Справа № 447/1196/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/839/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 на вирок Миколаївського районного суду Львівської області від 3 серпня 2022 року про обвинувачення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ходорів Жидачівського району Львівської області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и л а:

вищенаведеним вироком ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27 - ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, та призначено йому покарання: за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 5 ст. 27 - ч. 1 ст. 358 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі; за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України у виді 2 (двох) років обмеження волі.
На підставі ст. 70 КК України визначено ОСОБА_7 остаточне покарання, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді 2 (двох) років обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України, звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання у виді обмеження волі з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік, поклавши на нього наступні обов`язки, передбачені ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.
Вирішено питання з арештом майна, речовими доказами та процесуальними витратами.
Згідно з вироком, на початку серпня 2021 року ОСОБА_7 , будучи позбавлений права керування транспортними засобами, діючи умисно, протиправно, з метою підроблення, придбання та подальшого використання підробленого посвідчення водія, вступив у злочинну змову з невстановленою досудовим розслідуванням особою та, усвідомлюючи злочинний характер своїх дій щодо пособництва у вчиненні підроблення офіційного документа (посвідчення водія), надав грошові кошти у сумі 6 000 (шість тисяч) гривень невстановленій досудовим розслідуванням особі за виготовлення посвідчення водія, виданого на своє ім`я, чим створив сприятливі умови для доведення невстановленою досудовим розслідуванням особою злочинного наміру щодо здійснення підроблення посвідчення водія.
У подальшому, вищевказана невстановлена особа у невстановленому під час досудового розслідування місці та часі, виготовила підроблений документ посвідчення водія серії і номеру НОМЕР_1 , яке видане ТСЦ 4645, та заповнене на ім`я « ОСОБА_7 », яке надає право керувати транспортними засобами та видається в установленому законом порядку та з дотриманням певної процедури.
У вересні 2021 року зазначеною вище невстановленою особою, за допомогою послуг ТОВ «Нова Пошта», ОСОБА_7 надіслано для його власних потреб підроблене посвідчення водія серії і номеру НОМЕР_1 , яке видане ТСЦ 4645, та заповненого на його ім`я.
Згідно з висновком експерта №СЕ-19/114-22/6929-ДД від 19.05.2022, бланк посвідчення водія серії і номеру НОМЕР_1 , яке видане ТСЦ 4645, заповненого на ім`я « ОСОБА_7 » виконаний із використанням термопринтера термодруком, виготовлений не поліграфічним підприємством, яке здійснює їх виготовлення.
Таким чином, ОСОБА_7 вчинив пособництво у виготовленні підробленого документу посвідчення водія, тобто вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 5 ст. 27 - ч. 1 ст. 358 КК України.
Окрім цього, 11.05.2022 близько 22:00 год. ОСОБА_7 , перебуваючи на окраїні с. Станківці, Стрийського району Львівської області, будучи учасником дорожнього руху, як водій автомобіля марки «ЗАЗ-DAEWOO», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під час перевірки документів, виконуючи законну вимогу працівника відділення поліції №2 Стрийського районного управління поліції ГУНП у Львівській області щодо пред`явлення документів на право керування транспортним засобом, достовірно знаючи, що посвідчення водія серії і номеру НОМЕР_1 , яке видане ТСЦ 4645, заповненого на ім`я « ОСОБА_7 » виконаний з використанням термопринтера термодруком, виготовлене не поліграфічним підприємством, яке здійснює їх виготовлення, а є підробленим, усвідомлюючи свої протиправні дії, вважаючи, що представник правоохоронного органу не запідозрить його у використанні завідомо підробленого документа, надав старшому інспектору СРПП відділення поліції №2 Стрийського РУП ГУНП у Львівській області ОСОБА_9 для перевірки вказане посвідчення водія, тобто використав його.
Таким чином, ОСОБА_7 вчинив використання завідомо підробленого документу посвідчення водія, тобто вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 4 ст. 358 КК України.
Не погоджуючись із даним вироком, заступник керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, у якій просить вирок Миколаївського районного суду Львівської області від 3 серпня 2022 року змінити в частині призначеного покарання; вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України до покарання у виді 1 року обмеження волі. На підставі ст. 69-1 КК України зменшити призначене ОСОБА_7 покарання за ч. 4 ст. 358 КК України до 1 року 4 місяців обмеження волі. Вважати ОСОБА_7 , на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, засудженим до остаточного покарання у виді 1 року 4 місяців обмеження волі. Вважати ОСОБА_7 звільненим на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік. Вважати покладеними на ОСОБА_7 , згідно з ч. 1 ст. 76 КК України, обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи. В решті вирок залишити без змін.

В обґрунтування апеляційних вимог прокурор покликається на те, що оскаржуване рішення є незаконним і таким, що підлягає зміні у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність у частині призначеного покарання. Зокрема, згідно з вироком суду, ОСОБА_7 вину у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень визнав повністю, обставиною, що пом`якшує покарання, є щире каяття, обставини, що обтяжують покарання, відсутні, а відтак при призначенні ОСОБА_7 покарання суду необхідно було застосувати вимоги ст. 69-1 КК України та призначити йому покарання, строк якого не перевищує двох третин строку найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті. В порушення зазначених вимог закону України про кримінальну відповідальність, суд першої інстанції безпідставно визначив ОСОБА_7 покарання за ч. 4 ст. 358 КК України у виді 2 років обмеження волі, тобто у розмірі, який перевищує дві третини максимального строку найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_8 подану апеляційну скаргу підтримав та просив таку задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_7 , будучи належним чином повідомленим про час та місце проведення апеляційного розгляду, у судове засідання не з`явився, клопотань про відкладення розгляду справи не подав.

За таких обставин, з огляду на вимоги ч. 4 ст. 405 КПК України, а також те, що в апеляційній скарзі прокурор не ставить питання про погіршення становища обвинуваченого, колегія суддів вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності ОСОБА_7 .

Заслухавши доповідача, позицію прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з огляду на таке.

Частиною 1 ст. 404 КПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, за обставин, викладених у вироку, в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому відповідно до вимог ст. 404 КПК України апеляційним судом не переглядаються, через що в частині обвинувачення ОСОБА_7 за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України апеляційний суд виходить з фактичних обставин, встановлених судом першої інстанції.

Стосовно доводів апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність в частині призначення ОСОБА_7 покарання за ч. 4 ст. 358 КК України, то колегія суддів апеляційного суду вважає їх слушними.
Так, відповідно до вимог статей 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності і індивідуалізації. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Положеннями статті 69-1 КК України визначено, що за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 66 цього Кодексу, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Відповідно до п.п. 1 та 2 ч. 1 ст. 66 КК України, при призначенні покарання обставинами, які його пом`якшують, визнаються: з`явлення із зізнанням, щире каяття або активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення; добровільне відшкодування завданого збитку або усунення заподіяної шкоди.

Цих вимог закону України судом дотримано не було.

Як слідує з оскаржуваного вироку, ОСОБА_7 вину у вчинені інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнав повністю.

Водночас, при призначенні покарання обвинуваченому суд врахував наявність обставин, що в силу вимог ст. 66 КК України пом`якшують покарання - щире каяття, та не встановив таких, які в силу вимог ст. 67 КК України, його обтяжують.

З урахуванням наведеного та з огляду на те, що санкцією ч. 4 ст. 358 КК України передбачено найбільш суворе покарання у виді обмеження волі на строк два роки, за наявності обставин, передбачених ст. 69-1 КК України, розмір призначеного покарання не може перевищувати 1 року 4 місяців обмеження волі.

Втім, всупереч наведеним вимогам закону, суд призначив обвинуваченому покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України у виді обмеження волі на строк 2 роки, що виходить за межі покарання, яке можливо призначити у цьому випадку, з огляду на вимоги ст. 69-1 КК України.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, крім іншого, є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту.

З огляду на те, що суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, через призначення покарання, яке вимогам закону не відповідає, колегія суддів убачає підстави змінити оскаржуване судове рішення в частині призначення покарання за ч. 4 ст. 358 КК України, й враховуючи наявність обставини, що пом`якшує покарання у виді щирого каяття, відсутність обставин, що обтяжують покарання та повне визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінальних правопорушень, колегія суддів вважає за можливе визначити обвинуваченому покарання у розмірі двох третин максимального строку найбільш суворого виду покарання, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, яке відповідатиме положенням ст. 69-1 КК України, а остаточне покарання слід визначити з застосуванням положень статей 70, 75, 76 КК України, яке буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Отже, колегія суддів вважає слушними доводи апеляційної скарги прокурора та приходить до висновку про необхідність її задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

апеляційну скаргу заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 задовольнити.

Вирок Миколаївського районного суду Львівської області від 3 серпня 2022 року щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання змінити.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України до покарання у виді 1 року обмеження волі.

На підставі ст. 69-1 КК України зменшити призначене ОСОБА_7 покарання за ч. 4 ст. 358 КК України до 1 року 4 місяців обмеження волі.

Вважати ОСОБА_7 засудженим, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, до остаточного покарання у виді 1 року 4 місяців обмеження волі.

Вважати ОСОБА_7 звільненим на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

Вважати покладеними на ОСОБА_7 , згідно з ч. 1 ст. 76 КК України, обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4