Провадження № 11-кп/824/1832/2023 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю обвинуваченого ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 грудня 2022 року про продовження строку тримання під вартою,

В С Т А Н О В И Л А:

В провадженні Києво-Святошинського районного суду Київської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,.

Під час судового засідання прокурором заявлено клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою, оскільки ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, продовжують існувати та зазначив, що обвинувачений раніше судимий, може впливати на свідків, не має постійного місця роботи та джерела існування, може переховуватися від суду.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 грудня 2022 року продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_6 до 20 лютого 2023 року включно та залишено без зміни альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 20 (двадцяти) прожиткових мінімумів доходів громадян для працездатних осіб станом на 01.01.2021, що становить 45400 (сорок п`ять тисяч чотириста) гривень, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Суд, обґрунтовуючи доцільність перебування обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою, зазначив, що обвинувачений не працевлаштований офіційно, раніше судимий за корисливий злочин проти власності, не має міцних соціальних зв`язків, тому існують ризики того, що він може переховуватися від суду та вчинити новий злочин, а також впливати на свідків, допит яких ще не завершений.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить скасувати ухвалу суду та призначити йому запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що рішення ухвалено без об`єктивного дослідження доказів та з порушенням процесуальних норм законодавства, оскільки прокурором не надано доказів на підтвердження існування заявлених ним ризиків, не наведено обставин, які б свідчили, що наявні ризики не зменшились та з`явились нові, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою, окрім того прокурором порушено процедуру заявлення такого клопотання, оскільки саме клопотання не було вручене обвинуваченому для ознайомлення та можливості підготовки до свого захисту. Вважає, що при ухваленні рішення про продовження строку тримання його під вартою, суд не дотримався норм кримінального-процесуального законодавства.

Відповідно до вимог ч.4 ст. 422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Про розгляд апеляційної скарги прокурор, захисник повідомлені, клопотань від них про розгляд апеляційної скарги за їх особистою участю до суду не надійшло, тому їх неявка, в силу вимог ст.422-1 КПК України, не є перешкодою для апеляційного розгляду.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

За змістом ч.3 ст.331 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

У відповідності до ст.199 КПК України, розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення суд повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе та виправдане.

Суд, розглядаючи питання доцільності перебування обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою, фактично дійшов висновку про наявність підстав для продовження строку його тримання під вартою у зв`язку з продовженням існування ризиків, передбачених ч. 1 ст.177 КПК України.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо необхідності продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , оскільки продовжують існувати обставини, які виправдовують подальше обмеження права ОСОБА_6 перебувати на волі.

Як випливає із змісту судового рішення про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд врахував обставини, передбачені ст.178 КПК України.

Суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

За таких обставин, колегія суддів, приймаючи до уваги також дані про обвинуваченого у сукупності з іншими наведеними вище даними, вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано продовжив раніше обраний щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст.176 КПК України, можуть на даному етапі розгляду кримінального провадження забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч.5 ст.194 КПК України.

Рішення суду першої інстанції не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, яке відповідно ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, які відносяться до злочинів проти власності, вчинений групою осіб, також враховано, що ОСОБА_6 раніше судимий за вчинення злочинів проти власності, матеріали справи не містять відомостей щодо наявності міцних соціальних зв`язків та гарантованого місця проживання та джерела доходу, вказані обставини не дають підстав для обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Твердження апеляційної скарги на порушення процесуальних вимог, які полягають у неврученні обвинуваченому копії клопотання про продовження строку тримання під вартою не пізніше ніж за три години до початку розгляду клопотання, не є слушними, оскільки зазначені вимоги не поширюються на випадки розгляду питання доцільності продовження строку тримання обвинуваченого під вартою під час судового розгляду у порядку ст..331 КПК України.

Доводи апеляційної скарги про те, що наявність ризиків, заявлених прокурором, не підтверджена доказами, була предметом дослідження суду першої інстанції, який надав їм належну правову оцінку під час ухвалення судового рішення, з якою колегія суддів погоджується.

Також матеріалами апеляційної скарги не спростовані висновки суду про відсутність належних доказів наявності у обвинуваченого постійного місця проживання та міцних соціальних зв`язків, зокрема дружини та двох неповнолітніх дітей, а також наявності законних джерел доходів.

Відтак, колегія суддів вважає, що лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, дію якого продовжено судом першої інстанції має забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні на даній стадії судового розгляду.

Порушень норм кримінального процесуального законодавства, які б могли слугувати підставами для скасування ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин ухвала суду є законною.

Керуючись ст.404, 405,407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, а ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 грудня 2022 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 - без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Суддя: Суддя: