, в тому числі пов`язаного з ексгумацією, слідчого експерименту, освідування особи. Понятими не можуть бути потерпілий, родичі підозрюваного, обвинуваченого і потерпілого, працівники правоохоронних органів, а також особи, заінтересовані у результатах кримінального провадження. Зазначені особи можуть бути допитані під час судового розгляду як свідки проведення відповідної слідчої (розшукової) дії.

Понятий - це незаінтересована в результатах кримінального провадження особа, яку запрошує слідчий або прокурор для участі у слідчій (розшуковій) дії з метою засвідчення факту, змісту та результатів її проведення. Зазначене узгоджується з правовою позицією, викладеною в постановах Верховного Суду від 10 березня 2021 року у справі № 514/662/14-к, від 16 березня 2020 року у справі № 203/232/17.

Незаінтересованістю понятого слід розуміти відсутність його власного процесуального інтересу в кримінальному провадженні. Наявність такого інтересу є підставою для відмови у його залученні як понятого.

На думку колегії суддів, наявність вимоги про незаінтересованість понятого у справі свідчить про те, що законодавець із самого початку розглядає понятого не тільки як виконувача виключно посвідчувальної функції, але й як суб`єкта пізнавальної діяльності, оскільки його заінтересованість може призвести до необ`єктивного результату проведення слідчих дій.

Твердження захисника обвинуваченого про необ`єктивність та упередженість понятих в даному кримінальному провадженні не підтверджені в ході апеляційного розгляду, в апеляційній скарзі не вказано належних мотивів та обставин, які могли викликати сумнів у неупередженості понятих? ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , і як їх участь у проведенні слідчих експериментів почергово зі свідками могла вплинути на об`єктивне встановлення обставин під час проведення слідчих експериментів. Апеляційний суд також звертає увагу на те, що сторона захисту навіть не ставила питання про допит вказаних понятих в суді першої інстанції, вони не надавали суду свідчення щодо обставинах, свідком яких вони були.

На думку колегії суддів апеляційної інстанції, з урахуванням положень ч. 7 ст. 223 КПК участь одних і тих самих понятих при проведенні слідчих дій з різними свідками сама по собі не доводить будь-якої заінтересованості понятих ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , у результатах даного кримінального провадження, що могло вплинути на об`єктивність отриманих фактичних даних, як і не вбачається у цьому факті порушення вимог кримінального процесуального законодавства при проведенні слідчих експериментів.

Таким чином, судом першої інстанції правильно визнано протоколи слідчих експериментів від 25.05.2021 року за участю свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 допустимими доказами та покладено дані, що містяться в них, в основу обвинувального вироку.

Апеляційний суд також не приймає до уваги аргументи сторони захисту про наявність сумнівів щодо достовірності висновку результатів медичного огляду ОСОБА_10 з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, оскільки вказаний висновок особисто підписаний ОСОБА_10 , будь-яких зауважень чи доповнень при проведенні огляду від нього не надійшло.

Підстави вважати, що підпис зроблено іншою особою, а не обвинуваченим ОСОБА_10 , - у колегії суддів відсутні та доказів на підтвердження викладених сумнівів стороною захисту не надано.

Більше того, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 підтвердив, що вживав в той день алкогольні напої, що повністю узгоджується із показаннями свідків даного кримінального провадження.

Отже, доводи сторони захисту і в цій частині також не заслуговують на увагу.

Крім того, як на один із аргументів істотного порушення норм кримінального процесуального закону захисник ОСОБА_9 вказує на відсутність в матеріалах провадження технічного носія інформації, на якому зафіксовані судові засідання із показами свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_20 , та неможливість розібрати запис показів свідка ОСОБА_15 та ОСОБА_22 .

Так, частиною 5 статті 27 КПК України передбачено, що під час судового розгляду забезпечується повне фіксування судового засідання та процесуальних дій за допомогою звуко- та відеозаписувальних технічних засобів. Офіційним записом судового засідання є лише технічний запис, здійснений судом у порядку, передбаченому КПК.

Згідно із п. 7 ч. 2 ст. 412 КПК України судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо у матеріалах провадження відсутній журнал судового засідання або технічний носій інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції.

Недотримання наведених процесуальних вимог має місце і у випадку наявності технічного носія, однак відсутності на ньому зафіксованого судового розгляду.

В той же час, твердження сторони захисту про відсутність на технічному носії фіксації судових засідань із показами свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_20 , які відбувались 26.01.2022 року, 06.05.2022 року, не знайшли своє підтвердження під час перевірки апеляційним судом матеріалів кримінального провадження.

В матеріалах кримінального провадження наявні всі носії інформації, на яких за допомогою технічних засобів зафіксовано перебіг усіх судових засідань у цьому кримінальному провадженні, які цілком придатні для прослуховування та відтворення і сприйняття зафіксованої інформації, в тому числі судові засідання із показами свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_20 та ОСОБА_15 .

