Справа № 308/4536/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2023 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 ,, захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого в ОВС 2 відділення слідчого відділу Управління СБ України в Закарпатській області підполковника юстиції ОСОБА_5 , погоджене прокурором Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця міста Сімферополь Автономної Республіки Крим, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 Кримінального кодексу України, -

в с т а н о в и в:

З клопотання та доданих до нього матеріалів встановлено, що слідчим відділом Управління Служби безпеки України в Закарпатській області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженні № 0000265, відомості про яке 02.08.2022 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань відносно підозрюваного ОСОБА_6 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що що громадянин України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи генеральним директором Державної установи «Херсонський обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України», в період повномасштабного воєнного вторгнення збройних сил російської федерації на територію України та оголошення Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 воєнного стану в Україні, не залишаючи територію Херсонської області, зокрема м. Херсон та заручившись підтримкою окупаційної влади, будучи проросійсько налаштованим та підтримуючи дії російської федерації щодо окупації території України та приєднання Херсонської області до російської федерації, у невстановлений досудовим слідством час, однак не пізніше 25.07.2022, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, діючи умисно на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, державній безпеці України, перейшов на бік ворога в умовах воєнного стану, а саме: прийняв пропозицію представників окупаційної адміністрації та надав свою добровільну згоду на призначення його на посаду головного лікаря (виконуючого обов`язків головного лікаря) «государственного бюджетного учреждения здравоохранения «Херсонский областной центр гигиены и эпидемиологии» (державний бюджетний заклад охорони здоров`я «Херсонський обласний центр гігієни і епідеміології»), розташованому у м. Херсон, вул. Уварова, 3, яке повністю створене за взірцем ідентичних органів рф та повністю їм підконтрольне.

Разом з цим, у липні 2022 року, але не пізніше 25.07.2022, ОСОБА_6 погодився обійняти посаду головного лікаря (виконуючого обов`язків головного лікаря) «государственного бюджетного учреждения здравоохранения «Херсонский областной центр гигиены и эпидемиологии» (державний бюджетний заклад охорони здоров`я «Херсонський обласний центр гігієни і епідеміології»), який створений окупаційною владою, реорганізувавши його з Державної установи «Херсонський обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України». Таким чином, ОСОБА_6 , усвідомлюючи проведення активної підривної діяльності проти України представниками спецслужб, правоохоронних та інших органів державної влади російської федерації, бажаючи допомогти окупаційній адміністрації російської федерації та зробити свій внесок для утворення та функціонування на території Херсонської області, зокрема м. Херсон, системи охорони здоров`я, створеної окупаційною владою, з метою становлення і зміцнення окупаційної влади та недопущення контролю Української влади, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, якою передбачено обов`язок громадян України щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, прийняв пропозицію окупаційної влади російської федерації зайняти посаду так званого «исполняющего обязанности главного врача государственного бюджетного учреждения здравоохранения «Херсонский областной центр гигиены и эпидемиологии» (виконуючого обов`язків головного лікаря державного бюджетного закладу охорони здоров`я «Херсонський обласний центр гігієни і епідеміології)» та у співпраці з окупаційною владою, у воєнний час вчиняє умисні дії на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, державній, економічній чи інформаційній безпеці України, шляхом створення умов для функціонування медичної установи в умовах окупації для втілення медичних стандартів держави-агресора на території Херсонської області, зокрема м. Херсон, тобто надає допомогу окупаційній адміністрації в проведенні підривної діяльності проти України шляхом реалізації заходів з насадження адміністративної моделі управління і стандартизації діяльності органів і установ системи охорони здоров`я на тимчасово окупаційній частині території Херсонської області, у тому числі м. Херсон, аналогічно прийнятих на території держави-агресора.

Метою їх діяльності є досягнення соціально-культурної, гуманітарної, інформаційної, економічної, медичної та іншої ізоляції населення тимчасово окупованої частини Херсонської області, у тому числі м. Херсон, від решти України для знищення у свідомості окупованого населення ознак української самоідентифікації, унеможливлення функціонування на вказаній території громадянського суспільства, використання трудових ресурсів так званою «військово-цивільною адміністрацією Херсонської області» в інтересах держави-агресора, а також формування умов для фактичного переходу частини території України під її юрисдикції.

Окрім того, ОСОБА_6 , діючи за вказівками окупаційної влади, з метою реалізації та підтримки рішень окупаційної адміністрації держави-агресора, 30.07.2022, перебуваючи в приміщені актової зали Херсонського державного університету, прийняв участь у громадському форумі «Мы вместе с Россией», на якому відкрито підтримував ідеологію країни-агресора щодо прийняття декларації «Русский Херсон» і подальшого розвитку регіону в складі російської федерації.

Так, у ході проведення заходу, ОСОБА_6 відстоював позицію про мир та розвиток регіону тільки у єдності з росією, наводив хибні твердження щодо медичної галузі в України та її занепаду, спричиненою неефективністю управлінських рішень, чим фактично дискредитував діючу владу в Україні. У виступі на вказаному форумі, ОСОБА_6 , підтримував анексію АР Крим, стверджував, що рівень медицини в Україні значно нижчий, ніж в окупованому ворогом 2014 року Криму.

Таким чином, ОСОБА_6 перебуваючи на вищевказаній посаді поширив інформаційно-пропагандистські нормативи держави-агресора, спрямовані на формування схвального ставлення до окупаційної діяльності, сприйняття здійснення збройної агресії проти України, а також впровадження стандартів медицини держави агресора на території Херсонської області.

Поряд з цим, ОСОБА_6 , будучи проросійсько налаштованою особою, підтримуючи керівництво російської федерації та збройні сили російської федерації, ідеї «русского мира», політичного курсу російської федерації, вступив до складу комітету Херсонського регіонального (обласного) відділення політичної партії «комуністична партія російської федерації», у складі якої приймає активну участь у різного роду заходах, які популяризують російську федерацію, її владу та геополітичний курс.

Враховуючи вищенаведене ОСОБА_6 виконуючи організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції окупаційного медичного закладу, співпрацює з представниками інших органів окупаційної влади російської федерації, сприяє їм в незаконному захопленні державної влади на території України, з метою подальшого становлення та легалізації тим самим, надаючи допомогу останнім в проведенні підривної діяльності проти України.

Письмове повідомлення про підозру громадянину ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, а саме: у вчиненні державної зради, тобто діянні, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України: перехід на бік ворога в період збройного конфлікту, надання іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчинене в умовах воєнного стану, у відповідності до вимог ст.ст. 135, 276-278 КПК України, 18.03.2023 опубліковано в засобах масової інформації загальнодержавної сфери, а саме на офіційному державному друкованому виданні «Урядовий кур`єр» та на офіційному сайті Офісу Генерального прокурора.

Також, у зв`язку із перебуванням ОСОБА_6 на тимчасово окупованій території України, в порядку ст.ст. 135-138 КПК України, 18.03.2023 на офіційному державному друкованому виданні «Урядовий кур`єр» та на офіційному сайті Офісу Генерального прокурора розміщено повістки про виклик останнього в слідчий відділ Управління СБ України в Закарпатській області, для участі в слідчих (розшукових) та процесуальних діях на 22.03.2023, 23.03.2023 та 24.03.2023. Однак, в призначені дні та час ОСОБА_6 не прибув на виклики слідчого та не повідомив про причини неявки.

З метою забезпечення права на захист ОСОБА_6 постановою слідчого від 15.03.2023 для здійснення захисту останнього був залучений захисник Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги в Закарпатській області, якому 16.03.2023 було вручено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_6

24.03.2023, у зв`язку з перебуванням ОСОБА_6 на тимчасово окупованій території України та неявкою без поважних причин на виклики слідчого, останнього оголошено в розшук, який доручено ГВ ЗНД Управління СБ України в Херсонській області.

Враховуючи, що ОСОБА_6 може переховуватись від органів досудового слідства та суду, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів (уставні, реєстраційні документи, накази, розпорядження, кадрова документація, функціональні обов`язки, письмові вказівки, записи), які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, може продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється, або вчинити інше кримінальне правопорушення, слідчий звернувся із вкащаним копотанням.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив його задовольнити.

У судовому засіданні захисник залишила вирішення клопотання на розсуд суду.

Заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, дослідивши подане клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Слідчим суддею встановлено, слідчим відділом Управління Служби безпеки України в Закарпатській області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженні № 0000265, відомості про яке 02.08.2022 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань відносно підозрюваного ОСОБА_6 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

18.03.2023 ОСОБА_6 у відповідності до вимог ст.ст.135, 276-278 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.111 КК України, а саме: у вчиненні державної зради, тобто діянні, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України: перехід на бік ворога в період збройного конфлікту, надання іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчинене в умовах воєнного стану.

Виходячи з наявності підстав для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий звернувся до слідчого судді з відповідним клопотанням.

Слідчий суддя, вирішуючи подане клопотання сторони обвинувачення, дійшов до такого висновку.

Відповідно до приписів ст.132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. Клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться (зареєстрований) орган досудового розслідування як юридична особа.

Згідно з положеннями ч.4 ст.176 КПК України, запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Відповідно до ч.6 ст.176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке входить до вищевказаного переліку, до нього може бути застосований виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України та за умови обґрунтованості повідомленої підозри.

Слідчий суддя зазначає про те, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві, а тому, виходячи з положень ч.5 ст.9 КПК України необхідно брати до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 Рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін обґрунтована підозра означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, п.32, Series A, N 182).

При цьому обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок узгоджується з правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського Суду з прав людини, зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23.10.1994, в яких суд зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

Так, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Водночас слідчому судді під час вирішення питання про обрання запобіжного заходу не надається весь обсяг доказів, зібраних під час досудового розслідування та дані щодо джерел їх отримання. Такі матеріали мають надаватися суду при судовому провадженні відповідного кримінального провадження та саме на цій стадії передбачено здійснення оцінки доказів з точки зору належності, допустимості, достовірності та сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990).

При цьому на стадії досудового розслідування кримінального провадження, слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою.

Так, слідчий суддя, проаналізувавши матеріали клопотання за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів лише щодо пред`явленої підозри з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, не вирішуючи наперед питання про винуватість підозрюваного у вчиненні інкримінованого йому злочину, правильність кваліфікації його дій, допустимість доказів щодо встановлення винуватості підозрюваного, вважає,що зміст клопотання та долучених до нього матеріалів кримінального провадження можуть свідчити про існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_6 міг вчинити інкриміноване йому правопорушення.

Обґрунтованість підозри підтверджується протоколом огляду від 28.09.2022 інтернет-сторінки сайту «Центр журналистских расследований», а саме публікації « ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 сотрудничает с оккупантами»; протоколом огляду від 29.09.2022 мережі Інтернет, а саме: відеохостингу «youtube» під назвою « ОСОБА_8 виступає на проросійському форумі в Херсоні», протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 06.10.2022, протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі свідка ОСОБА_9 від 06.10.2022, протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 24.11.2022, протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 19.12.2022, протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 20.01.2023, протокол допиту свідка ОСОБА_13 від 15.03.2023, протокол допиту свідка ОСОБА_14 від 15.03.2023, протоколом огляду від 22.02.2023 інтернет-сторінки сайту «коммунистическая партия российской федерации», а саме: публікації « ІНФОРМАЦІЯ_4 », відповідями на доручення органу досудового оперативного підрозділу Управління СБ України в Херсонській області та іншими матеріалами клопотання.

Резюмуючи дослідження обґрунтованості поданого клопотання, слідчий суддя зазначає про необхідність здійснення аналізу наявності ризиків, які персоніфіковані стороною обвинувачення у поданому клопотанні.

Так, ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Суд, слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ) у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Тобто ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених статтею 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої можливості здійснення обвинуваченим зазначених дій. Водночас КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому. При чому ризик кримінального провадження, як критерій застосування запобіжного заходу має прогностичний характер, спрямований на усунення негативного впливу на кримінальне провадження в майбутньому.

Зазначений стандарт доказування (переконання) суд використовує для перевірки наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, у цьому кримінальному провадженні щодо підозрюваного.

Слідчий суддя враховує, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем ймовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилитись від слідства.

Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції» зазначав, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Слідчий суддя звертає увагу на те, що санкція кримінального правопорушення, вчинення якого інкриміновано підозрюваному, передбачає допустимість застосування покарання у виді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічного позбавлення волі, з конфіскацію майна, тобто за правилами статті 12 КК України кримінальне правопорушення, детерміноване ч.2 ст.111 КК України, є особливо тяжким злочином.

Між тим, як уже зазначалося слідчим суддею, відповідно до ч.6 ст.176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Вказане унеможливлює застосування відносно ОСОБА_15 більш м`якого запобіжного заходу.

Враховуючи вищенаведене, слідчий суддя, враховує дані, що характеризують особу підозрюваного, той факт, що вчинене підозрюваним кримінальне правопорушення має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої тяжкими наслідками не лише для конкретної особи, а й для суспільства в цілому, наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України та низки об`єктивних обставин, а також практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства, вважає за доцільне, з урахуванням виключних обставин, клопотання слідчого задовольнити.

За правилами ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно з абз.7 ч.4 ст.183 КК України, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Відповідно до абз.8 ч.4 ст.183 КК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

За обставин цього клопотання, беручи до уваги інкриміноване підозрюваному кримінальне правопорушення та факт перебування ОСОБА_6 на тимчасово окупованій території, слідчий суддя зауважує про відсутність підстав для визначення застави.

У разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого на підставі частини шостої статті 193 цього Кодексу строк дії такої ухвали не зазначається (ч.4 ст.197 КПК України).

У свою чергу, відповідно до ч.6 ст.193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Керуючись ст.ст.177, 178, 193, 194, 197, 309, 392, 395 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання задовольнити.

Обрати підозрюваному громадянину України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю міста Сімферополь Автономної Республіки Крим, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимому, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Після затримання підозрюваного і не пізніш як через сорок вісім годин з часу його доставки до місця кримінального провадження розглянути питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 24 березня 2023 року о 16 год. 45 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1