КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря - ОСОБА_4

прокурора - ОСОБА_5

представника потерпілого - ОСОБА_6

захисника - ОСОБА_7

обвинуваченого - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду кримінальне провадження № 0002222 стосовно -

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, освіта середня спеціальна, працюючого менеджером зі збуту в ТОВ «ФІЛ ФІТ», військовозобов`язаного, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,-

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 Кримінального кодексу України, за апеляційною скаргою захисника - адвоката ОСОБА_9 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 26 липня 2022 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, та призначено покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік та покладено на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Згідно вироку суд визнав доведеним, що 10.02.2019 року, приблизно о 10 годині 30 хвилин, ОСОБА_8 перебував разом із чоловіком на ім`я ОСОБА_10 в салоні вантажного автомобіля МАН, д.н.з. НОМЕР_1 . Рухаючись в бік Троєщини, виїжджаючи на Броварський проспект в м. Києві, перестроївся в ліву крайню полосу для розвороту, щоб продовжити рух в сторону метро Дарниця Дніпровського району, тим самим створив аварійну ситуацію для автомобіля Санг Йонг, моделі Актіон, д.н.з. НОМЕР_2 , що рухався по головній дорозі під керуванням потерпілого ОСОБА_11 , в салоні якого знаходилась його дружина ОСОБА_12 .

У подальшому водій автомобіля Санг Йонг, ОСОБА_11 наздогнав водія автомобіля МАН та зупинився, включивши аварійний сигнал, після чого вийшов з автомобіля та підійшов до вікна автомобіля МАН під керуванням ОСОБА_8 , щоб пояснити свої дії та реакцію на ситуацію, яка трапилась на дорозі.

Під час розмови між ОСОБА_11 та ОСОБА_8 виник словесний конфлікт і ОСОБА_11 вирішив, що розмова з водієм автомобіля МАН д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_8 немає ніякого сенсу, пішов до свого автомобіля, щоб їхати, а ОСОБА_8 , дочекавшись коли ОСОБА_11 відійде та стане до нього спиною, підійшов до останнього ззаду та наніс ОСОБА_11 удар кулаком в скроневу праву ділянку голови останнього, від чого у нього пішла кров з ділянки нанесення тілесних ушкоджень, після чого ОСОБА_8 сів у свій автомобіль та, не дочекавшись приїзду поліції, поїхав у невідомому напрямку.

Згідно висновку експерта у ОСОБА_11 при проведенні судово-медичної експертизи та вивченні медичної документації на його ім`я виявлені тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я на строк понад 21 добу.

На вказаний вирок захисник ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити оскаржуваний вирок в частині стягнення моральної шкоди з обвинуваченого ОСОБА_8 та залишити без задоволення цивільний позов ОСОБА_11 в частині стягнення моральної шкоди у зв`язку з неповнотою судового розгляду та невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, а в решті вирок залишити без зміни.

При цьому апелянт вказує, що при вирішенні цивільного позову в частині відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції порушив вимоги розумності та справедливості при визначенні розміру стягнутої моральної шкоди, так як цей розмір не відповідає наслідкам страждань потерпілого, і своє рішення в цій частині належним чином не обгрунтував. Вважає, що доводи сторони захисту не були належним чином перевірені судом, який взяв до уваги лише доводи потерпілого, зазначенні у його цивільному позові.

Також зазначає, що потерпілим не надано належних доказів про наявність завданої йому моральної шкоди, яку останній обґрунтовує лише сумнівним, малопрофесійним Висновком соціально-психологічного дослідження заподіяної моральної шкоди потерпілому ОСОБА_11 №11-11-20 від 11.11.2020, виданого Громадською організацією. Крім того, апелянт наголошує, що вказаний висновок має ознаки недопустимого доказу, оскільки Громадська організація не відповідає критеріям експертної організації, висновки якої мають законне доказове значення в суді, так як питання щодо дослідження або оцінки моральної шкоди повинно здійснюватися в рамках комплексних судових, соціологічних, медичних, психологічних та інших наукових галузей, які вправі здійснювати атестовані експерти, які несуть в свою чергу відповідальність, передбачену законодавством, а не представники Громадської організації.

Вказує, що Громадська організація «Спілка фахівців соціологічних та психічних досліджень» під час проведення соціально-психологічного дослідження моральної шкоди потерпілого ОСОБА_11 (Висновок №11-11-20) від 11.11.2020 року керувалася методикою встановлення заподіяння моральної шкоди та методикою оцінки розміру компенсації спричинених страждань, яку розробив у 1997 році ОСОБА_13 , однак з 29 січня 2016 року рішенням Координаційної ради з проблем судової експертизи при Міністерстві юстиції України методика ОСОБА_13 була виключена з Реєстру методик проведення судових експертиз, затверджених наказом Міністерства юстиції України, а тому розмір моральної шкоди, визначений за вищевказаною методикою, є недопустимим.

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про судову експертизу" атестовані відповідно до цього Закону судові експерти включаються до державного реєстру атестованих судових експертів, ведення якого покладається на Міністерство юстиції України. Особа або орган, які призначають або замовляють експертизу, можуть доручити її проведення тим судовим експертам, яких внесено до державного реєстру атестованих судових експертів, або іншим фахівцям з відповідних галузей знань, якщо інше не встановлено законом.

Також апелянт звертає увагу, що вказаний висновок підписаний Фізичною особою підприємцем - ОСОБА_14 та головуючим правління ОСОБА_15 , які не внесені до атестованих експертів, відомості про яких включаються до державного реєстру атестованих судових експертів. Крім того, висновок соціально-психологічного дослідження моральної шкоди потерпілого ОСОБА_11 №11-11-20 від 11.11.2020 не відповідає вимогам Кримінального процесуального законодавства та іншим нормативно-правовим актам, які встановлюють вимоги саме до висновку експерта (спеціаліста), тому даний висновок є неналежним доказом.

Вважає, що даний висновок не відповідає вимогам Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, а також Науково-методичним рекомендаціям з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, що він не містить даних про обізнаність щодо попередження експерта про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку та за відмову від надання висновку за ст. ст. 384 385 КК України.

Крім того вказує, що вказаний Висновок Громадської організації щодо формування розміру моральної шкоди є виключно суб"єктивним баченням автора вищевказаної роботи. У висновку відсутні посилання та докази щодо звернення потерпілого до лікарів психологів, психіатрів та оплати їх послуг, зокрема консультації щодо придбання препаратів, які знижують психологічний біль, а також лікування останнього в закладах психологічної підтримки.

Також вказує, що при ухвалені рішення, судом не було з`ясовано, чим підтверджується факт заподіяння потерпілому моральних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі потерпілий оцінює заподіяну йому моральну шкоду та з чого, при цьому, він виходив, так як потерпілий не надав будь-яких належних та допустимих доказів про заподіяння йому моральної шкоди, а також не з"ясовано інших обставин, що мають значення для вирішення спору. При цьому при визначенні розміру моральної шкоди судом необґрунтовано взято до уваги копію довідки КМКЛ №2 №3382 від 09.09.2020, в якій рекомендовано потерпілому в майбутньому провести операцію щелепи, яка за показаннями потерпілого коштує близько 250 000 грн. Однак зазначена гіпотетична майбутня операція ніяким чином не відноситься до моральної шкоди, а може бути підставою для відшкодування матеріальної шкоди у майбутньому.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника на підтримку доводів поданої апеляційної скарги, пояснення представника потерпілого та прокурора, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, провівши судові дебати та вислухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження № 0002222 та наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_9 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, правильність кваліфікації його дій за вказаним Законом про кримінальну відповідальність та призначене судом покарання ніким з учасників судового розгляду не оспорюються, а відтак апеляційним судом не перевіряються.

Переглядаючи відповідно до положень ч.1 ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції в межах поданої стороною захисту апеляційної скарги, в якій захисник обвинуваченого просить змінити вирок в частині стягнення з обвинуваченого моральної шкоди в сумі 250 000 грн. та залишити без задоволення цивільний позов в частині стягнення моральної шкоди, колегія суддів дійшла наступного.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України фізична особа, яка зазнала душевних страждань, має право на відшкодування моральної шкоди.

Згідно п.2 ч. 2, ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв"язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів сім"ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

Вирішуючи питання щодо розміру відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд першої інстанції, враховуючи стан зоров"я потерпілого ОСОБА_11 , його пояснення, тяжкість вимушених змін у його життєвих відносинах, час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану, а також майновий стан обвинуваченого, дійшов висновку що розмір відшкодування моральної шкоди потерпілому підлягає частковому задоволенню, стягнувши з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь ОСОБА_11 завдану йому моральну шкоду в сумі 250 000 грн.

Проте, на переконання колегії суддів, при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди потерпілому, судом не були враховані вимоги розумності та справедливості, оскільки з матеріалів справи не вбачається достатньо переконливих доказів заподіяння такого розміру моральної шкоди, який заявлено як у позові потерпілого, так і розміру визначеного у вироку суду, а також такого матеріального стану відповідача (обвинуваченого ОСОБА_8 ), який би свідчив про його спроможність реально задовольнити таке грошове стягнення.

Таким чином, колегія суддів вважає, що розмір стягнутої судом з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь потерпілого моральної шкоди в сумі 250 000 грн. є завищеним, а тому враховуючи характер правопорушення, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, конкретні обставини, за яких розпочався конфлікт між обвинуваченим та потерпілим, ініціатором якого був саме потерпілий ОСОБА_11 , глибину фізичних та душевних страждань потерпілого у зв"язку із заподіянням йому тілесного ушкодження середньої тяжкості та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану, майновий стан обвинуваченого, приходить до висновку про наявність підстав зменшення суми стягнення моральної шкоди з обвинуваченого до 100 000 грн., який відповідатиме засадам розумності, виваженості та справедливості, а також не порушуватиме баланс між правами обвинуваченого, з одного боку, та інтересами потерпілого, - з іншого.

Що стосується решти доводів, наведених в апеляційній скарзі захисника, щодо сумнівності Висновку соціально-психологічного дослідження моральної шкоди заподіяної потерпілому ОСОБА_11 за № 11-11-20 від 11.11.2020 року, то цим доводам колегія суддів оцінки не дає, оскільки судове рішення (вирок), яке переглядається судом апеляційної інстанції, не містить посилань на вказаний Висновок, як на доказ при визначенні судом розміру моральної шкоди стягнутої з обвинуваченого на користь потерпілого.

За викладеним, вирок суду підлягає зміні в частині вирішення судом цивільного позову та зменшення суми стягнення моральної шкоди на користь потерпілого, а тому апеляційну скаргу захисника слід задовольнити частково.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 26 липня 2022 року стосовно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 Кримінального кодексу України - змінити в частині цивільного позову, зменшивши суму стягнення моральної шкоди з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь потерпілого ОСОБА_11 з 250 000 (двісті п"ятдесяти тисяч) грн. до 100 000 (ста тисяч) грн.

В решті цей вирок залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді: ________________ ________________ ________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3