У Х В А Л А

Справа № 126/1557/22

Провадження № 1-кс/126/964/2022

20 грудня 2022 року м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі слідчого судді ОСОБА_1

із секретарем ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бершадь скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 на постанову старшого дізнавача СД ВП №1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області, ОСОБА_5 від 31.10.2022 року про закриття кримінального провадження №0000158 від 09.08.2022 року, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

До Бершадського районного суду надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 на постанову старшого дізнавача СД ВП №1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області, ОСОБА_5 від 31.10.2022 року про закриття кримінального провадження №0000158 від 09.08.2022 року, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України.

Подану ним скаргу обгрунтовує тим, що постановою про закриття кримінального провадження від 31.10.2022 року ухваленою старшим дізнавачем сектору дізнання відділення поліції № 1 Гайсинського РУП ГУ НП у Вінницькій області старшим лейтенантом ОСОБА_5 було закрито кримінальне провадження 0000158 від 09.08.2022 року за ст. 164 КК України на підставі п.2 ч.І ст. 284 КПК України, тобто у зв`язку з відсутністю складу кримінального проступку в діях ОСОБА_6 , у зв`язку відсутністю умислу на злісне ухилення від сплати аліментів.

На думку адвоката ОСОБА_3 доводи дізнавача про відсутність складу інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення а ч.1 ст. 164 КК України через те, що у діяннях останнього не було злісного ухилення від сплати аліментів, є неприйнятним з огляду на наступне.

Об`єктом даного злочину є право неповнолітніх дітей на повноцінне життя та всебічний (фізичний, психічний і соціальний) розвиток.

Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції ООН про права дитини від листопада 1989 року, яка ратифікована Україною, Держави-учасниці докладай: всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансові можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України ( ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства»). Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини( ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства» ).

Згідно положень ч. 1 ст. З Конвенції ООН, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання.

Таке право кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дитину до її повноліття, який закріплений в Основному Законі (ст. 51 Конституції України), а також в Сімейному кодексі (ст. 180) та гарантується Державою, в свою чергу, ст.15 Сімейного кодексу чітко регламентовано, що сімейні обов`язки не можуть бути перекладені на іншу особу.

Предметом злочину, який аналізується, є кошти, що за рішенням суду підлягають сплаті на утримання дітей.

З об`єктивної сторони злочин передбачений статтею 164 КК України може бути вчинений у формі злісного ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

Під злісним ухиленням від сплати коштів на утримання дітей (аліментів) слід розуміти будь-які діяння боржника, спрямовані на невиконання рішення суду (приховування доходів, зміну місця проживання чи місця роботи без повідомлення державного виконавця, приватного виконавця тощо), які призвели до виникнення заборгованості із сплати таких коштів у розмірі, що сукупно складають суму виплат за три місяці відповідних платежів.

При цьому діяння можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку.

За період досудового розслідування даного кримінального правопорушення розмір заборгованості зі сплати аліментів лише збільшився (станом на 01.06.2022 року - 102 500 гривень) і на даний час складає 172 500 гривень, на 70 000 гривень більший.

На боржника ОСОБА_6 . Чечельницьким ВДВС було накладено відповідні обмежувальні заходи, оголошено в розшук, проте такі заходи не дали позитивного результату.

Більше того сам ОСОБА_6 надав пояснення дізнавачу ОСОБА_7 що йому відомо про заборгованість по аліментах, але він не сплачує аліменти і не погашає заборгованість у зв`язку з «власною позицією», яка вочевидь і підтверджує наявність умислу в його діянні щодо небажання виконувати Закони України, рішення суду, ухвалене іменем України та рішення державних органів України.

Враховуючи викладене , представник заявниці, адвокат ОСОБА_3 просить скасувати постанову дізнавача про закриття кримінального провадження та передати кримінальне провадження для подальшого проведення до судового розслідування до сектору дізнання ВП №1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області.

Адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, проте через канцелярію суду подав клопотання про розгляд скарги у його відсутність, просив її задовольнити.

Старший дізнавач СД ВП №1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_5 також в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив.

Відповідно до ч.3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України у зв`язку з неприбуттям в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалося.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали справи прийшов до наступного висновку.

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 Кримінального процесуального кодексу України. Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений частиною 1 ст. 303 КПК України.

З витребуваних матеріалів кримінального провадження вбачається, що 09.08.2022, на підставі заяви ОСОБА_4 , від 24.01.2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, було внесено відомості про кримінальне правопорушення.

Звертаючись з заявою про вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_4 , вказала, що її колишній чоловік ОСОБА_6 не сплачує їй аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_8 , сума боргу зі сплати аліментів складає 102500,00 грн.

Згідно з витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000158 правова кваліфікація кримінального правопорушення ч.1 ст. 164 КК України.

Постановою старшого дізнавача СД ВП №1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області, старшого лейтенанта поліції від 31.10.2022 кримінальне провадження №0000158 від 09.08.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст 164 КК України закрито у зв`язку з встановленням відсутності у діях ОСОБА_6 складу кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України.

Відповідно до п.18 ч.1 ст.3 КПК України слідчий суддя наділений повноваженнями здійснювати у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

За приписами ст. 25 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Статтею 91 КПК України визначено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню:

1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення);

2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення;

3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат;

4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження;

5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання;

6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення;

7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого (ст. 92 КПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Отже, виходячи з системного аналізу наведених норм КПК України, кримінальне провадження закривається у разі повного, всебічного та об`єктивного дослідження обставин справи з боку слідчого/дізнавача на підставі зібраних ним в ході проведення відповідних слідчих (розшукових) дій та за наслідками їх належної оцінки.

Як вбачається із оскаржуваної постанови, старшим дізнавачем СД ВП №1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_5 під час проведення досудового розслідування кримінального провадження №0000158 від 09.08.2022 не в повній мірі дотримано даних вимог закону, зокрема, в частині повноти розслідування.

Так, як на підставу закриття кримінального провадження дізнавач посилається на те, що в ході проведення досудового розслідування не представилося можливим встановити будь яке джерело доходу наявне у ОСОБА_6 , що свідчить про відсутність прямого умислу на злісне ухилення від сплати аліментів, що на його думку свідчить про відсутній склад кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України.

Слідчий суддя не погоджується з таким висновком дізнавача, оскільки в матеріалах кримінального провадження міститься лист Головного управління ДПС у Вінницькій області від 19.10.2022 року за вих.№11286/5/02-32-12-01-15, з якого вбачається, що дізнавач звертався до Головного управління ДПС у Вінницькій області з запитом щодо відомостей про доходи ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак йому було роз`яснено, що запитувана ним інформація належить до охороюваної законом таємниці та надати таку інформацію можливо на підставі ухвали слідчого судді про надання тимчасового доступу до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, однак дізнавач з таким клопотанням до слідчого судді не звертався та передчасно зробив висновок про відсутність доходів у ОСОБА_6 ..

Отже, є не зрозумілим, на підставі яких доказів, дізнавач зробив висновок про відсутність в діянні складу кримінального правопорушення

Крім того, відповідно до ч.1 ст.164 КК України, кримінальна відповідальність настає за злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), а також злісне ухилення батьків від утримання неповнолітніх або непрацездатних дітей, що перебувають на їх утриманні.

Об`єктом даного злочину є право неповнолітніх дітей на повноцінне життя та всебічний (фізичний, психічний і соціальний) розвиток.

Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції ООН про права дитини від листопада 1989 року, яка ратифікована Україною, Держави-учасниці докладай: всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держава визнає права кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основ відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансові можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України ( ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства»). Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини( ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства» ).

Згідно положень ч. 1 ст. З Конвенції ООН, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання.

Таке право кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дитину до її повноліття, який закріплений в Основному Законі (ст. 51 Конституції України), а також в Сімейному кодексі (ст. 180) та гарантується Державою, в свою чергу, ст.15 Сімейного кодексу чітко регламентовано, що сімейні обов`язки не можуть бути перекладені на іншу особу.

Предметом злочину, який аналізується, є кошти, що за рішенням суду підлягають сплаті на утримання дітей.

З об`єктивної сторони злочин передбачений статтею 164 КК України може бути вчинений у формі злісного ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

Під злісним ухиленням від сплати коштів на утримання дітей (аліментів) слід розуміти будь-які діяння боржника, спрямовані на невиконання рішення суду (приховування доходів, зміну місця проживання чи місця роботи без повідомлення державного виконавця, приватного виконавця тощо), які призвели до виникнення заборгованості із сплати таких коштів у розмірі, що сукупно складають суму виплат за три місяці відповідних платежів.

При цьому діяння можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ухвалою слідчого судді Бершадського районного суду Вінницької області ОСОБА_1 було задоволено клопотання дізнавача СД ВП №1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_5 про тимчасовий доступ о речей та документів по матеріалах досудового розслідування, внесено до ЄРДР за №0000158 від 09.08.2022 та та надано тимчасовий доступ до матеріалів виконавчого провадження №59951072.

З матеріалів виконавчого провадження №59951072 вбачається, що 03.09.2019 року було відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа №147/36/19, виданого 04.07.2019, про стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 на утримання сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 2500,00 грн., щомісячно, починаючи з 10.01.2019 року і досягнення ним повноліття.

У зв`язку з несплатою аліментів ОСОБА_6 постановою про арешт коштів боржника від 10.10.2019 року було накладено арешт на його грошові кошти, що містяться на рахунках.

10.08.2022 року ОСОБА_6 було повідомлено про внесення відомостей про боржника до Єдиного реєстру боржників. В цей же день, постановою державного виконавця накладено арешт на кошти боржника, встановлено тимчасове обмеження боржника у праві керування транспортним засобом, встановлено тимчасове обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, встановлено тимчасового обмеження боржника у праві полювання, встановлено тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

Як вбачається з розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженні №59951072 від 16.11.2022 року станом на 01.11.2022 року заборгованість зі сплати аліментів складає 172500,00, при цьому в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які дані на підтвердження неплатоспроможності боржника, а саме щодо звернень до суду про зміну розміру аліментів чи взагалі їх скасування протягом періоду утворення заборгованості, як і відсутній відомості про погашення утвореної заборгованості зі сплати аліментів.

Проаналізувавши встановлені обставини, слідчий суддя приходить до висновку, що проведення досудового розслідування у вищевказаному кримінальному провадженні слід визнати неповним, оскільки дізнавач в своїй постанові не надав оцінку обставинам події, які знайшли підтвердження доказами, зібраними під час досудового розслідування.

У статті 13 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, передбачено, що «Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження».

У рішенні ЄСПЛ від 17 вересня 2014 р. у справі «Мокану та інші проти Румунії» (Заяви №№ 10865/09, 45886/07 та 32431/08), п. 321, Суд вказав: «Який би спосіб не було обрано, органи влади повинні діяти за власною ініціативою. На додаток, для того, щоби бути ефективним, розслідування має бути здатним привести до встановлення і покарання винних осіб».

У даному випадку досудове розслідування кримінального провадження проведено поверхнево, оцінка ж дійсних обставин події, на які вказувала заявниця у заяві про вчинення кримінального правопорушення та при проведенні її допиту, дізнавачем не проведена належним чином, а встановлені слідчим суддею недоліки суттєво впливають на висновок про закриття кримінального провадження, що є підставою для скасування зазначеної постанови.

Відповідно до ст.307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про:

- скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора;

- скасування повідомлення про підозру;

- зобов`язання припинити дію;

- зобов`язання вчинити певну дію;

- відмову у задоволенні скарги.

Враховуючи викладене, перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, враховуючи те, що, ст. дізнавачем ВП №1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_5 не виконано всі необхідні слідчі дії для забезпечення виконання завдань кримінального судочинства, визначених ст. 2 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку, що скарга на постанову про закриття кримінального провадження є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 2, 110, 303-307 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

УХВАЛИВ :

Скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 на постанову старшого дізнавача СД ВП №1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області, ОСОБА_5 від 31.10.2022 року про закриття кримінального провадження №0000158 від 09.08.2022 року, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України задовольнити.

Постанову старшого дізнавача СД ВП № 1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_5 від 31.10.2022 про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000158 від 09.08.2022 за ч.1 ст. 164 КК України - скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_9 ОСОБА_10