Єдиний унікальний номер справи 185/8080/22
Провадження № 1-кп/185/710/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2022 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в період воєнного стану матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000626 від 05 березня 2018 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 (дистанційно),

В С Т А Н О В И В :

Захисник обвинуваченої ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_5 заявив клопотання про повернення обвинувального акту прокурору та про скасування арешту майна на квартиру АДРЕСА_1 і паркувальне місце №70 на 1 поверсі в нежитловому приміщенні 212 у будинку АДРЕСА_2 . Клопотання вмотивовано тим, що обвинувальний акт, на його думку, не відповідає п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, оскільки в обвинувальному акті виклад фактичних обставин та правова кваліфікація суперечить вимогам КК України. Підстави для застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна, на його думку, відсутні, так як майно, на яке накладено арешт не підлягає спеціальній конфіскації, цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлено, санкція ст. 367 КК України не передбачає конфіскації майна та в справі відсутні юридичні особи, які отримали неправомірну вигоду.

Обвинувачена ОСОБА_3 підтримала клопотання захисника, просила його задовольнити.

Прокурор проти заявленого клопотання захисника заперечував. Зазначив, що заявлені захисником підстави для повернення обвинувального акту є необґрунтованими, обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 складений у відповідності до вимог закону. Шкода, завдана внаслідок кримінального правопорушення не відшкодована, відтак скасування арешту суперечитиме меті застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Представник потерпілого ОСОБА_6 висловила спільну позицію з прокурором.

З`ясувавши думку сторін кримінального провадження із зазначеного питання, кожного окремо, проаналізувавши та співставляючи зазначені питання між собою та у сукупності з позицією сторін кримінального провадження, змістом обвинувального акту, а також вимогами КК та КПК України, суд приходить до наступного висновку.

Пунктом 3 ст. 314 КПК України встановлено, що суд має право повернути обвинувальний акт, в разі його невідповідності КПК України.

Законодавець чітко встановив вимоги до змісту обвинувального акта та підстави для повернення його судом першої інстанції прокурору. Повернення обвинувального акта прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акта вимогам закону, а наявність у ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Направлений на розгляд суду обвинувальний акт відповідає ч. 2 ст. 291 КПК України щодо його форми та змісту, в обвинувальному акті викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими. Обвинувальний акт складено у відповідності до вимог кримінально-процесуального законодавства, при його затвердженні прокурором дотримані вимоги закону. Крім того, діюче кримінальне процесуальне законодавство надає право прокурору змінювати формулювання обвинувачення. Таким чином підстав для повернення обвинувального акту прокурору суд не вбачає.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Судом встановлено, що ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 вересня 2022 року, було накладено арешт, шляхом заборони відчуження на квартиру АДРЕСА_1 , яка на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 726, посвідченого 26.03.2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_7 , належить ОСОБА_3 та накладено арешт шляхом заборони відчуження на паркувальне місце № 70 на 1 поверсі в нежитловому приміщенні АДРЕСА_3 , яке на підставі договору купівлі-продажу паркувального місця, серія та номер: 9981, посвідченого 09.10.2013 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_8 , належить ОСОБА_3 . Арешт на майно було накладено з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

На даний час підстави, які існували на час винесення ухвали Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 вересня 2022 року, не перестали існувати.

При викладених обставинах підстав скасування арешту на майно суд не вбачає, оскільки шкода, завдана внаслідок кримінального правопорушення зі слів прокурора не відшкодована, відтак скасування арешту суперечитиме меті застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

На підставі вище викладено суд вважає, що в задоволенні клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_5 про повернення обвинувального акта за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК Українипрокурору та про скасування арешту майна слідвідмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 170, 174, 291, 314 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_5 про повернення обвинувального акта за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК Українипрокурору та про скасування арешту майна відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1