Справа № 442/3633/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/755/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2022 року у м. Львів

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові, в режимі відеоконференції ДУ «Дрогобицька виправна колонія № 40», справу за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27.07.2022 щодо умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_6 з місць позбавлення волі,
за участю:

прокурора ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_6 ,

встановила:

Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27.07.2022 відмовлено у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокового звільнення від відбування призначеного покарання.
Не погоджуючись з даною ухвалою, засуджений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій просить переглянути ухвалу суду першої інстанції та застосувати до нього умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у вигляді позбавлення волі. Зазначає, що є інвалідом 3 групи, у Миколаївській ВК №50 був працевлаштований, навчався у ПТУ МВК №50, відбув більшу частину покарання, один раз заохочувався.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_6 засуджено 23.02.2021 року Самбірським міськрайонним судом Львівської області за ст. 126-1, ст. 71 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі. Отже, ОСОБА_6 засуджено за вчинення нетяжкого злочину, за який було призначено покарання у виді 2 років 1 місяця позбавлення волі, на даний час фактично відбув більш як половину строку покарання.

Як вбачається з наданої суду характеристики, затвердженої 30.06.2022 року начальником ДУ «ДВК-40» ОСОБА_8 , засуджений ОСОБА_6 з 05.04.2021 знаходиться в місцях позбавлення волі, а з 19.05.2022- відбуває покарання в державній установі «Дрогобицька виправна колоні ї(№40)» Львівської області.

Початок терміну: 05.04.2021, кінець терміну : 05.05.2023.

За час відбування покарання характеризується посередньо, не працевлаштований та ініціативи щодо праці не проявляє. У взаємовідносинах з іншими засудженими неконфліктний. Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться задовільно. Участі в організації виховних заходів, які проводяться в установі не приймає. Участі у реалізації програми диференційовано виховного впливу, відповідно до статті 123 КВК України, не бере. До підвищення загальноосвітнього рівня та вдосконалення рівня професійно-технічних навичок , передбачених ст. 126 КВК України, не прагне. Відповідно до статті 127 КВК України участі у роботі самодіяльних організацій не бере. Засудженим не доведено і в судовому засіданні не встановлено, що за час відбуття покарання в особистості ОСОБА_6 відбувся процес позитивних змін, який створив у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Заслухавши доповідь судді, думку засудженого ОСОБА_9 про задоволення апеляційної скарги, міркування прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги і просила залишити без змін рішення суду першої інстанції,вивчивши матеріали кримінального провадження, переглянувши судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У відповідності із ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбуття покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до ст. 107 КВК України дотримання норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня колонії, правомірних взаємовідносин з іншими засудженими, персоналом колонії та іншими особами; виконувати встановлені законодавством вимоги персоналу колонії; виконувати необхідні роботи по самообслуговуванню, благоустрою колонії є обов`язковим для засуджених упродовж усього строку відбування ними покарання.
Приймаючи рішення про застосування до засудженого ст. 81 КК України, суд повинен брати до уваги не лише доводи клопотання засудженого, а й інші дані щодо засудженого у їхній сукупності.
Стаття 81 КК України не містить імперативної вказівки на її застосування, а носить рекомендаційний характер і застосовується судом за наявності усіх умов передбачених даною статтею і доказів того, що засуджений дійсно заслуговує на застосування до нього умовно-дострокового звільнення.

Основним критерієм умовно дострокового звільнення від відбування покарання, є не тільки відбуття певної частини покарання, що в даному випадку становить 2/3 від терміну покарання, а й ставлення до праці й сумлінна поведінка, ставлення до скоєного злочину, участь в суспільно-корисному житті колонії, програмах диференційованого впливу, відшкодування завданих злочином збитків.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_10 відбуває покарання за вироком Самбірським міськрайонним судом Львівської області від 23.02.2021 року, за ст. 126-1, ст. 71 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання є 05.04.2021, кінець терміну : 05.05.2023.

Як встановлено в суді апеляційної інстанції, на момент розгляду справи в суді першої інстанції 27.07.2022 було з`ясовано всі обставини справи, а також те, що належне виконання засудженим законних вимог представників адміністрації виправно-трудової установи під час відбуття покарання, його належна поведінка та сумлінне ставлення до праці є для ОСОБА_6 обов`язком впродовж всього строку відбування покарання, а не підставою для умовно-дострокового звільнення.

Враховуючи те, що основним критерієм умовно дострокового звільнення від відбування покарання, є не тільки відбуття певної частини покарання, що в даному випадку становить 2/3 від терміну покарання, а й ставлення до праці й сумлінна поведінка, ставлення до скоєного злочину, участь в суспільно-корисному житті колонії, програмах диференційованого впливу, відшкодування завданих злочином збитків.

Згідно наявної у справі характеристики та довідки про заохочення та стягнення вбачається, що засуджений ОСОБА_6 1 раз заохочувався керівництвом колонії за зразкову поведінку, стягнення не мав. Характеризується посередня, не працевлаштований, підтримує соціальні зв`язки з родичами. Однак цього є недостатньо для виправлення та звільнення умовно достроково від відбування покарання.

На думку колегії суддів судом першої інстанції по даній справі було прийнято законне та обгрунтоване рішення, а тому підстави для його скасування відсутні.
Апеляційні доводи засудженого правильність висновків суду першої інстанції не спростовують.

Порушень закону, які б впливали на законність прийнятого судом першої інстанції рішення, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 537 КПК України, колегія суддів

постановила:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 - залишити без задоволення.
Ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27.07.2022 якою відмовлено в умовно-дострокового звільненні засудженого ОСОБА_6 з місць позбавлення залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Головуючий:
Судді: