В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.04.2023 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000155 від 01 травня 2022 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м.Кодинськ, Кежемського району, Красноярського краю, російської федерації та мешканця АДРЕСА_1 , не одруженого, з базовою загальною середньою освітою, працюючого у ТОВ «М`ясний майстер» підсобним робітником в м.Жмеринка Вінницької області, військовозобов`язаного, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.186 КК України,

учасники кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

потерпілий ОСОБА_5 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

захисник обвинуваченого ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

30.04.2022 о 22годині 55 хвилин, ОСОБА_3 в період воєнного стану на території України (введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022 затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 з наступним продовженням), перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, поблизу магазину «АТБ» за адресою: Вінницька область, м. Жмеринка, вул. Шевченка, № 3 зустрів ОСОБА_5 з яким стався словесний конфлікт.

В подальшому, ОСОБА_3 о 23:05 год., рухаючись слідом за ОСОБА_5 по вул. Б. Хмельницького, 10, м. Жмеринка, Вінницька область, біля торговельного центру «Рубін» наздогнав його та, продовжуючи конфлікт, схопив двома руками ОСОБА_5 за куртку, після чого у ОСОБА_3 виник умисел спрямований на відкрите заволодіння майном потерпілого ОСОБА_5 , реалізуючи який, ОСОБА_3 , діючи з корисливим мотивом та метою, підбурений жагою до легкої наживи, усвідомлюючи явну протиправність своїх дій, відкрито, шляхом ривка, заволодів спортивною курткою ОСОБА_5 , вартість якої відповідно до висновку судової - товарознавчої експертизи № 2799/22-21 від 16.05.2022 становить 377 гривень 85 копійок, в кишені якої знаходився мобільний телефон марки «Тесnо» моделі «РОР 4 LTE» об`ємом пам`яті 2/32 Гб вартість якого відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи № 2553/22-21 від 05.05.2022 становить 2810 гривень 66 копійок.

Після вчиненого, ОСОБА_3 з викраденим майном залишив місце скоєння злочину, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 майнової шкоди на загальну суму 3188 гривень 51 копійка.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч.4 ст.186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений в умовах воєнного стану.

Виходячи з аналізу норм ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити такі питання, в тому числі: чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа; чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений; чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення; чи підлягає обвинувачений покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення; чи є обставини, що обтяжують або пом`якшують покарання обвинуваченого, і які саме; яка міра покарання має бути призначена обвинуваченому і чи повинен він її відбувати; як вчинити із заходами забезпечення кримінального провадження.

Згідно із ст.8 Конституції України, в Україні діє принцип верховенства права.

Кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч.1 ст.8 КПК України).

Статтею 2 КПК України встановлено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Виходячи з аналізу частини 2 статті 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Крім того, відповідно до ч.ч.1, 2 ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків (ч.6 ст.22 КПК України).

Суд створив необхідні умови для реалізації сторонами кримінального провадження їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Так, обвинувачений ОСОБА_3 , будучи допитаним під час судового розгляду, в повному обсязі визнав свою провину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні (злочині), який передбачений ч.4 ст.186 КК України. Показав, що дійсно 30.04.2022 року біля 22 години 30 хвилин по вул..І.Франка, в м.Жмеринка знаходився із своїм братом, де зустрів свого товариша ОСОБА_7 , якого давно не бачив, та вирішив зайти до магазину придбати цигарок, залишивши брата на автобусній зупинці. Пішовши до магазину із ОСОБА_7 , зустріли потерпілого ОСОБА_5 , однак магазин виявився закритим і у ОСОБА_5 із ОСОБА_7 виник спір. В подальшому ОСОБА_5 пішов до центру м.Жмеринка через тунель із своїм товаришем ОСОБА_8 , а обвинувачений із ОСОБА_7 теж пішли за потерпілим і його товаришем. По дорозі через тунель ОСОБА_5 із ОСОБА_7 вели перемовини на ненормативній лексиці. При виході із залізничного тунеля, обвинувачений зателефонував до брата та повідомив, що скоро повернеться, але побачив як між ОСОБА_7 та потерпілим ОСОБА_5 виникла штовханина вирішив вмішатися та заспокоїти хлопців. Коли він намагався заспокоїти потерпілого, то будь-яких тілесних ушкоджень йому не наносив. Дійсно так випадково сталося, що він тримав потерпілого за верхній одяг (куртку), аби той заспокоївся і перестав висловлювати на його адресу та в адресу ОСОБА_7 нецензурні слова, потерпілий повернувся до обвинуваченого спиною та намагаючись вирватися фактично сам скинув куртку, за яку його тримав обвинувачений, в наслідок чого обвинувачений разом із курткою впав на землю, тримаючи її у руках. Будучи ображеним неадекватною поведінкою потерпілого ОСОБА_5 обвинувачений вирішив насолити йому і залишити куртку у себе аби той заспокоївся, однак потерпілий і надалі продовжував матюкатися. Тримаючи куртку у руках обвинувачений розвернувся та пішов від місця до себе додому та по дорозі вирішив викинути куртку потерпілого, що приблизно і через 30 (тридцять) метрів зробив. В момент викидання куртки з неї випав мобільний телефон, який підібрав обвинувачений, та мав на меті на другий день повернути потерпілому після того як той заспокоїться, і забрав мобільний телефон із собою. В подальшому був затриманий працівниками поліції, які вилучили у нього телефон, що належав потерпілому ОСОБА_5 .

В судовому засіданні просив вибачення у потерпілого, повідомив що завдану шкоду відшкодував в повному обсязі, просив суд застосувати покарання не пов`язане з позбавленням волі.

Винуватість ОСОБА_3 , не дивлячись на повне визнання ним винуватості, крім його особистих показів у вчиненні інкримінованого злочину, повністю підтверджується сукупністю, належних, допустимих та достатніх доказів, перевірених, досліджених, проаналізованих та оцінених судом.

Винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч.4 ст.186 КК України доводиться наступними доказами:

- допитом потерпілого ОСОБА_5 , який суду пояснив, що 30.04.2022 у вечірній час біля 22.00-23.00 години в м.Жмеринка біля магазину «АТБ» зустрів знайомого, ним був ОСОБА_7 із його товаришем ОСОБА_3 , останнього раніше не зав, хлопці попросили закурити. Магазину «АТБ» був зачинений, цигарок при собі не було, і хлопці запропонували проти до магазину «Чік», та через залізничний тунель пішли. При виході із тунелю передумав пригощати хлопців, і сказав їм що іде додому, тому як від перехожих дізнався що магазин зачинений. Хлопці запропонували пройти до іншого магазину, і не хотіли його відпускати. Тоді знаходячись поруч з аптекою, хтось із хлопців схопив його за верхній одяг-куртку, та потерпілий розуміючи що може виникнути конфлікт вирішив піти, та відбігти, пробуючи здійснити цей маневр він відбіг та куртка залишилася у когось із хлопців, конкретного у кого він сказати не може, тому як погано пам`ятає всі обставини події. У куртці також залишився і мобільний телефон марки «Тесnо» моделі «РОР 4 LTE», а в наслідок даних подій котрі відбувалися поки він спам`ятався, вирішив що куртка залишилася на місці та повернувшись туди де все це відбувалося не місці не виявив а ні куртки а ні хлопців.

В подальшому хтось викликав працівників поліції, та по їх приїзду потерпілий розповів про події які відбулися.

На даний час він до обвинуваченого ОСОБА_3 претензій а ні матеріального а ні морального характеру не має, оскільки всі завдані збитки йому відшкодовано, пробачив обвинуваченого та просив суд застосувати до ОСОБА_3 міру покарання не пов`язану з позбавленням волі.

Крім того потерпілий подав до суду письмову заяву, відповідно до якої погодив із зміною обвинувачення ОСОБА_9 в частині формулювання, за ч.4 ст.186 КК України.

