Дата документу 27.02.2023 Справа № 317/2464/22
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 317/2464/22 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. № 11-кп/807/510/23 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 в режимі відеоконференції за допомогою онлайн сервісу відеозв`язку EASYCON,

засудженого ОСОБА_7 в режимі відеоконференції з ДУ «Біленьківська виправна колонія №99»,

розглянула 27 лютого 2023 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 27 жовтня 2022 року про відмову в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Долинське Томаківського району Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживав за адресою: АДРЕСА_2 ,

засудженого вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 06.04.2020 року за ч.2 ст.307, ст.69 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.

Встановлені ухвалою суду першої інстанції обставини:

До Запорізького районного суду Запорізької області надійшло подання адміністрації державної установи «Біленьківська виправна колонія № 99» про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 .

Подання вмотивоване тим, що ОСОБА_7 в місцях позбавлення волі знаходиться з 30.09.2019. Під час тримання у ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» допустив одне порушення режиму тримання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності. Стягнення накладене до набрання вироком законної сили, заохочень не мав. У державній установі «Біленьківська виправна колонія № 99» відбуває покарання з 28.05.2020. За період відбування покарання характеризується позитивно, порушення встановленого порядку відбування покарання не допускає, стягнень не має. За виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки отримав 4 заохочення правами начальника установи. На виробництві установи не працевлаштований, але виконує обов`язки днювального медичної частини установи, також постійно виконує разові завдання по благоустрою відділення та установи. До виконання своїх обов`язків ставиться добре, поставлені завдання виконує якісно та у строк. За вироком суду цивільного позову не має. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи. Приймає участь у суспільному житті відділення, роботі самодіяльної організації засуджених, програмах диференційованого виховного впливу, прагне підвищення свого загальноосвітнього рівня, відвідує бібліотеку, на профілактично-виховні заходи реагує позитивно, робить відповідні висновки. За характером спокійний, врівноважений, у відношенні із засудженими не конфліктний, підтримує стосунки із засудженими позитивної спрямованості, дотримується вимог особистої санітарії та гігієни, провину у скоєному злочині визнає.

У судовому засіданні представник адміністрації державної установи «Біленьківська виправна колонія №99» ОСОБА_8 підтримав подання, надав пояснення аналогічні тим, що у ньому викладені.

Засуджений ОСОБА_7 також підтримав подання. Зазначив, що він визнає вину, розкаюється. Раніше він працював кухарем, наразі працює днювальним у медсанчастині. Він відвідує будинок молитви, щоденно займається фізичним розвитком.

Прокурор ОСОБА_9 просила відмовити у задоволенні подання з огляду на його необґрунтованість.

Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 27 жовтня 2022 року відмовлено у задоволенні подання начальника державної установи «Біленьківська виправна колонія №99» про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 .

Відмовляючи у задоволенні подання, суд першої інстанції дійшов висновку, що сумнівними та передчасними виглядають твердження адміністрації установи виконання покарань та засудженого про те, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення та перевиховання і заслуговує на умовно-дострокове звільнення.

Вимоги і узагальнені доводи апеляційної скарги

В апеляційній скарзі засуджений не погоджується з оскаржуваною ухвалою, вважає її незаконною, необґрунтованою та невмотивованою.

В обґрунтування доводів зазначає, що він відбув строк, визначений ст.81 КК України, для застосування відносно нього умовно-дострокового звільнення. За час відбування покарання він має 4 заохочення за сумлінну поведінку, з 11.06.2020 року по 13.08.2021 року був працевлаштований кухарем у їдальні установи, з 13.10.2021 року виконував обов`язки днювального медичної установи, виконував роботи з благоустрою колонії. Також зазначає, що провину визнає, щиро кається, а тому вважає, що має право на умовно-дострокове звільнення.

Просить ухвалу суду скасувати, постановити нову ухвалу, якою задовольнити подання ДУ «Біленьківська виправна колонія №99» про його умовно-дострокове звільнення.

Позиції учасників судового провадження.

Засуджений у судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу, просив задовольнити апеляційні вимоги.

Прокурор у судовому засіданні не погодився з апеляційною скаргою, вказав про не доведення засудженим свого виправлення, просив ухвалу суду залишити без змін.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

Як вбачається з матеріалів провадження ОСОБА_7 засуджений вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 06.04.2020 року за ч.2 ст.307, ст.69 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.

Відповідно до ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

При цьому, сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання. При застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання повинні враховуватися поведінка засудженого за весь період відбування ним покарання, а також дані про його попередні судимості та відшкодування матеріальних збитків.

За статтею 6 КВК України вбачається, що виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання повинно сприяти досягненню мети, передбаченої ст.50 КК України - виправленню засудженого і запобіганню вчиненню нових злочинів.

Згідно п.17 Постанови Пленуму Верховного суду України N 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», судам необхідно ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи.

Згідно з матеріалами, що характеризують особу засудженого ОСОБА_7 , останній під час тримання в державній установі «Запорізький слідчий ізолятор» допустив одне порушення режиму тримання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника слідчого ізолятора. Стягнення накладене до набрання вироку чинності, заохочень не мав.

З 28.05.2020 відбував покарання в ДУ «Біленьківська виправна колонія № 99», за даний період часу характеризувався загалом позитивно.

15.04.2021 року комісією установи відмовлено у застосуванні заохочувальної норми, передбаченої статтями 100, 101 Кримінально-виконавчого кодексу України у вигляді переведення до дільниці соціальної реабілітації, за бажанням засудженого, згідно заяви.

30.12.2021 року комісією колонії відмовлено у застосуванні заохочувальної норми, передбаченої ст.82 Кримінального кодексу України, у вигляді заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, за бажанням засудженого, згідно заяви.

За виконання покладених обов`язків засуджений ОСОБА_7 дійсно має 4 заохочення. При цьому, за час відбування покарання засуджений порушував вимоги режиму відбування покарання, за що має 1 стягнення, і хоча стягнення зняте та погашене, поведінку засудженого за весь час відбування покарання не можна вважати стабільно позитивною.

Натомість, перспектива умовно-дострокового звільнення пов`язана із реальним станом поведінки засудженого, який відображає його правослухняну поведінку. Вагомих обставин, які б засвідчували зразковість поведінки засудженого матеріали справи не містять.

До того ж, однією із обов`язкових умов для умовно-дострокового звільнення засудженого є доведення ним свого виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Під сумлінною поведінкою засудженого слід розуміти зразкове дотримання вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації установи виконання покарань, відсутність порушень дисципліни, товариське ставлення до інших засуджених, а під сумлінним ставленням до праці - участь у суспільно корисній роботі, добросовісне виконання трудових обов`язків, використання форм і методів отримання доходів, які допустимі з точки зору не лише індивідуальних, а й суспільних інтересів (сплата податків, обов`язкових платежів тощо), підвищення кількісних і якісних показників у роботі, бережливе ставлення до обладнання та інструментів, додержання правил охорони праці та техніки безпеки.

Під час апеляційного розгляду було встановлено, що ОСОБА_7 за час відбування покарання не виявляв бажання працювати, згідно довідки установи взагалі не працював з березня 2021 року по вересень 2022 року, заробітної плати не отримував, що в свою чергу свідчить про відсутність обов`язкової умови задля застосування відповідної пільги, а пасивна поведінка засудженого та ставлення до праці не може бути визнана, як сумлінна.

При цьому, в матеріалах провадження відсутні документи на підтвердження будь-яких обмежень щодо працевлаштованості даного засудженого.

Залучення ОСОБА_7 до благоустрою виправного закладу та кухарем у їдальні, як про це зазначено в апеляційній скарзі, матеріалами справи не підтверджено.

Тобто, сукупність даних про особу засудженого ОСОБА_7 за весь період відбування ним покарання беззаперечно не свідчать про його усталену сумлінну поведінку і, відповідно, доведення його виправлення.

Процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним протягом всього часу відбування покарання.

При цьому колегія суддів приймає до уваги поведінку засудженого під час відбуття покарання, його небажання працювати на виробництві виправної колонії, відповідно до довідки, наявної в наданих матеріалах весь час відбування покарання останній не працював, що свідчить про те, що засуджений не довів стабільності та позитивності поведінки, а отже і не довів свого виправлення, тому до нього не може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Одночасно колегія суддів зауважує, що застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення передбачено дискреційною нормою Кримінального Кодексу України, тобто, не є обов`язком суду, а є правом, яке полягає у попередньому вивченні всіх даних про особу для прийняття правильного, законного рішення, з урахуванням власного внутрішнього переконання.

Як вбачається з матеріалів провадження, відсутні достатні та вагомі докази, які б надавали законні підстави для висновку про виправлення ОСОБА_7 , його стабільно позитивну поведінку.

Наявність у засудженого заохочень не може свідчити про те, що ОСОБА_7 протягом всього періоду відбування покарання за вироком суду бажав стати на шлях виправлення та перевиховатися.

Таким чином, на думку колегії суддів, хоча ОСОБА_7 формально має право на зазначену пільгу, але своєю поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення, тому суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні вищевказаного клопотання. На даний час відсутні достатні відомості, які б свідчили про дійсне виправлення засудженого і які б слугували підставою для його умовно-дострокового звільнення.

Отже, оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою, постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, що обумовлює відхилення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.405, 407, 419, 539 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 27 жовтня 2022 року про відмову в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4