Справа № 336/5776/22
Номер провадження № 1-кс/336/793/2022
УХВАЛА
про скасування арешту майна
03 листопада 2022 року м.Запоріжжя
Слідчий суддя Шевченківського районного суду м.Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, клопотання ОСОБА_3 , про скасування арешту майна накладеного в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000288 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,
ВСТАНОВИВ:
28.10.22 до суду надійшло клопотання про скасування арешту майна.
Клопотання обґрунтовано тим, що у провадженні СВ №4 Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області перебувало кримінальне провадження за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.
Під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді Оріхівського районного суду Запорізької області накладено арешт на автомобіль CSTROEN NEMO реєстраційний номер НОМЕР_1 , володільцем якого є ОСОБА_4 .
Провадження у справі закрите на підставі п. 2 ч. 1 ст. 286 КПК України, при чому арешт з майна не знятий. Оскільки забезпечення шляхом арешту втратило сенс просить зняти арешт з автомобіля CSTROEN NEMO реєстраційний номер НОМЕР_1 , правомірним володільцем якого є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ).
Відповідно до ч.2 ст.174 КПК України клопотання про скасування арешту майна розглядає слідчий суддя, суд не пізніше трьох днів після його надходження до суду.
Прокурор в судовому засіданні проти задоволення клопотання не заперечував.
Слідчий суддя, перевіривши клопотання на дотримання вимог Кримінального процесуального Кодексу України, дослідивши матеріали справи приходить до наступного.
Статтею 1 Кримінально процесуального кодексу України визначено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.
Відповідно до ст.131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Згідно п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт на майно накладається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Речовими доказами згідно ч.1 ст.98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Так, арешт на майно, що є речовим доказом у кримінальному провадженні, за правилами ч.3 ст.170 КПК України може бути накладений незалежно від суб`єкту, що є його власником, процесуального статусу останнього, розміру шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, можливості застосування спеціальної конфіскації або конфіскації майна як виду покарання.
Слідчим суддею встановлено, що у провадженні СВ №4 Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області перебувало кримінальне провадження за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.
Під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді Оріхівського районного суду Запорізької області накладено арешт на автомобіль CSTROEN NEMO реєстраційний номер НОМЕР_1 , володільцем якого є ОСОБА_4 .
Провадження у справі закрите на підставі п. 2 ч. 1 ст. 286 КПК України, при чому арешт з майна не знятий.
Згідно зі ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Аналіз наведених положень свідчить про те, що із клопотанням про скасування арешту майна, окрім сторони кримінального провадження, а саме підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, може звернутися інший власник або володілець такого майна.
У статті 100 КПК України та ст. 96 -2 КК України законодавець використовує термін «власник» та «законний володілець» як альтернативні, тому згідно з цими положеннями не вимагається доведення факту обізнаності про злочинне використання майна обох осіб: власника і законного володільця. Також законом не визначено переваги власника перед законним володільцем чи навпаки.
А оскільки закон захищає право добросовісного власника або законного володільця майна від несприятливих наслідків використання його майна третіми особами, у відповідності до вимог ч.1 ст.174 КПК України, ФГ «Полонина Діл» як володілець майна має право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.
Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, будь-яке втручання державних органів у право на мирне володіння майном має бути законним і повинно переслідувати легітимну мету «в інтересах суспільства». Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним по відношенню до переслідуваної мети. Іншими словами, має бути забезпечено «справедливий баланс» між загальними інтересами суспільства та обов`язком захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде покладено особистий та надмірний тягар (рішення ЄСПЛ у справі «Суханов та Ільченко проти України»).
Так, у справах "Бакланов проти Росії" (рішення від 9 червня 2005 р.), "Фрізен проти Росії" (рішення від 24 березня 2005 р.), ЄСПЛ зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу "законності" і воно не було свавільним.
Згідно зі ст.7,16 КПК України загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року р справі № 727/2878/19 (провадження № 14-516цс19), було зроблено висновок про те, що у разі, якщо арешт на майно накладено в порядку, передбаченому КПК України 2012 року, особа, яка вважає, що такими діями порушено її право на майно, навіть за умови, що вона не є учасником кримінального провадження, а останнє закрив своєю постановою слідчий, має право звернутися до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту в порядку кримінального судочинства. Такий порядок захисту права на майно є ефективним, оскільки забезпечить відновлення права власника або іншого володільця майна, на яке був накладений арешт слідчим суддею у кримінальному провадженні.
Таким чином, оскільки кримінальне провадження закрито, слідчий суддя приходить до висновку, що оскільки арешт накладався з метою забезпечення збереження речових доказів у вказаному кримінальному провадженні, яке постановою слідчого закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КК України, потреба у збереженні накладеного арешту на вказане вище майно відпала.
Подальший арешт майна за відсутності передбачених для цього підстав може порушити право заявника на вільне використання своєї власності, що буде суперечити загальним засадам володіння особою майном, а тому клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 107, 174, 309 КПК України, слідчий суддя,-
УХВАЛИВ:
клопотання - задовольнити.
Скасувати арешт майна, накладений в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000288 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, зняти арешт з автомобіля CSTROEN NEMO реєстраційний номер НОМЕР_1 , правомірним володільцем якого є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ).
Ухвала слідчого судді є остаточною та оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1