- допитом свідка ОСОБА_7 , який суду повідомив, що 30.04.2022 року біля 23.00 години коли майже мала початися комендантська година знаходячись біля магазину «АТБ» м.Жмеринка разом із обвинуваченим ОСОБА_3 зустріли потерпілого ОСОБА_5 , котрий висловлювався нецензурною лайкою, і вони зробили йому зауваження. Потерпілий почав поводити себе агресивно. Всі події достеменно не пам`ятає оскільки був трохи на підпитку, вживав алкогольне пиво. Між ним та потерпіли була штовханина, події як зривав обвинувачений куртку з потерпілого не бачив. Після штовханини біля магазину «Провіант» пам`ятає як із обвинуваченим пішли до будинку науки і техніки, де біля магазину «Рандеву» розійшлися та після цього довго не бачилися. Про крадіжку куртки і телефону вже дізнався від працівників поліції коли його викликали для допиту у якості свідка.

Винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину, за обставин встановлених судом, також підтверджується відомостями, що містяться у досліджених в судовому засіданні документах:

- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 01.05.2022 року, за усним зверненням ОСОБА_5 , який повідомив що 30.04.2022 біля 23.00 год. двоє невідомих чоловіків перебуваючи в м.Жмеринка по вул..Б.Хмельницького неподалік від кафе «Смак» під час застосування фізичного насильства відкрито заволоділи курткою чорно-червоного кольору, у якій знаходилися грошові кошти однією купюрою номіналом 100 гривень, мобільний телефон «Тесnо» та навушники. (а.с.128-129);

- протоколом № 80 медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння від 01.05.2022 року щодо ОСОБА_5 , у якому згідно висновку зазначено, що ознак сп`яніння ОСОБА_5 не виявлено. ( а.с.130);

- протоколом № 81 медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини ста стану сп`яніння від 01.05.2022 року щодо ОСОБА_3 , у якому в висновку зазначено, що ознак згідно дослідження вбачається стан алкогольного сп`яніння 1,27% ( а.с.140);

- протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 01.05.2022 року розпочатого о 03.10 год. закінчено о 05.30 год., у якому вказано, що о 03:00 год. слідчим затримано особу, підозрювану у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, ОСОБА_3 , підстава затримання - що безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказають на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин (а.с.134-137)

- протоколом огляду місця події від 01.05.2022 та фототаблицею до нього, проведено в м.Жмеринка у присутності понятих біля будинку «Науки та техніки» по вул..Б.Хмельницького, 4-6, де на землі виявлено спортивну куртку на блискавці, чорно-червоного кольору із написом жовтого кольору «MAXLMAL» 4xL, котру в подальшому вилучено в якості речового доказу. (а.с.141-144).

- протоколом огляду відео файлу від 01.05.2022 року, (із додатком DVD диском відео файлу від 01.05.2022 (а.с.149), проведеного в період часу з 07:20 години по 08:20 годину у приміщенні Жмеринського РВП ГУНП, відеофайл від 30.04.2022 зафіксований за допомогою камери «Безпечне місто», яка облаштована по вул..Б.Хмельницького в м.Жмеринка. Під час перегляду вказаного відео файлу зафіксовано факт вчинення ОСОБА_3 зазначеного правопорушення відносно потерпілого ОСОБА_5 в присутності свідка ОСОБА_7 ( а.с.145-148);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 01.05.2022 відповідно до якого встановлено, що потерпілий ОСОБА_5 у присутності двох понятих заявив що серед пред`явлених йому фото карток впізнав особу на фото №1 і зазначив, що вказана особа є нападником який вчинив відносно нього пограбування 30.04.2022 року. Згідно довідки до зазначеного протоколу на фото №1 - громадянин ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканець АДРЕСА_1 (а.с.153-155);

- висновком проведення судової товарознавчої експертизи у кримінальному провадженні від 05.05.2022 № 2553/22-21 відповідно до якого ринкова вартість наданого на дослідження мобільного телефону торгової марки «Tecno» моделі «POP 4 LTE», об`ємом пам`яті 2/32 Гб, в корпусі синього кольору, станом на 01.05.2922, складала 2810 (дві тисячі вісімсот десять) грн.., 66 коп., при умові робочого стану та виконанні всіх функцій, що відповідні данній моделі. (а.с.162-165)

- висновком проведення судової товарознавчої експертизи у кримінальному провадженні від 16.05.2022 № 2799/22-21 відповідно до якого ринкова вартість наданої на дослідження куртки чоловічої торгової марки «KADENGQI» (розмір-4XL), бувшої у використанні, станом на 01.05.2022, складала 377 (триста сімдесят сім грн.., 85 коп. (а.с.168-171)

Дослідивши безпосередньо та оцінивши всі вищезазначені докази відповідно до вимог статей 86, 87, 94 КПК України, суд вважає їх належними і допустимими, оскільки вони у своїй сукупності прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та отримані у порядку встановленому цим Кодексом.

За таких обставин, виходячи з аналізу обвинувального акту, допитавши обвинуваченого, потерпілого та свідка вивчивши матеріали справи, що характеризують його особу, суд прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчинені інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю і він повинен нести кримінальну відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення за ч.4 ст.186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений в умовах воєнного стану.

Виходячи з приписів ч.5 ст.12 КК України, вчинений ОСОБА_3 злочин, що передбачений ч.4 ст.186 КК України, є тяжким злочином.

ОСОБА_3 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався тобто не судимий в силу вимог, на обліку в органі пробації не перебуває, що вбачається із довідки ГУНП (а.с.132); На обліках у лікаря-психіатра чи лікаря-нарколога Жмеринської центральної районної лікарні ОСОБА_3 не перебуває (а.с.158;159). За місцем проживання в АДРЕСА_2 охарактеризований з позитивної сторони, конфліктів із членами сім`ї та сусідами не має (а.с.160; 161). Зі слів ОСОБА_3 , він не є особою з інвалідністю та не є пенсіонером, але працевлаштуватися до ТОВ «М`ясний майстер» на посаду підсобного робітника розташованого в м.Жмеринка Вінницької області.

У обвинувальному акті зазначено про наявність такої пом`якшуючої покарання ОСОБА_3 обставини, як щире каяття.

З правового висновку Верховного Суду у постанові від 20.04.2021 року в справі №457/529/20 вбачається, що щире каяття це обставина, яка відображає психічний стан особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, і передбачає глибокі внутрішні переживання особою того, що сталося, моральне засудження своєї кримінально караної поведінки, почуття сорому, докорів сумління і готовність нести кримінальну відповідальність. Щире каяття проявляється у самозасудженні особою вчиненого кримінального правопорушення, його наслідків, прагненні усунути нанесену шкоду та рішенні не вчиняти більше кримінальних правопорушень.

Вказана форма посткримінальної поведінки особи свідчить про те, що в особи відбулися суттєві позитивні зміни соціальних орієнтацій, які знижують ступінь її соціальної небезпечності.

Поведінка ОСОБА_3 під час судового розгляду кримінального провадження, на переконання суду, свідчить про щирий жаль з приводу вчинених дій та їх осуд.

Тому, суд, враховуючи вище викладені правові висновки Верховного Суду, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 враховує таку пом`якшуючу покарання обставину, як щире каяття.

У промові в судових дебатах 05.04.2023 року прокурор ОСОБА_4 зазначив про наявність ще і такої пом`якшуючої покарання ОСОБА_3 обставин як добровільне відшкодування завданого збитку.

Суд погоджується з правовою позицією сторони обвинувачення, та вважає, що ОСОБА_3 дійсно добровільно відшкодував завдані збитки, про що у судовому засіданні підтвердив і потерпілий ОСОБА_5 ..

Тому, суд при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 враховує таку пом`якшуючу покарання обставину, як добровільне відшкодування завданого збитку.

З правового висновку Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 року у справі №288/1158/16-к вбачається, що під активним сприянням розкриттю злочину розуміють дії винної особи, спрямовані на надання органам досудового розслідування і суду допомоги у з`ясуванні дійсних обставин справи, які ще не були відомі цим органам. Саме лише визнання власної винуватості під тиском зібраних доказів і підтвердження інформації, вже встановленої компетентними органами з інших джерел, не є активним сприянням у розкритті злочину.

Обвинувачений ОСОБА_3 щиро покаявся. До того ж доведеність винуватості ґрунтується, у тому числі, й на показаннях самого ОСОБА_3 , що також підтверджує наявність такої пом`якшуючої обставини, як активне сприяння розкриттю злочину.

Тому, суд, враховуючи вище викладені правові висновки Верховного Суду, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 враховує таку пом`якшуючу покарання обставину, як активне сприяння обвинуваченого в розкритті кримінального правопорушення.

Згідно з обвинувальним актом, зазначається про вчинення ОСОБА_3 злочину у стані алкогольного сп`яніння, що також вказується стороною обвинувачення як обтяжуюча покарання обставина.

Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник адвокат ОСОБА_6 не оспорюють факту вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, будучи в стані алкогольного сп`яніння та наявності такої обтяжуючої обставини, передбаченої п.13 ч.1 ст.67 КК України.

Тому при призначенні ОСОБА_3 покарання суд враховує таку обтяжуючу покарання обставину, як вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , згідно з вимогами ст.ст.65-67 КК України та роз`ясненнями, що містяться в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з наступними змінами), суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який, відповідно до ст.12 КК України, є тяжким, спрямованим проти власності особи, тоді як однією із основних засад, передбачених ст.41 Конституції України, є право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своє власністю, право приватної власності є непорушним.

Також, суд враховує дані про особу винного, який є несудимим, злочин вчинив вперше, позитивно охарактеризований за місцем проживання, після вчинення злочину проявив себе позитивно, добровільно відшкодувавши завдані злочином збитки.

Крім того, судом враховується при призначенні покарання ОСОБА_3 наявність трьох пом`якшуючих покарання обставин та наявність однієї обставини, що обтяжує покарання.

До того ж, суд враховує вимоги ч.2 ст.50 КК України, якою передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів.

З урахуванням усіх обставин у справі, ступеня тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким, наявності трьох обставин, що пом`якшують покарання та однієї обставини, що обтяжує покарання, поведінки ОСОБА_3 після вчинення злочину, а саме, що він добровільно відшкодував завданий злочином збиток, враховуючи думку потерпілого ОСОБА_11 , який просить не призначати ОСОБА_3 суворе покарання та не позбавляти волі, оскільки він не має до обвинуваченого претензій матеріального та морального характеру, виходячи з загальних засад призначення покарання, зокрема, законності його призначення, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд погоджується з правовою позицію сторони обвинувачення і вбачає підстави для застосування до обвинуваченої ст.69 КК України, як того просив і сам прокурор, та призначення покарання нижче від найнижчої межі у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

Крім того, враховуючи пом`якшуючі обставини та особу винного, його щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданого кримінальним правопорушенням збитку, а також враховуючи думку потерпілого, який зазначив про відсутність матеріальних та моральних претензій до ОСОБА_3 та просив не позбавляти останнього волі, враховуючи також і інші додаткові помяшкуючі оставинити, такі як те що обвинувачений працевлаштувався, тобто має постійне місце роботи, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, злочин вчинив вперше, має стійкі соцільні зав`язки суд приходить до переконання, що наявні підстави для застосування ст.75 КК України, та вважає, що необхідним й достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення нових злочинів є покарання у виді позбавлення волі з випробуванням та встановленням іспитового строку, оскільки встановлені судом обставини дають підстави вважати, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства.

Таке покарання суд вважає співмірним вчиненому злочину, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а також не становить особистого надмірного тягаря для особи.

Так, положеннями статті 50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Визначені у ст.65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, а також призначення покарання нижчого, ніж передбачене санкцією статті (частини статті), завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

При цьому повноваження суду (його права та обов`язки), надані державою, щодо обрання виду та розміру покарання та інтелектуально-вольова владна діяльність суду з вирішення питань призначення покарання, враховуючи цілі та принципи права, загальні засади судочинства, конкретні обставини справи, дані про особу винного, справедливість обраного покарання тощо, визначають поняття «судова дискреція» (судовий розсуд) у кримінальному судочинстві.

Дискреційні повноваження суду повинні відповідати принципу верховенства права з обов`язковим обґрунтуванням обраного рішення у процесуальному документі суду.

