Справа № 128/2877/20
Провадження №11-кп/801/1152/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 листопада 2022 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
обвинуваченого в режимі відеоконференції ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці кримінальне провадження № 0000630, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 30.08.2020 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні прокурора Вінницької окружної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Вінницького районного суду Вінницької області від 29 вересня 2022 року по обвинуваченню
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Малий Браталів Любарського району Житомирської області, громадянина України, який проживає по АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, не працюючого, одруженого, раніше судимого
-01.10.2014 Любарським районним судом Житомирської області за ч. 1 ст. 185 КК України до 2 (двох) років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на один рік;
-27.02.2015 Корольовським районним судом міста Житомир за ст. 186 ч. 2, 70 ч. 4 КК України до 4 (двох) років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 (два) роки;
-17.01.2017 Богунським районним судом міста Житомир за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 (чотирьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України,

Зміст судового рішення.
Вироком Вінницького районного суду Вінницької області від 29 вересня 2022 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України та призначено йому покарання:
- за ч. 1 ст. 187 КК України 3 (три) роки позбавлення волі;
- за ч. 3 ст. 289 КК України 7 (сім) років позбавлення волі з конфіскацією майна.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень остаточне покарання визначено шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі строком 7 (сім) років з конфіскацією майна.
Строк відбуття покарання ОСОБА_8 постановлено обчислювати з дати затримання, тобто з 30 серпня 2020 року.
Зараховано ОСОБА_8 в строк відбуття призначеного судом покарання строк попереднього ув`язнення з часу його затримання 30.08.2020 до дати набрання вироком законної сили, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Раніше обраний запобіжний захід відносно ОСОБА_8 у виді тримання під вартою залишено без змін.
Вирішено питання заходів забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна, долю речових доказів, процесуальних витрат, майнової та моральної шкоди.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Судом установлено, що 30 серпня 2020 року близько 03 год 10 хв ОСОБА_8 , перебуваючи в автомобілі марки «Сherry», модель «Amulet», чорного кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належав ОСОБА_10 , приїхав з останнім у село Мізяківські Хутори Вінницького району Вінницької області в якості пасажира таксі. По приїзду в село Мізяківські Хутори ОСОБА_8 попросив водія автомобіля ОСОБА_10 зупинитися біля поля, що на виїзді із населеного пункту у напрямку села Супрунів Літинського району Вінницької області. Зупинившись у вказаному місці, ОСОБА_8 разом із водієм вийшли із автомобіля. У цей час у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння майном ОСОБА_10 , реалізовуючи який ОСОБА_8 погрожуючи застосуванням до ОСОБА_11 стартового пістолета моделі «RETAY MOD 92», який був ним заздалегідь заготовлений, шляхом здійснення декількох пострілів вгору, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, не маючи на те законних підстав, всупереч волі власника автомобіля висловив останньому вимогу залізти в багажник автомобіля. У свою чергу ОСОБА_10 , побоюючись за своє життя та здоров`я, сприймаючи вищевказаний пістолет таким, що являє собою реальну небезпеку для його життя чи здоров`я, усвідомлюючи відсутність можливості залишити вказане місце та чинити супротив, виконав вимогу ОСОБА_8 та заліз в багажник автомобіля. Після цього ОСОБА_8 , здійснивши знову постріл вгору з вищевказаного стартового пістолета, висловив вимогу передачі йому належного потерпілому майна. На вимогу останнього ОСОБА_10 передав ОСОБА_8 блютуз гарнітуру марки «JABRA» та повідомив про наявність в автомобілі належних йому грошових коштів у сумі 400 грн. Далі ОСОБА_8 для остаточного подолання волі ОСОБА_10 здійснив ще один постріл із стартового пістолета та наказав у разі бажання збереження життя залишити місце події, після чого ОСОБА_10 , вилізши з багажника автомобіля, побіг у напрямку поля. В подальшому ОСОБА_8 знайшов у салоні автомобіля належні потерпілому грошові кошти у сумі 400 гривень та мобільний телефон «Huawei», моделі «Y6», чорного кольору. Скориставшись наявністю ключів до замка запалювання автомобіля, ОСОБА_8 сів за кермо та почав рух автомобіля у напрямку села Мізяківські Хутори, Вінницького району Вінницької області, тим самим незаконно заволодів транспортним засобом марки «Сherry», модель «Amulet», 2007 року випуску, вартість якого відповідно до висновку експерта № 256 від 16.09.2020 становить 60420,00 грн, а також майном ОСОБА_10 , а саме: блютуз гарнітурою марки «JABRA», моделі «(300)К2146573», вартість якої відповідно до висновку експерта №724 від 28.09.2020 становить 123,94 грн, грошовими коштами у сумі 400 гривень та мобільним телефоном марки «Huawei», моделі «Y6 PRIME 2018» 3/32 GB, чорного кольору, вартість якого відповідно до висновку експерта № 724 від 28.09.2020 становить 2466,66 грн, яким в подальшому розпорядився на власний розсуд.
Дії ОСОБА_8 кваліфіковані за ч. 1 ст. 187 КК України як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя і здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій) та за ч. 3 ст. 289 КК України як незаконне заволодіння транспортним засобом, поєднане із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя і здоров`я потерпілого.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала.
В апеляційній скарзі прокурора у кримінальному провадженні прокурора Вінницької окружної прокуратури ОСОБА_9 ставиться питання про зміну вироку Вінницького районного суду Вінницької області від 29 вересня 2022 року в частині визначення початку строку відбування покарання та зарахування терміну попереднього ув`язнення у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Просить винести рішення, яким виключити з резолютивної частини вироку вказівку про обчислення строку відбування покарання з дати затримання, тобто з 30 серпня 2020 року.
Доповнити резолютивну частину вироку вказівкою про початок обчислення строку відбування покарання з дня набрання вироком законної сили.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції в порушення вимог статей 370, 374 КПК України, а також роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України невірно визначено початок строку відбування покарання, а також в порушення вимог ч. 5 ст. 72 КК України не визначив період попереднього ув`язнення, який підлягав зарахуванню у строк покарання.

