Провадження № 1-кп/643/68/23
Справа № 643/546/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.03.2023 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинувачений - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000160 від 15.07.2020 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, громадянина України, непрацюючого, з середньою освітою, неодруженого, який перебуває на реєстраційному обліку та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-23.05.2002 Московським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 189, ч. 2 ст. 189, ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі, звільненого 15.10.2003 з Холодногірської ВК (№18) Харківської області згідно з постановою Жовтневого районного суду м. Харкова від 07.10.2003 умовно-достроково, невідбутий строк покарання 1 рік 4 місяці 14 днів;

-13.04.2009 Московським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190, ст. 70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільненого на підставі ст. 81 КК України 13.11.2012 з Темнівської ВК (№100) Харківської області, згідно з постановою Харківського районного суду Харківської області від 05.11.2012 умовно-достроково, невідбутий строк покарання 5 місяців 29 днів,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в :

05.06.2020 у період часу з 18-00 години по 18-30 години, точний час в ході досудового розслідування встановити не видалося можливим, ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , а саме - у приміщені квартири потерпілого ОСОБА_5 , куди ОСОБА_4 попередньо запросив потерпілий, діючи за раптово виниклим злочинним умислом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно з корисливих мотивів, з метою незаконного особистого збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і, бажаючи їх настання, вважаючи, що за його діями ніхто не спостерігає, непомітно для оточуючих, таємно, шляхом вільного доступу здійснив з кімнати потерпілого крадіжку матрацу надувного ТМ «Intex», розміром 203х183х25 см, країна-виробник Китай, вартістю, згідно з висновком експерта - 990,00 гривень; крадіжку насосу до матраца ТМ «Intex» чорно-синього кольору, країна-виробник Китай, вартістю, згідно з висновком експерта - 160,00 гривень, електроприладу побутового - праски ТМ «Tefal» ультра глисс курс, вартістю, згідно з висновком експерта - 200,00 гривень, з кухні потерпілого вчинив крадіжку мангалу розкладного заводського вітчизняного виробництва, вартістю, згідно з висновком експерта - 390,00 гривень, що належать потерпілому ОСОБА_5 . Після чого, ОСОБА_4 покинув місце вчинення злочину разом з викраденим та в подальшому розпорядився викраденим майном на власний розсуд, спричинивши матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_5 у розмірі 1740,00 гривень.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість в обсязі обвинувачення, щиро розкаявся та пояснив про обставини вчинення кримінального правопорушення так, як викладено вище у вироку, а саме, що він 05.06.2020 у вечірній час, прийшовши у гості до свого знайомого ОСОБА_5 за його запрошенням, здійснив крадіжку майна потерпілого, а саме - матрацу, насосу до нього, мангалу та праски. Посилався, що з потерпілим ОСОБА_5 він примирився, відшкодував спричинену йому шкоду, потерпілий його пробачив, зазначив, що відчуває сором за те, що вчинив кримінальне правопорушення.

Ураховуючи повне визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини у скоєному кримінальному правопорушенні та щире каяття, заслухавши думку учасників кримінального провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою всіх учасників процесу судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає.

На виконання вимог ч. 3 ст. 349 КПК України учасникам судового провадження роз`яснено про позбавлення права оскаржити визнані обставини в апеляційному порядку.

За таких обставин, суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України в обсязі пред`явленого обвинувачення доведена повністю.

Обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття обвинуваченого, яке виражається у визнанні винуватості в обсязі обвинувачення та відвертому визнанні своєї провини, наявному відчутті сорому за свою поведінку та її осуд. Суд, визнаючи щире каяття, як обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченого, враховує, що в ході судового розгляду ОСОБА_4 під час дачі показань, в судових дебатах та в останньому слові посилався, що йому дуже соромно за вчинене кримінальне правопорушення, зазначив, що вибачився перед потерпілим, відшкодував йому спричинену шкоду. Такі посилання обвинуваченого знаходять своє підтвердження письмовою заявою потерпілого ОСОБА_5 , наданої суду, в якій він посилався, що жодних претензій до ОСОБА_4 не має, відмовляється від пред`явленого ним цивільного позову у даному кримінальному провадженні.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Вивченням даних про особу ОСОБА_4 встановлено, що він неодружений, раніше судимий, не працює, за місцем проживання характеризується з позитивного боку, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, згідно з інформаційним листом, виданим дільничним офіцером поліції Московського ВП ГУНП в Харківській області, проживає з матір`ю, яка є особою пенсійного віку.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд виходить із положень ст. 50, 65 КК України, враховує принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який, відповідно до положень ст. 12 КК України, є нетяжким умисним злочином, наявність обставини, яка пом`якшує покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання, дані про особу винного, який з 2020 року не вчинив нових правопорушень, що свідчить про те, що обвинувачений став на шлях виправлення, його відношення до скоєного злочину та щире каяття, конкретні обставини справи, думку потерпілого, який претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, заявив про відмову від пред`явленого цивільного позову, у зв`язку з чим, суд вважає необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів призначити покарання в межах санкції статті закону, що передбачає кримінальну відповідальність, у виді обмеження волі.

Ураховуючи наявність обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого та відсутність обставин, які обтяжують покарання, зважаючи на те, що тяжких наслідків від злочинних дій обвинуваченого не настало, а також, ураховуючи засади диспозитивності кримінального судочинства, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без реального відбуття призначеного йому покарання, однак в умовах здійснення контролю за його поведінкою з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

На переконання суду, призначена міра покарання є справедливою і достатньою для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 , надасть можливість обвинуваченому сформувати у своїй свідомості уявлення про неминучість настання відповідальності за можливі вчинені ним протиправні діяння у майбутньому, що буде в свою чергу достатньою превентивною мірою, слугуватиме попередженню вчиненню ним кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

На стадії досудового розслідування потерпілим у даному кримінальному провадженні ОСОБА_5 був заявлений цивільний позов. 17 березня 2023 року до суду надійшла заява від потерпілого, в якій він зазначив, що від пред`явленого до ОСОБА_4 позову відмовляється, претензії до обвинуваченого в нього відсутні.

За змістом ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до змісту ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову на будь якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Суд, з`ясувавши думку прокурора та обвинуваченого, які не заперечували проти задоволення клопотання потерпілого, вважає наявними підстави для прийняття відмови потерпілого від цивільного позову.

Процесуальні витрати по даному кримінальному провадженню відсутні.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 не обирався і, зважаючи на характер призначеного покарання, його обрання є недоцільним.

Речові докази у даному кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст. 369 - 371, 373, 374, 376, 392 - 395 КПК України, суд,

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити покарання у виді 3 (три) роки обмеження волі.

Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного за даним вироком покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 в період іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Прийняти відмову цивільного позивача ОСОБА_5 від позову до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди.

Апеляційна скарга на вирок суду подається до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1