Підставами для судового розсуду (судової дискреції) при призначенні покарання виступають: кримінально-правові відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважуючі норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин (статті 66, 67 КК), при визначенні «інших обставин справи»; індивідуалізація покарання конкретизація виду й розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину та його суб`єкта.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським Судом з прав людини, який у рішенні в справі «Довженко проти України» від 12 квітня 2012 року зазначає про необхідність визначення законності, обсягу, способів та меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи з відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення у процесуальному документі суду тощо.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Відтак, суд, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого злочину та наявність кількох (трьох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості кримінального правопорушення, дані про особу винного, проаналізовані у вироку вище, знаходить підстави для застосування до ОСОБА_3 ст.ст. 69, 75 КК України, з покладенням обов`язків, встановлених п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України.

Зазначене узгоджується із положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, якою встановлено, що кожен (…) при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно із законом.

Відповідно до п.12 ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про те, що належить вчинити з речовими доказами.

Питання про долю речових доказів у даному кримінальному провадженні слід вирішити на підставі ст.100 КПК України.

Відповідно до п.13 ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити: на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі.

З матеріалів кримінальної справи вбачається, що по справі понесені процесуальні витрати на проведення експертизи у зв`язку із залученням стороною обвинувачення експертів спеціалізованої державної установи, які слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 ..

Згідно з п.2 ч.4 ст.374 КПК України, у разі визнання особи винуватою у резолютивній частині вироку, з поміж іншого, зазначається рішення про залік досудового тримання під вартою.

Частиною 5 ст.72 КК України встановлено, що попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день.

Як убачається із матеріалів кримінального провадження, зокрема, протоколу затримання, ОСОБА_3 затриманий фактично 01.05.2022 року о 03 годині 00 хвилин в м.Жмеринка (а.с.134-137).

20.09.2022 року ОСОБА_3 звільнений з-під варти на підставі ухвали судді Жмеринського міськрайонного суду від 20.09.2022 року (а.с.94-96), та обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту терміном на 60 днів, до 18.11.2022 включно.

Суд вважає за необхідне застосувати вимоги ч.5 ст.72 КК України та зарахувати обвинуваченому ОСОБА_3 строк попереднього ув`язнення в строк відбування покарання, з розрахунку день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі, тобто строк попереднього ув`язнення з 01.05.2022 року до 20.09.2022 року включно.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Крім того, відповідно до вимог ст.331 КПК України, враховуючи відсутність клопотань учасників судового розгляду про обрання обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу, підстав для його обрання - немає.

Керуючись ст.368, ч.1 ст.369, ст.ст. 100, 122, 124, 373-376, 377 КПК України, на підставі ч.4 ст.186 КК України, ст.ст.69, 75, 76 КК України, суд

У Х В АЛ И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, та засудити його за цією статтею до покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років із застосуванням ч.1 ст.69 КК України.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України, зарахувати ОСОБА_3 строк попереднього ув`язнення з 01.05.2022 року до 20.09.2022 року включно у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного за цим вироком покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом іспитового строку у три роки не вчинить нового злочину.

Початок іспитового строку обчислювати з моменту проголошення вироку.

На підставі п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 протягом встановленого судом іспитового строку у три роки обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не застосовувати.

Речові докази:мобільний телефон марки «Tecno» блакитного кольору в силіконовому прозорому чохлі, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 із сім-картами мобільного оператора «Київстар» НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , спортивну куртку чорно-червоного кольору із капюшоном, на блискавці, із жовтим надписом на спині MAXLMAL розміру 4XL, що знаходяться в кімнаті зберігання речових доказів Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області повернути потерпілому ОСОБА_5 , відео файл системи «безпечне місто», на DVD дискові який знаходиться при матеріалах кримінального провадження - залишити при справі, попередньо знявши з них арешт накладений ухвалою слідчого судді Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 03.05.2022 року (а.с.149-151; 156-157).

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави на відшкодування судових витрат за проведення експертизи залученим стороною обвинувачення експертом спеціалізованої державної установи Вінницького відділення КНДІСЕ витрати в сумі 1132 (одна тисяча сто тридцять дві) гривні 62 копійки за проведення експертиз та надання висновків № 2553/22-21 від 05.05.2022 року та № 2799/22-21 від 16.05.2022 року.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду через Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку суду надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя ОСОБА_1