Справа № 953/641/23
н/п 1-кс/953/2518/23

"06" квітня 2023 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
01.02.2023 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у тому, що він, перебуваючи на території смт. Козача Лопань Харківського району Харківської області, добровільно вступив у незаконне створене формування т.зв. «Народна дружина смт. Козача Лопань», що підпорядковувалось збройним формуванням та окупаційній адміністрації держави-агресора, та діяльність якого була спрямована на реалізацію та підтримку рішень збройних формувань та окупаційної адміністрації держави-агресора, зокрема: виконання окремих функцій правоохоронних органів, виявлення та незаконного затримання колишніх військовослужбовців ЗС України та патріотично налаштованих мешканців, а також збір, підготовку та передачу матеріальних ресурсів та інших активів представникам збройних формувань та окупаційної адміністрації держави-агресора, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 111-2 КК України.
Прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_3 07.02.2023 звернулась до слідчого судді Київського районного суду м. Харкова з клопотанням про арешт майна, що належить підозрюваному у даному кримінальному провадженні.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 09.02.2023 (справа № 953/641/23, н/п 1-кс-953/1077/23) накладено арешт на майно, а саме на транспортний засіб PEUGEOT 607, (2001), № двиг. НОМЕР_1 , № куз. НОМЕР_2 ,державний номерний знак НОМЕР_3 , який належить підозрюваному ОСОБА_5 .
Листом РСЦ ГСЦ МВС в Харківській області від 28.02.2023 № 31/20-649 Харківську обласну прокуратуру повідомлено про те, що ухвала Київського районного суду м. Харкова від 09.02.2022 не може бути виконана в частині накладення арешту на транспортний засіб PEUGEOT 607, (2001), № двиг. НОМЕР_1 , № куз. НОМЕР_2 , оскільки вказаний транспортний засіб 17.02.2023 перереєстровано на іншого власника по договору купівлі-продажу № 6350/2023/3662928 від 17.02.2023, укладеному між ОСОБА_6 (на підставі виданої ОСОБА_5 довіреності) з одного боку, та ОСОБА_4 з іншого боку.
Таким чином, арештований ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 09.02.2023 транспортний засіб марки PEUGEOT 607, 17.02.2023 був переоформлений за фіктивною угодою на ОСОБА_4 (вартість транспортного засобу склала 30 000 гривень, яка є значно меншою,
ніж середня ринкова вартість транспортного засобу такої марки, моделі та року випуску).
Вказане свідчить про те, що ОСОБА_5 , будучи власником транспортного засобу, на який накладено арешт, з метою уникнення конфіскації переоформив транспортний засіб шляхом вчинення за довіреністю правочину з продажу на іншу особу.
ОСОБА_5 набув статусу підозрюваного за ч. 1 ст. 111-2 КК України. Відповідальність за вчинення вказаного злочину передбачає додаткове покарання у вигляді конфіскації майна.
Враховуючи те, що під час проведення досудового розслідування після накладення арешту зі сторони власника вказаного транспортного засобу ОСОБА_5 здійснено дії щодо перереєстрації транспортного засобу PEUGEOT 607, № двиг. НОМЕР_1 , № куз. НОМЕР_2 , на іншу особу, на даний час підтверджено наявність загрози, що незастосування накладення арешту на вищевказаний транспортний засіб шляхом заборони відчуження та розпорядження майном призведе до відчуження цього майна, знищення, реалізації, чи проведення інших дії з ними, що унеможливить виконання рішення суду у разі застосування до ОСОБА_5 покарання у виді конфіскації майна.
У судове засідання прокурор ОСОБА_3 не з`явилась, повідомлена належним чином та своєчасно, на електронну адресу суду спрямувала заяву, в якій просить розглянути клопотання за своєї відсутності, клопотання підтримала, та просила про його задоволення.
Неприбуття слідчого, прокурора у судове засідання відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання.
Власник майна у судове засідання не викликалась на підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, з метою забезпечення арешту майна.
01.02.2023 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України.
Відповідно до наданої інформації РСЦ ГСЦ МВС в Харківській області від 24.01.2023, ОСОБА_5 на праві власності належав транспортний засіб PEUGEOT 607 2200, (2001), сірий, № двиг. НОМЕР_1 , № куз. НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_3 .
Ухвалою слідчого судді від 09.02.2023 накладено арешт на транспортний засіб PEUGEOT 607 2200, (2001), сірий, №двиг. НОМЕР_1 , №куз. НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_3 , що належать на праві приватної власності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , шляхом заборони відчуження та розпорядження вказаним майном.
Однак, відповідно до відповіді РСЦ ГСЦ МВС в Харківській області від 28.02.2023 №31/20-649 вказана ухвала слідчого судді від 09.02.2023 щодо арешту ТЗ PEUGEOT 607 2200, (2001), сірий, № двиг. PSA3FZ10LJ030317149, № куз. НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_3 , залишено без виконання у зв`язку з тим, що 17.02.2023 вказаний ТЗ було перереєстровано на нового власника по договору купівлі-продажу №6350/2023/3662928 від 17.02.2023 укладеному в ТСЦ 6350 РСЦ ГСЦ МВС в Харківській області. Новим власником вказаного ТЗ стала ОСОБА_4 .
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 цього Кодексу, а саме: запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
За змістом ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 3 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна.
Як зазначено вище, 01.02.2023 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України.
Санкція ч.1 ст. 111-2 КК України передбачає позбавлення волі на строк від десяти до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої.
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання, оскільки прокурор довела наявність підстав вважати, що вчинено кримінальне правопорушення-злочин, накладання арешту на майно підозрюваного, яке вибуло з його власності після повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України, забезпечить можливу конфіскацію майна у даному кримінальному провадженні, враховуючи санкцію ч. 1 ст. 111-2 КК України у разі визнання правочину щодо купівлі-продажу спірного ТЗ недійсним.
Захід забезпечення у вигляді арешту майна шляхом заборони відчуження та розпорядження вказаним майном, відповідає процедурі та завданням кримінального провадження на даний час, що не позбавляє власника майна звернутись з мотивованим клопотанням про скасування арешту майна.
Згідно з ч. 4 ст. 107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
На підставі викладеного, керуючись ст. 107, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-
Накласти арешт на транспортний засіб PEUGEOT 607 2200, (2001), № двиг. НОМЕР_1 , № куз. НОМЕР_2 , що належать на праві приватної власності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом заборони відчуження та розпорядження вказаним майном до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.
Відповідно до ст. 175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя - ОСОБА_1