Справа № 591/2929/22
Провадження № 1-кп/592/498/22
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2022 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження № 0000081, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.06.2022 за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Маршали Недригайлівського району Сумської області, українця, громадянина України, не одруженого, з середньо-спеціальною освітою, раніше не судимого, призваного на військову службу 24.02.2022 ІНФОРМАЦІЯ_2 , військовослужбовця військової служби за мобілізацією, водія 1-го інженерно-саперного відділення інженерно-саперного взводу військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України, у військовому званні «солдат», паспорт громадянина України НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частини 5 статті 407 Кримінального кодексу України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора Сумської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
установив:
Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією у військовому званні «солдат», проходячи військову службу у військовій частині НОМЕР_1 Збройних Сил України на посаді водія 1-го інженерно-саперного відділення інженерно- саперного взводу, в умовах воєнного стану, діючи з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово незаконно ухилитися від неї, у порушення вимог ст. ст. 65, 68 Конституції України, ст. ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Військової присяги, затвердженої Постановою Верховної Ради України «Про текст Військової присяги» від 06.12.1991, достовірно знаючи, що він являється військовослужбовцем військової служби за мобілізацією і повинен проходити військову службу у військовій частині НОМЕР_1 Збройних Сил України без дозволу командування вказаної військової частини та поважних причин 26.05.2022 самовільно залишив місце несення служби - розташування військової частини НОМЕР_1 , яка дислокувалася у АДРЕСА_3 та попрямував до свого тимчасового місця мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , до знайомого ОСОБА_5 , де проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, не вживаючи жодних заходів для повернення у військову частину та виконання службових обов`язків, звернення до правоохоронних, інших державних органів чи органів військового управління за наявності реальної можливості для цього та подальшому, 24.06.2022 приблизно о 16:30 годині його було доставлено до приміщення четвертого слідчого відділу Державного бюро розслідувань співробітниками відділення організації охорони, патрульно-постової служби, розшуку та діяльності військової служби правопорядку у гарнізонах ІНФОРМАЦІЯ_3 зонального відділу військової служби правопорядку для надання пояснень.
Отже, ОСОБА_3 був незаконно відсутній на місці служби у військовій частині НОМЕР_1 Збройних Сил України в період з 26.05.2022 по 24.06.2022.
Докази на підтвердження встановлених судом обставин. Кваліфікація дій обвинуваченого судом (стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винною у вчиненні якого визнається обвинувачений).
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 по пред`явленому обвинуваченню за ч. 5 ст. 407 КК України свою вину за фактичних обставин, установлених під час досудового розслідування та викладених у обвинувальному акті визнав повністю. Суду пояснив, що 24.02.2022 добровільно пішов на військову службу захищати країну. Має намір в подальшому проходити військову службу. Приймав участь в розмінуваннях міст Тростянця та Охтирки, чергував на блокпостах, виконував інші завдання командування. 26.05.2022 самовільно пішов з військової служби в частині НОМЕР_1 Збройних Сил України, розуміючи що є кримінальна відповідальність за такі дії, оскільки в Україні введено воєнний стан, а він є військовослужбовцем. Майже весь час з 26.05.2022 перебував за адресою: АДРЕСА_2 . Були проблеми з квартирою, боявся негарних наслідків. До лікувальних закладів не звертався. З 27.05.2022 не брав телефонної слухавки, коли телефонували зі служби. 24.06.2022 ввечері його було доставлено до Державного бюро розслідувань співробітниками служби правопорядку для надання пояснень. Щиро кається у вчиненому.

Крім повного визнання обвинуваченим вини у пред`явленому обвинуваченні за ч. 5 ст. 407 КК України вина ОСОБА_3 доведена дослідженими судом доказами.
Згідно витягу з наказу № 29 від 11.03.2022 командира військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_3 призваний ІНФОРМАЦІЯ_4 24.02.2022 вважається призваним на військову службу, зарахований до списку особового складу та всі види забезпечення на посаду водія першого інженерно-саперного відділення інженерно-саперного взводу військової частини НОМЕР_1 військової частини НОМЕР_3 (а.с. 88).
Згідно витягу з наказу № 86 від 16.06.2022 командира військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_3 , водій першого інженерно-саперного відділення інженерно-саперного взводу військової частини НОМЕР_1 військової частини НОМЕР_3 , призваний ІНФОРМАЦІЯ_4 24.02.2022, який самовільно залишив військову частину 26.05.2022, увільнений від займаної посади. Облікові документи направлені до ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 87).
Враховуючи те, що обвинувачений визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у обвинувальному акті у повному обсязі, приймаючи до уваги, що прокурор, обвинувачений не оспорювали обставини, встановлені органом досудового розслідування, з`ясувавши, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ч. 3 ст. 349 КПК України - визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються.

Оцінюючи здобуті у справі та безпосередньо досліджені, оцінені у судовому засіданні докази, суд визнає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі, зокрема ними встановлюється подія кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення та інші обставини які підлягають доказування відповідно до ст. 91 КПК України та становлять предмет доказування. Вказані докази передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінально-процесуальним законодавством. При цьому досліджені докази є узгодженими між собою та сумніву у своїй належності та допустимості, не викликають, а їх сукупність та взаємозв`язок є достатнім для прийняття відповідного процесуального рішення.
Таким чином, відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.
Суд приходить до переконання, що вина ОСОБА_3 у вчиненні злочину за обставин, викладених у вироку, доведена у повному обсязі та його протиправні дії кваліфікує за частиною 5 статті 407 Кримінального кодексу України, а саме, самовільне залишення місця служби, вчинене в умовах воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби).
Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , суд відповідно до ст. 66 КК України визнає: повне визнання вини; щире каяття; активне сприяння розкриттю злочину; молодий вік та наявність даних щодо особи обвинуваченого, який висловив бажання приймати безпосередню участь в захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в лавах Збройних Сил України.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до вимог ст. 67 КК України судом не встановлено.
Мотиви призначення покарання.
Злочин, передбачений ч. 5 ст. 407 КК України, вчинений обвинуваченим відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд на підставі ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Враховуючи засади законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, а також беручи до уваги все наведене в сукупності, з урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані, які характеризують особу ОСОБА_3 , те, що він не має судимостей, проходить військову службу за призовом під час мобілізації у Збройних Силах України де характеризується позитивно, також позитивно характеризується за місцем проживання, не перебуває на обліку у лікаря нарколога та психіатра, також враховуючи позицію прокурора про необхідність перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, суд вважає, що мета покарання, визначена в ч. 2 ст. 50 КК України, буде досягнута при призначенні обвинуваченому покарання з урахуванням усіх обставин, які пом`якшують покарання, істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, відсутність обтяжуючих покарання обставин, особу обвинуваченого, його відношення до вчиненого, та вважає за можливе застосувати положення ч. 1 ст. 69 КК України перейшовши до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч. 5 ст. 407 КК України, призначивши ОСОБА_3 покарання у виді арешту із його відбуванням на гауптвахті у відповідності до ч. 2 ст. 60 КК України. На підставі ст. 54 КК України, суд не вбачає підстав для застосування додаткового покарання у виді позбавлення військового звання.
Таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
Вирішення цивільних позовів.
Цивільні позови не заявлені.
Вирішення питання про долю речових доказів, процесуальних витрат, заходів забезпечення кримінального провадження.
За твердженням прокурора речові докази та процесуальні витрати відсутні.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого під час досудового розслідування не застосовувався і під час судового розгляду стороною обвинувачення не заявлялось клопотання про застосування запобіжного заходу, тому відсутні підстави для обрання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили відповідно до вимог ст. 331 КПК України.
Керуючись статтями 368, 371, 374, 376, 392 Кримінального процесуального кодексу України, суд,
ухвалив:
ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 407 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання з застосуванням статті 69 Кримінального кодексу України у виді арешту на строк п`ять місяців із відбуванням на гауптвахті у відповідності до ч. 2 ст. 60 КК України.
Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.
Строк відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з моменту його фактичного затримання в порядку виконання вироку.
Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Ковпаківський районний суд міста Суми протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Роз`яснити обвинуваченому право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1