Позиції учасників судового провадження.
Прокурор ОСОБА_6 підтримав доводи апеляційної скарги з підстав, викладених в ній та просив задовольнити в повному об`ємі.
Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник адвокат ОСОБА_7 не заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора.

Мотиви суду.
Заслухавши доповідача, виступи учасників провадження, дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційних скарг.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст. 94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.
Як убачається з вироку, суд правильно встановив фактичні обставини справи і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень. Даний висновок ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку та належним чином перевірених судом доказах, які в апеляційній скарзі не заперечуються і перевірці в апеляційній інстанції не підлягають.
Доводи ж апеляційної скарги прокурора в частині неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, суд вважає обґрунтованими з огляду на таке.
У п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 вiд 29.06.1990 «Про виконання судами України законодавства i постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ i постановлення вироку» та п.29 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 вiд 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» акцентовано увагу судів на необхідності точного виконання вимог закону про зміст резолютивної частини обвинувального вироку, яка повинна бути викладена чітко та ясно, щоб при виконанні вироку не виникало сумнівів щодо виду та розміру покарання, призначеного судом, та змісту інших рішень, викладених у цій частині вироку. Проте, наведені вимоги залишились поза увагою Вінницького районного суду Вінницької області у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_8 .
Як вбачається з резолютивної частини вироку Вiнницького районного суду вiд 29.09.2022 початок строку відбування покарання ОСОБА_12 ухвалено рахувати з 30.08.2020, тобто з часу його затримання.
Водночас, цим же вироком суду ОСОБА_13 на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення, починаючи з 30.08.2022 року по день постановлення даного вироку, тобто по 29.09.2022 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
У той же час, обвинуваченому ОСОБА_12 залишено запобіжний захід у видi тримання під вартою до дня набрання вироком законної сили.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_14 .1. 30.08.2022 було затримано та 01.09.2020 року у даному кримінальному провадженні було обрано запобіжний захід у видi утримання під вартою, строк застосування якого постійно продовжувався Винницьким районним судом в ході судового розгляду кримінального провадження.
Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення», попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовуються щодо підозрюваного, обвинуваченого та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.
З аналізу зазначених вище вимог кримінального закону та Закону У країни «Про попереднє ув`язнення», попереднє ув`язнення не є покаранням, оскільки особа перебуває в місцях ув`язнення ще до ухвалення вироку. Водночас, перебування особи в умовах ізоляції вiд суспільства за характером обмежень, покладених на особу, фактично прирівнюються до позбавлення волі як виду покарання.
Як вбачається з резолютивної частини даного вироку, судом першої інстанції ухвалено продовжити застосований відносно ОСОБА_15 запобіжний захід у видi тримання під вартою продовжити до набрання вироком законної сили.
Отже, судом залишено поза увагою роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України та допущено порушення вимог статей 370, 374 КПК України, які перешкодили ухвалити законний та обґрунтований вирок, а тому вони є істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону.
Поряд з цим, судом першої інстанції не визначено період попереднього ув`язнення, який підлягав зарахуванню відповідно до положень ч. 5 ст. 72 КК України, що є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.
За таких обставин, суд допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, що є підставою для зміни судового рішення судом апеляційної інстанції.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419, КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора у провадженні прокурора Вінницької окружної прокуратури ОСОБА_9 задовольнити.
Вирок Вінницького районного суду Вінницької області від 29 вересня 2022 року у кримінальному провадженні № 0000630, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 30.08.2020 по обвинуваченню ОСОБА_8 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України змінити в частині визначення початку строку відбування покарання та зарахування терміну попереднього ув`язнення у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Виключити з резолютивної частини вироку вказівку про обчислення ОСОБА_8 строку відбування покарання з дати затримання, тобто з 30 серпня 2020 року.
Доповнити резолютивну частину вироку вказівкою про початок обчислення ОСОБА_8 строку відбування покарання з дня набрання вироком законної сили.
В решті вирок залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, в той самий строк з моменту вручення копії ухвали.
Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Судді: