Справа № 276/629/23
Провадження по справі 1-кс/276/114/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2023 року смт. Хорошів

Слідчий суддя Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області

ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області клопотання слідчого СВ Відділення поліції №4 ЖРУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Коростишівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000108 від 17.04.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцяс. Крук, Володарсько-Волинського району Житомирської області, громадянина України, раніше не судимого, не одруженого, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ :

Слідчий слідчого відділу відділення поліції №4 Житомирського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області за погодженням з прокурором Хорошівського відділу Коростишівської окружної прокуратури звернувся до слідчого судді Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області з клопотанням про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб з визначенням розміру застави в розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатним осіб, що становить 53680 гривень 00 копійок.

В обґрунтування клопотання зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 близько 21 год. 05 хв. водій ОСОБА_5 , керував автомобілем «ВАЗ-2106» реєстраційний номер НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 належить ОСОБА_7 , по автодорозі «Хорошів - Яблунець», зі сторони смт. Хорошів в напрямку с. Дашинка Житомирського району Житомирської області.

Керуючи у вказаний день та час зазначеним транспортним засобом по 3км + 200м автошляху, поблизу с. Дашинка Житомирського району Житомирської області, водій ОСОБА_5 в порушення вимог пунктів 1.5, 2.3 «б» та 12.3 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, невірно оцінив дорожню обстановку та при виникненні небезпеки для руху у вигляді пішохода, якого він об`єктивно був спроможний виявити з місця водія, маючи технічну можливість запобігти наїзду з моменту виявлення перешкоди для руху, в момент виникнення небезпеки для руху негайно заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу не вжив, продовжував рух, в результаті чого передньою правою частиною керованого ним транспортного засобу на смузі свого руху здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_8 , який знаходився на проїзній частині.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження, від яких загинув на місці пригоди.

Порушення водієм ОСОБА_5 вимог пунктів 1.5, 2.3 «б» та 12.3 Правил дорожнього руху України знаходиться у прямому причинному зв`язку із створенням аварійної обстановки, виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.

Таким чином, органом досудового розслідування ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

В клопотанні слідчий посилається на наявність ризиків, визначених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на учасників кримінального провадження, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Мотивуючи наявність ризику того, що ОСОБА_5 переховуватиметься від органів досудового розслідування та суду є те, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання лише у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років, а також тяжкістю заподіяних наслідків.

Крім того, на думку сторони обвинувачення ОСОБА_5 з метою уникнення кримінальної відповідальності, перешкоджанню всебічного, повного та неупередженого встановлення всіх обставин вчиненого злочину, може вчиняти спроби протиправного впливу на учасників кримінального провадження будь-яким шляхом для зміни (відмови) від показів останніх, а ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином обумовлений перш за все тяжкістю інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення. Зокрема, з метою уникнення відповідальності ОСОБА_5 може безпідставно не з`являтися за викликом до слідчого та суду, затягуючи досудове та судове провадження, спілкуватися зі свідками у кримінальному провадженні з метою схилити та орієнтувати на неявку до слідчого та суду, тощо.

Прокурор та слідчий в судовому засіданні підтримали клопотання з підстав зазначених у ньому, просили його задовольнити. На уточнюючі запитання слідчого судді та сторони захисту прокурор повідомив, що ризик впливати на учасників кримінального провадження проявляється у тому, що захисник знайомився з матеріалами кримінального провадження при отриманні клопотання про обрання запобіжного заходу, а свідки проживають в одному районі з підозрюваним, що може бути використано для впливу на свідків, проте на даний час таких фактів не зафіксовано; щодо ризику перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином - прокурор конкретних можливих неправомірних дій підозрюваного не навів.

Підозрюваний в судовому засіданні свою вину у пред`явленій підозрі не визнав, вказав, що йому не було куди звернути для уникнення наїзду на загиблого, оскільки в лівій полосі стояв автомобіль, а також його засліпили інші особи, які ліхтарями світили в лобове скло, вказав, що поліція забрала його з місця проживання, з ним проведено слідчий експеримент та наміру переховуватися від розслідування не має, потерпілого та свідків, які були на дорозі не знає, закордонного паспорту не має, на даний час проходить лікування від поранення, отриманого під час бойових дій, про що надав підтверджуючі медичні документи.

Захисник ОСОБА_6 заперечив щодо задоволення клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив застосувати до підозрюваного домашній арешт за місцем його проживання у с. Крук Хорошівської ОТГ, вказав, що підозра не обґрунтована, так як ґрунтується на слідчому експерименті, проведеного з ОСОБА_5 як зі свідком, що є порушенням вимог КПК України. Безпідставними є доводи прокурора про залишення в небезпеці потерпілого ОСОБА_8 , оскільки один із пасажирів автомобіля підходив до місця події і переконався, що інші особи викликали швидку. Також, захисник зазначив, що ризик переховування обґрунтовується лише тяжкістю можливого покарання, доказів впливу на свідків чи інших осіб його підзахисним не надано, у той же час підозрюваний ОСОБА_5 має міцні соціальні зв`язки, проживає з батьками та 2 братами, є військовослужбовцем з 2019 року та на даний час проходить лікування у зв`язку з пораненням.

Дослідивши клопотання та додані до нього копії з матеріалів кримінального провадження, заслухавши доводи прокурора, слідчого, захисника, пояснення підозрюваного, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Частиною першою статті 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч.2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема: тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється (ст. 178 КПК України).

Слідчим суддею встановлено, що СВ ВП №4 Житомирського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження за №0000108 від 17.04.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

У ході розслідування 18.04.2023 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Так як положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри», в оцінці цього питання слідчому судді належить користуватися практикою Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

У своїх рішеннях, зокрема «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України» Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати неупередженого спостерігача в тому, що відповідна особа можливо вчинила злочин. При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.

При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування обґрунтована підозра не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, що об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Під час розгляду клопотання прокурором на підставі матеріалів кримінального провадження, долучених до клопотання та досліджених в судовому засіданні, доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України. Підозра підтверджується сукупністю наданих суду доказів: протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 16.04.2023, в ході якого на 3км + 200м автошляху, поблизу с. Дашинка Житомирського району Житомирської області виявлено та зафіксовано слідову інформацію, утворену внаслідок ДТП, розташування трупа загиблого пішохода та інше; протоколом огляду місця події від 17.04.2023 поблизу житлового будинку № 1 в с. Суховоля, Житомирського району Житомирської області, згідно якого виявлено автомобіль «ВАЗ-2106» реєстраційний номер НОМЕР_2 зі слідами механічних пошкоджень; протоколами допитів свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та підозрюваного ОСОБА_5 про обставини виникнення дорожньо-транспортної пригоди; висновком автотехнічної експертизи № 844/23-25 від 18.04.2023, згідно якого з технічної точки зору причиною виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди слід вважати невідповідність дій водія ОСОБА_5 технічним вимогам пункту 12.3 Правил дорожнього руху України.

При вирішення питання про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя зазначає таке.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

У рішенні Європейського суду з прав людини Бессієв проти Молдови вказано, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

Слідчим суддею встановлено достатньо підстав вважати, що прокурором доведено ризики, передбачені пунктами 1 та 3 ч.1 ст.177 КПК України.

Існування ризику можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду пов`язане, у першу чергу, із можливістю призначення підозрюваному за інкримінований йому злочин покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років. Отже, гіпотетична імовірність постановлення суворого вироку може мати значення. Зазначена обставина сама по собі, а також з урахуванням характеризуючих особу підозрюваного даних, може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду.

При встановленні наявності ризику незаконно впливати на потерпілого, свідка слідчий суддя враховує встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Тобто, ризик впливу на потерпілу, свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Щодо ризику можливого перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення вказаний ризик не доведено, оскільки не надано належних доказів вчинення або можливості вчинення підозрюваним будь-яких дій, спрямованих на перешкоджання кримінальному провадженні, у той час як за обставин вказаного кримінального провадження вбачається, що підозрюваний надав показання та з ним проведено слідчий експеримент. Крім того, в обгрунтування вказаного ризику слідчий посилається на тяжкість покарання та можливість нез`явлення підозрюваного на виклики слідчого чи суду, що є тотожними та вже покладені в основу ризику можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Щодо обґрунтування неможливості застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, слідчий обмежився лише констатуванням цієї обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Однак, органом досудового розслідування не доведено та у судовому засіданні не встановлено, що наявні ризики виправдовують застосування до підозрюваного саме виняткового запобіжного заходу та що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти наявним ризикам.

Запобіжний захід, в тому числі у вигляді тримання під вартою, є засобом для забезпечення процесуальної поведінки підозрюваного під час проведення досудового розслідування та судового провадження, а не мірою відповідальності за скоєне, а тому можливе притягнення до кримінальної відповідальності за вказаний злочин та можливість переховування підозрюваного від органів досудового розслідування, не можуть бути домінуючим критерієм для обрання запобіжного заходу. Інших доводів, які б підтверджували, що застосування щодо ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку, прокурором фактично не наведено. Зокрема, прокурором не надано доказів повідомлення ОСОБА_5 про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, у тому числі за ст. 135 КК України, реєстрація в ЄРДР кримінального провадження за вказаною статтею сама собою, без висунення офіційного звинувачення, не створює для ОСОБА_5 кримінально-правових наслідків та не впливає на рівень ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Таким чином, враховуючи доведені стороною обвинувачення два ризики та те, що підозрюваний ОСОБА_5 раніше не судимий, має молодий вік та є військовослужбовцем, має міцні соціальні зв`язки, після вчинення кримінального правопорушення хоч і не залишився на місці події, проте не переховувався від органу розслідування та перебував за місцем проживання, на даний час проходить лікування внаслідок поранення під час бойових дій, обмежений в можливостях пересування та потребує постійного медичного супроводу та лікування, беручи до уваги відповідну процесуальну поведінку підозрюваного після вчинення кримінального правопорушення, зокрема, те, що підозрюваний надавав показання слідчому та брав участь у проведенні слідчих дій, виходячи з доводів сторони захисту, слідчий суддя вважає що належне виконання підозрюваним процесуальних обов`язків можливо забезпечити шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Згідно зі ст. 181 КПК України домашній арешт полягає у забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосований до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі. Працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

З огляду на встановлені під час розгляду клопотання та викладені вище обставини, слідчий суддя вважає за доцільне обрати стосовно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із забороною залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , місце проживання якого підтверджено документально.

Одночасно із застосуванням запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту слідчий суддя покладає на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду; не відлучатись з місця перебування без дозволу слідчого, прокурора, суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання чи перебування; утримуватись від спілкування з потерпілим та свідками у даному кримінальному провадженні.

На думку слідчого судді, вказаний запобіжний захід та покладені на ОСОБА_5 обов`язки, з урахуванням здійснення відповідно до ч.5 ст.181 КПК України органами Національної поліції контролю за виконанням запобіжного заходу, зможуть забезпечити його належну процесуальну поведінку та запобігти ризикам, доведеним прокурором.

Обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

Отже, оскільки органом досудового розслідування не доведено та у судовому засіданні не встановлено даних, які би свідчили, що забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного можливе виключно в умовах тримання його під вартою, тому клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задоволенню не підлягає та наявні підстави для застосування більш м`якого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту в межах строків досудового розслідування тобто до 18.06.2023 року, що є достатнім для запобігання доведеним прокурором ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, а також необхідним і доцільним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Керуючись ст.ст. 176 - 178, 181, 183, 194, 196, 197, 309 КПК України, слідчий судя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Відділення поліції №4 ЖРУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Коростишівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000108 від 17.04.2023 відносно ОСОБА_5 - задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту у межах строку досудового розслідування, тобто до 18.06.2023 року включно.

Заборонити ОСОБА_5 залишати цілодобово місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 строком до 18.06.2023 року (включно), окрім як за викликом слідчого, прокурора, суду або для відвідування медичного закладу.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 такі обов`язки:

1) не відлучатися з місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора або суду;

2) повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання чи перебування;

3) прибувати за викликом до слідчого, прокурора або суду;

4) утримуватись від спілкування з потерпілим та свідками у даному кримінальному провадженні.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що у разі невиконання обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

Встановити строк дії ухвали та покладених обов`язків до 18 червня 2023 року включно.

Виконання ухвали доручити органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Зобов`язати уповноважених працівників органів Національної поліції доставити підозрюваного ОСОБА_5 до його місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчих, у провадженні яких перебуває дане кримінальне провадження.

Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено о 14 год. 30 хв. 25.04.2023 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1