пр. 1-в/201/149/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2023 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , прокурора Маріупольської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні подання заступника начальника Відділу № 1 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях ОСОБА_4 про звільнення від відбуття покарання у зв`язку з закінченням строку давності виконання обвинувального вироку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Маріуполя Донецької області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

Заступником начальника Відділу № 1 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях ОСОБА_4 в суд направлено подання про звільнення від відбуття покарання у зв`язку з закінченням строку давності виконання вироку суду відносно ОСОБА_5 .

В судове засідання представниця органу пробації не з`явилася, до матеріалів подання надано заяву, в якій вона просила розглянути його без її участі.

Засуджений у судове засідання не прибув. Неявка засудженого не перешкоджає розгляду подання.

Прокурор проти задоволення подання не заперечив.

Суд, дослідивши подання та додані до нього документи, приходить до наступного висновку.

Частиною 1 ст. 80 КК України встановлено, що особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки: 1) два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі; 2) три роки - у разі засудження до покарання у виді обмеження волі; 3) п`ять років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі за нетяжкий злочин, а також при засудженні до позбавлення волі на строк не більше п`яти років за тяжкий злочин; 4) десять років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років за тяжкий злочин, а також при засудженні до позбавлення волі на строк не більше десяти років за особливо тяжкий злочин; 5) п`ятнадцять років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі на строк більше десяти років за особливо тяжкий злочин.

Згідно ст. 128 КК України, необережне тяжке або середньої тяжкості тілесне ушкодження - карається громадськими роботами на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин або виправними роботами на строк до двох років, або обмеженням волі на строк до двох років, або позбавленням волі на той самий строк.

За ч.4 ст. 12 КК України, нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Отже, ст. 128 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів.

В судовому засіданні встановлено, що вироком Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 04.10.2016 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, та призначено покарання у вигляді громадських робіт на строк 240 годин.

Вказаний вирок набрав законної сили 04.11.2016 року.

Згідно подання, 22.11.2016 року ОСОБА_5 з`явився до уповноваженого органу з питань пробації та був ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт.

У зв`язку із тим, що засуджений порушив умови відбування покарання у виді громадських робіт, 20.08.2020 року Відділом № 1 було направлено подання до Маріупольського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області (далі - Маріупольське РУП) про передачу матеріалів відносно ОСОБА_5 для вирішення питання про притягнення його до кримінальної відповідальності за ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт.

Відділом № 1 було отримано повідомлення з Маріупольського РУП про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_5 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 Кримінального процесуального кодексу України.

На даний час останній не з`являється до уповноваженого органу з питань пробації. Відбутого строку має 224 години. Залишилось відпрацювати 16 годин.

Згідно вимог ч. 1 ст. 80 КК України випливає, що у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі, особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано впродовж двох років.

Відповідно до ч. 3 ст. 80 КК України перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого від відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені п. п. 1-3 ч. 1 цієї статті, подвоюються.

Згідно з ч. 4 ст. 80 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у ч. 1 та ч. 3 цієї статті, засуджений вчинить новий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину. Отже, ст. 80 КК України застосовується у разі, якщо у встановлений законом строк вирок суду не був виконаний за умови, що засуджений не ухилявся від його відбування покарання, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності, та до закінчення строку виконання вироку не вчинив нового злочину, що є підставою для переривання строку давності.

Стаття 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

Таким чином вирішувати питання про зупинення строків давності виконання обвинувального вироку суду можливо лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особу буде визнано винною в ухиленні від відбування покарання.

В матеріалах відсутні відомості, які б доводили належним чином про ухилення засудженого ОСОБА_5 від відбування покарання, зокрема про притягнення його до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 389 КК України або про вчинення ним нового злочину до закінчення строку давності. Отже, немає підстав вважати, що перебіг строку давності зупинявся чи переривався.

Оскільки, на даний час відсутні дані про ухилення засудженого від відбування покарання та про вчинення ним нового злочину до закінчення строку давності, то немає підстав вважати, що перебіг строку давності зупинявся чи переривався.

Відповідно до ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що подання заступника начальника Відділу № 1 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях Марини Сороки підлягає задоволенню, а ОСОБА_5 - звільнення від відбуття покарання у зв`язку з закінченням строку давності виконання обвинувального вироку, призначеного вироком Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 04.10.2016 року, оскільки, з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано протягом 5 (п`яти) років.

На підставі викладеного та керуючись ч.1 ст. 80 КК України, ч.1 ст. 284 КПК України, ч. 1 ст. 539 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від відбуття покарання у зв`язку з закінченням строку давності виконання обвинувального вироку, призначеного вироком Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 04.10.2016 року, у зв`язку з закінченням строку давності виконання обвинувального вироку.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана учасниками кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1