Усупереч доводам у апеляційній скарзі захисника, під час дослідження технічних носіїв інформації, на яких фіксувалося судове провадження в суді першої інстанції встановлено, що прослуховуються також звукозапис судового засідання від 03.08.2022 року, проведеного в режимі відеоконференції між Андрушівським районним судом Житомирської області та Житомирською УВП №8, під час якого проводився допит свідка ОСОБА_22 , однак показання та відповіді на запитання, які давав вказаний свідок майже не придатні для прослуховування.

Разом з тим колегія суддів звертає увагу на те, що згідно зі ст. 412 КПК України невід`ємною властивістю поняття «істотність порушення вимог кримінального процесуального закону» є його здатність перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Системно-структурний аналіз ч. 4 ст. 107, п. 7 ч. 2 ст. 412 КПК свідчить, що для з`ясування питання про те, як неповне (неякісне) фіксування судового провадження за допомогою технічних засобів вплинуло на законність ухваленого судом рішення, необхідно виходити з «рівня істотності» відхилень від вимог норми кримінального процесуального права.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження у зазначеній справі встановлено, що звукозапис судового засідання від 03.08.2022 року у суді першої інстанції під час якого проводився допит свідка ОСОБА_22 , є належної якості, чітко прослуховується пояснення та запитання усіх учасників судового провадження, присутніх в залі судового засідання в Андрушівському районному суді, учасники провадження, в тому числі захисник сприймають пояснення свідка ОСОБА_22 , задають запитання, слухають відповіді, а тому переважна відсутність звуку виключно під час дачі показань свідка ОСОБА_22 , який перебував в місцях попереднього ув`язнення на аудіозаписі судового засідання, який міститься на технічному носії фіксації кримінального провадження в суді першої інстанції, не дорівнює порушенню, передбаченому п. 7 ч. 2 ст. 412 КПК, яке є безумовною підставою для скасування судового рішення.

Крім того, в матеріалах провадження наявний журнал судового засідання від вказаної дати, в якому також відображено хід судового розгляду (а.46-53 т.3).

Колегія суддів також враховує, що захисник не оскаржує фактичний зміст показань вказаного свідка, які відображені у вироку, та ні в апеляційній скарзі, ні під час апеляційного розгляду не вказала, яким чином відсутність звуку лише в тих місцях технічного запису судового засідання коли дає показання ОСОБА_22 вплинула на законність і обґрунтованість судового рішення та вирішення справи по суті.

Погана якість в окремих місцях звукозапису судового засідання у суді першої інстанції не є безумовною підставою для скасування судового рішення. Такого висновку дійшов Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду при розгляді справи № 569/502/19.

Отже, доводи, наведені в апеляційній скарзі в цій частині, не є такими, що тягнуть скасування оскаржуваного судового рішення.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.135, ч.3 ст.286-1 КК України, прийнято згідно з критерієм доведеності «поза розумним сумнівом», який застосовується Європейським судом з прав людини (рішення «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року), а тому підстав для задоволення апеляційних вимог захисника обвинуваченого за обставин, викладених в поданій нею апеляційній скарзі, не вбачається.

Відносно доводів апеляційної скарги захисника щодо призначення судом надто суворої міри покарання, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст.414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Згідно ст. 65 КК України суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

На думку колегії суддів, призначаючи ОСОБА_10 покарання, суд першої інстанції повністю дотримався вимог кримінального та кримінального процесуального законів України.

Як вбачається з оскаржуваного вироку, при обранні обвинуваченому ОСОБА_10 виду та міри покарання, суд першої інстанції врахував обставини, при яких скоєно кримінальні правопорушення, їх непоправні наслідки у вигляді загибелі потерпілого, а також отримання тяжких тілесних ушкоджень іншою потерпілою, характер та ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, ставлення обвинуваченого до вчиненого та дані про особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується по місцю проживання, має на утриманні одну малолітню дитину. Суд першої інстанції також врахував думку потерпілих, які наполягали на найсуворішому покаранню, а також ту обставину, що обвинувачений добровільно ні матеріальну, ні моральну шкоду потерпілим не відшкодував.

Обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_10 відповідно до ст. 66 КК України, судом першої інстанції не встановлено.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про призначення ОСОБА_10 за скоєні кримінальні правопорушення покарання, із застосуванням вимог ч. 1 ст. 71 КК України шляхом часткового складання призначених покарань, у виді позбавлення волі на строк 8 років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 5 років.

Зазначений висновок суду першої інстанції є обґрунтованим, відповідає вимогам ст.ст. 65-67 КК України, а призначене судом покарання у відповідності до ст.50 КК України є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_10 , та для запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Як вбачається з роз`яснень, які містяться в п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

При цьому колегія суддів враховує і практику рішень Європейського суду з прав людини. Так, в справі Скополла проти Італії від 17.09.2009 року, Високий суд зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Тому, виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість та безпідставність доводів захисника про надто сувору міру покарання обвинуваченому.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законне та обґрунтоване рішення, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, на переконання колегії суддів апеляційного суду, оскаржуваний вирок є законним та обґрунтованим, відтак апеляційні вимоги захисника не підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Андрушівського районного суду Житомирської області від 10.08.2022 відносно ОСОБА_40 , - без змін.

На ухвалу апеляційного суду учасниками судового розгляду справи можуть бути подані касаційні скарги до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді :