Справа №463/7297/22
Провадження №1-кс/463/239/23
У Х В А Л А

про обрання запобіжного заходу

11 січня 2023 року слідчий суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові клопотання слідчого першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_5 , за погодженням прокурора першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою у порядку ч.6 ст.193 КПК України відносно підозрюваного ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и в :

в провадженні першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові перебувають матеріали кримінального провадження за № 0000179 від 26.04.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

Слідчий першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_5 , за погодженням прокурора першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Львівської обласної прокуратури ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова з клопотанням про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 .

Подане клопотання мотивує тим, що у провадженні слідчих першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, перебуває кримінальне провадження № 0000179 від 26.04.2022 за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що у квітні місяці 2022 року (більш точна дата та час органом досудового розслідування не встановлені), громадянин України прапорщик служби цивільного захисту ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи на посаді пожежника рятувальника 29 ДПРЧ 8 ДПРЗ ГУ ДСНС України, знаходячись на території окупованого зс рф - смт. Мілове Старобільського району Луганської області, діючи умисно, ігноруючи свій передбачений Конституцією України громадянський обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів, пішов на співпрацю з державою-агресором та її окупаційною адміністрацією, а саме прийняв пропозицію від невстановлених досудовим розслідуванням осіб з числа представників окупаційної влади Луганської області та добровільно прийняв присягу на вірність республіці, народу і так званому «Министерству чрезвычайных ситуаций и ликвидации последствий стихийных бедствий Луганской народной республики» (далі МЧС «ЛНР»), в подальшому зайняв посаду працівника незаконного правоохоронного органу, а саме «пажарника пожарно-спасательного поста (пгт. Меловое) МЧС ЛНР», створеного представниками держави-агресора на території тимчасово окупованого Старобільського району Луганської області. Вказаний незаконний орган окупаційною владою розміщений за адресою АДРЕСА_1 .

Прийнявши вищевказану пропозицію, у точно не встановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше ніж 21.04.2022, ОСОБА_7 склав присягу окупаційній владі, як співробітник вищевказаного незаконного правоохоронного органу, та був представлений окупаційною владою Луганської області як працівник МЧС ЛНР.

Повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, складено 29.06.2022.

29.06.2022 складене повідомлення про підозру за ч. 7 ст. 111-1 КК України ОСОБА_7 , з дотриманням ч. 8 ст. 135 КПК України, вручено, 30.06.2022 захиснику підозрюваного, а також у встановленому порядку розміщено відповідні повідомлення про підозру на веб-сайті Офісу Генерального прокурора у рубриці «Повістки про виклик та відомості про здійснення спеціального досудового розслідування» за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_2 а також 21.12.2022 у випуску №269 (7390) опубліковано в газеті «Урядовий кур`єр».

У разі неможливості вручити особисто, повідомлення про підозру вручається у спосіб, передбачений для виклику та приводу особи, а саме ст.ст.135, 136 КПК України, тобто шляхом: надіслання поштою, електронною поштою; врученням під розписку дорослому члену сім`ї чи іншій особі, яка з нею проживає «для передання»; врученням житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи, або адміністрації за місцем її роботи.

З врахуванням того, що на час складання повідомлення про підозру ОСОБА_7 його точне місце перебування з об`єктивних причин не було встановлено, слідчим вжито всіх можливих заходів для вручення його такого повідомлення у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень.

Зазначене свідчить, що ОСОБА_7 набув статусу підозрюваного у вказаному кримінальному провадженні.

ОСОБА_7 підозрюється у добровільному зайнятті громадянином України посади в незаконних правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав, просив таке задовольнити.

Захисник ОСОБА_4 у клопотанні просила відмовити.

Заслухавши пояснення прокурора, вивчивши та перевіривши надані матеріали клопотання, зважаючи на те, що прокурором під час розгляду клопотання доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України та достатність підстав вважати, що підозрюваний ОСОБА_7 може ухилятися від органу досудового розслідування та суду оскільки злочин, який інкримінуються йому є особливо тяжким, у разі доведення його вини може бути призначено покарання у вигляді 15 років позбавлення волі, а відтак, він будучи обізнаним про покарання, що йому загрожує за інкриміновані злочини, а також в силу своєї обізнаності у формах та методах роботи правоохоронних органів, а тому для уникнення покарання може переховуватися від органу досудового розслідування та суду.

Разом з цим, ОСОБА_7 , наданий час перебуває на тимчасово окупованій території України, а після її звільнення може через непідконтрольну частину кордону України виїхати в російську федерацію. Вказаний ризик також підтвреджується тим, що ОСОБА_7 , перебуваючи на території окупованого зс рф - смт. Мілове Старобільського району Луганської області, пішов на співпрацю з державою-агресором та її окупаційною адміністрацією, а саме прийняв пропозицію від невстановлених досудовим розслідуванням осіб з числа представників окупаційної влади Луганської області та добровільно прийняв присягу на вірність республіці, народу і так званому «Министерству чрезвычайных ситуаций и ликвидации последствий стихийных бедствий Луганской народной республики».

Так ОСОБА_7 маючи набуті під час служби в підрозділах ГУДСНС України у Луганській області зв`язки, в тому числі з числа невстановлених на даний час осіб, які на конфіденційній основі співпраюють із спецслужбами російської федерації, може впливати на свідків у кримінальному провадженні та іншим працівникам ГУДСНС України у Луганській області, шляхом погроз та шантажу членам їх сімей (родин), що залишились на тимчасово окупованій території України. Окрім цього ОСОБА_7 може продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, спрямовані на підрив обороноздатності України, сприянні окупаційній владі, збройним силам та спецлсужба російської федерації, в тому числі шляхом підбурення (вербування, схилляння тощо) інших працівників ГУДСНС України у Луганській області, в чатсині переходу на бік ворога, сприяти та надавати дійсну інформацію про місця перебування підрозділів ДСНС України, інших установ, органів та стартегічних об`єктів України, що діяльність яких пов`язані з обороною України та захистом населення, а тому, приходжу до висновку про необхідність обрання підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою з наступних підстав.

Згідно з ч.6 ст.193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

З урахуванням того, що підозрюваний може знаходиться за межами України, то у випадку встановлення його місцезнаходження чи затримання на території іноземної держави, до нього будуть застосовуватись правові процедури передбачені міжнародно-правовими договорами України, які ратифіковані Верховною Радою України, в тому числі Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та Європейською конвенцією про видачу правопорушників від 13.12.1957 року.

Відповідно до ч.2 ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України» передбачено, що у випадку, якщо міжнародним договором України, який набрав чинності у встановленому порядку, встановлено інші правила, ніж передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Згідно зі ст.5. ч.1, п.f) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод - нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.

Статтею 1 Європейської конвенції про видачу правопорушників передбачено, що Договірні Сторони зобов`язуються видавати одна одній, з урахуванням положень та умов, викладених в цій Конвенції, всіх осіб, які переслідуються компетентними органами запитуючої Сторони за вчинення правопорушення або які розшукуються зазначеними органами з метою виконання вироку або постанови про утримання під вартою.

Згідно зі ст.25 вказаної вище Конвенції для цілей цієї Конвенції термін постанова про утримання під вартою означає будь яке розпорядження, яке передбачає позбавлення волі і яке було проголошене кримінальним судом на додаток до вироку про ув`язнення або замість нього.

Тобто, вказані норми міжнародних договорів вказують на те, що у разі застосування правових норм, передбачених цими договорами у процесі екстрадиції особи необхідний відповідний документ про тримання особи під вартою, без будь яких альтернатив.

Частиною 1 ст.194 КПК України визначено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як вбачається з матеріалів клопотання, до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000179 від 26.04.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

Згідно з ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень ст.281 КПК України, якщо під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного невідоме або він виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України чи за межами України та не з`являється без поважних причин на виклик слідчого, прокурора за умови його належного повідомлення про такий виклик, слідчий, прокурор оголошує розшук такого підозрюваного.

Про оголошення розшуку виноситься окрема постанова, якщо досудове розслідування не зупиняється, або вказується в постанові про зупинення досудового розслідування, якщо таке рішення приймається, відомості про що вносяться до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Як вбачається з матеріалів клопотання, 14.10.2022 оголошено підозрюваного ОСОБА_7 у державний розшук, 09.01.2023 оголошено у міжнародний розшук підозрюваного ОСОБА_7 .

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що доведеність наявності обґрунтованої підозри у вчиненні злочину на момент вирішення питання про взяття під варту має відповідати стандарту «розумна підозра». Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин (справа «Фокс, Кемпбел і Харлей проти Об`єднаного Королівства», рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ердагоз проти Туреччини», 1997 рік). Хоча факти на момент вирішення питання про утримання під вартою і не повинні бути переконливими настільки, щоб можна було визначити винуватість особи у вчиненні злочину, суд повинен оцінити докази, надані сторонами, на предмет їхньої допустимості, достовірності та належності і відкинути ті з них, що не відповідають цим критеріям. При цьому, суд має обґрунтовувати своє рішення на підставі дослідження у суді обґрунтованої підозри, а не на основі даних, поданих стороною обвинувачення.

З врахуванням того, що на час складання повідомлення про підозру ОСОБА_7 його точне місце перебування з об`єктивних причин не було встановлено, прокурором вжито всіх можливих заходів для вручення йому такого повідомлення у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень.

Зазначене свідчить, що ОСОБА_7 набув статусу підозрюваного у вказаному кримінальному провадженні.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами, а саме: повідомленням УСБУ у Львівській області про виявлення кримінального правопорушення від 25.04.2022; рапортом УСБУ у Львівській області від .09.2022; протоколами пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками від 30.04.2022; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 29.04.2022; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 29.04.2022; відповіддю ГУ ДСНС України у Луганській області від 27.06.2022; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 29.06.2022; протоколом огляду сайту від 04.07.2022; інформацією ГУДМС України у Львівській області від 14.09.2022; іншими матеріалами кримінального провадження № 0000179, в їх сукупності.

Згідно з п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Положеннями ст.183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Крім того, відповідно до ст. 183 КПК України передбачено, що при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканість, гарантовані ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України, з врахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини.

В п.36 Рішення від 20.05.2010р., яке ухвалено у справі «Москаленко проти України» (заява № 37466/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.

Наведені вище обставини в їх сукупності виключають можливість обрання підозрюваному менш суворого запобіжного заходу.

Таким чином, оскільки ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, санкція якого у разі визнання його винуватим, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від дванадцяти до п`ятнадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої, з метою ухилення від кримінальної відповідальності, оголошений у державний та міжнародний розшук, слідчий суддя приходить до висновку, що підозрюваному ОСОБА_7 слід обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави відповідно до ч.4 ст.183 КПК України, оскільки при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Керуючись ст.ст.177, 178, 183, 186, 193, 194, 196, 197 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в :

клопотання - задовольнити.

В порядку ч.6 ст.193 КПК України обрати підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю Російської Федерації, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_2 , громадянину України, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України - запобіжний захід у виді тримання під вартою, безстроково та без визначення розміру застави.

Роз`яснити, що згідно положень ч.6 ст.193 КПК України, після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Відповідно до ч.4 ст.197 КПК України, у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого на підставі частини шостої статті 193 цього Кодексу строк дії такої ухвали не зазначається.

Дана ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали буде складено та підписано 12.01.2023 о 10:00 год.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_5 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваним, який перебуває під вартою, з моменту вручення йому копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1