В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" грудня 2022 р. Дніпровський районний суд м. Києва (далі Суд) у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю

секретарів судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

та сторін

прокурора ОСОБА_9 ,

підсудного ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві кримінальну справу за обвинуваченням

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з середньою освітою, розлученого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 162, ч. 5 ст. 185, ч. 5 ст. 186, ч. 4 ст. 189, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 357 Кримінального кодексу (далі КК) України,

у с т а н о в и в :

Судом визнано доведеним, що у серпні 2006 року ОСОБА_10 організував та очолив стійку злочину групу до якої наряду з ним, у різний період часу увійшли особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які попередньо зорганізувались у стійке об`єднання для вчинення злочинів, будучи об`єднаними єдиним планом з розподілом функцій учасників групи, спрямованих на досягнення цього плану, відомого усім учасникам групи.

В т.ч. ОСОБА_10 , як керівник організованої групи, залучив до злочинної діяльності осіб з числа своїх давних знайомих, які, як і він, працювали охоронниками центру дозвілля "RIVER PALACE", розподілив функції кожного із учасників групи, а також осіб, які повинні були сприяти реалізації розробленого ним злочинного плану, та які повинні були входити до складу організованої злочинної групи.

Вищевказані особи, попередньо умисно та добровільно зорганізувались у стійке об`єднання для вчинення вимагань майна та грошових коштів відвідувачів центру дозвілля «RIVER PALACE», а також вчинення при цьому інших корисливих злочинів, направлених на незаконне заволодіння чужим майном, маючи єдиний план злочинних дій з розподілом функцій кожного з учасників злочинної групи, відомий всім членам групи, підкоряючись під час злочинної діяльності організатору злочинної групи ОСОБА_10 , що виразилось у свідомому виконанні усіх його вказівок.

Так, в перших числах вересня 2006 року ОСОБА_12 , діючи в межах розробленого спільно із ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження,злочинного плану, встановив номер мобільного телефону ОСОБА_16 , яка на думку учасників організованої злочинної групи постійно відвідувала центр дозвілля " ІНФОРМАЦІЯ_2 "з метою знайомства з чоловіками та надання послуг сексуального характеру за грошову винагороду. З метою пред`явлення ОСОБА_16 вимоги про систематичну передачу грошових коштів ОСОБА_12 зателефонував останній, і запропонував їй зустрітись під приводом того, що у неї в подальшому можуть виникнути проблеми із відвідуванням центру дозвілля "RIVER PALACE", а він, тобто ОСОБА_12 , їх може вирішити. В той же день, близько 23 години, ОСОБА_12 зустрівся із ОСОБА_16 в приміщенні ресторану "Муракамі", розташованому в м. Києві по вул.Набережне шосе, пасажирська пристань, сходинки № 2. Перебуваючи в приміщенні зазначеного ресторану ОСОБА_12 , погрожуючи ОСОБА_16 фізичною розправою щодо її неповнолітньої дитини, примушенням до вживання проти її волі наркотичних засобів, що призведе до наркотичної залежності останньої, і дозволить йому, тобто ОСОБА_12 , разом з іншими членам організованої злочинної групи безперешкодно заволодіти правом власності на її квартиру, пред`явив до ОСОБА_16 незаконну обов`язкову вимогу про передачу особисто йому грошових коштів у сумі 500 доларів США і в подальшому щомісячно передавати аналогічну суму. Сприйнявши погрози ОСОБА_12 як реальну загрозу, як для власного, так і для здоров`я і життя своєї дитини, ОСОБА_16 змушена була погодитись на вимоги ОСОБА_12 .

Наступного дня, близько 23 години, ОСОБА_16 реально сприймаючи висловлені ОСОБА_12 погрози, перебуваючи поблизу ресторану "Муракамі" в м. Києві по вул.Набережне шосе, пасажирська пристань, сходинки № 2, передала ОСОБА_12 500 доларів США, що в перерахунку на національну грошову одиницю, згідно курсу Національного банку України станом на 01.09.06 становило 2525 грн. (100 доларів США -505 грн.). Отримані від ОСОБА_16 грошові кошти в сумі 500 доларів США, ОСОБА_12 передав керівнику організованої злочинної групи ОСОБА_10 , який розподілив їх між членами організованої групи, а останні розпорядилися ними на власний розсуд. Після цього, ОСОБА_16 припинила спілкування з ОСОБА_12 та почала уникати зустрічей з останнім. Продовжуючи свою злочинну діяльність, направлену на вимагання грошових коштів з відвідувачок центру дозвілля " ІНФОРМАЦІЯ_2 ", які на думку учасників організованої злочинної групи займались проституцією, ОСОБА_10 з метою полегшення спільного злочинного наміру на початку вересня 2006 року запропонував вступити до створеної ними стійкої організованої групи ОСОБА_14 , яка була постійною відвідувачкою центру дозвілля "RIVER PALACE" та її чоловіку ОСОБА_13 , а в подальшому, в січні 2007 року, помічнику оперуповноваженого відділу карного розшуку Голосіївського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_15 на що останні погодились. Після цього, ОСОБА_10 розробив детальний план спільних злочинних дій, розподіливши ролі кожного, та довівши зазначений план до усіх учасників організованої злочинної групи, якими цей план було схвалено. За розподілом ролей ОСОБА_14 повинна була систематично щомісячно отримувати грошові кошти від потерпілих, які під погрозами насильства та застосування до них інших протиправних дій, погоджувались систематично передавати грошові кошти на користь учасників організованої злочинної групи. В свою чергу ОСОБА_13 повинен був знайомитись із відвідувачками центру дозвілля « ІНФОРМАЦІЯ_2 », на яких вказували інші учасники організованої злочинної групи, входити до них у довіру, і таким чином схиляти до відвідування нібито його квартири, яку насправді тимчасово орендували учасники злочинної групи у якості ізольованого від сторонніх осіб місця для пред`явлення потерпілим вимог про передачу грошових коштів та подолання їх опору шляхом застосування погроз насильства і вчинення інших протиправних дій.

ОСОБА_10 повинен був здійснювати загальне керівництво організованою злочинною групою, а також разом з особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, ОСОБА_12 та ОСОБА_11 діючи узгоджено з іншими учасниками організованої злочинної групи та за чітким розподілом ролей шляхом психологічного тиску та фізичного примусу змусити потерпілих до виконання незаконних вимог щодо передачі належного останнім майна та подальшої систематичної передачі грошових коштів на користь членів організованої злочинної групи. В свою чергу ОСОБА_15 , будучи працівником міліції, який наділений функціями представника держави, використовуючи надану державою владу всупереч інтересам служби та діючи умисно та узгоджено з іншими учасниками організованої злочинної групи повинен був шляхом демонстрації службового посвідчення та спецзасобів викликати у потерпілих впевненість про необхідність та обов`язковість передачі визначеної членами організованої злочинної групи суми грошових коштів.

Так, 13.01.07 року, біля 01 години, ОСОБА_13 , виконуючи свою роль у заздалегідь розробленому злочинному плані, діючий умисно, з корисливих мотивів приїхав до центру дозвілля "RIVER PALACE", розташованого по вул. Набережне Шосе, міст-метро «RIVER PALACE», в м. Києві , де познайомився з ОСОБА_16 , якій запропонував разом провести вечір. На цю пропозицію ОСОБА_16 погодилась. В свою чергу, ОСОБА_13 , діючи за заздалегідь розробленим злочинним планом, запропонував ОСОБА_16 поїхати із ним нібито до нього додому розважитись, на що ОСОБА_16 погодилась і разом із ОСОБА_13 на автомобілі останнього Aveo", д/з НОМЕР_1 , приїхала до будинку АДРЕСА_3 . Приїхавши до зазначеного будинку ОСОБА_13 , разом з ОСОБА_16 піднялись до квартири АДРЕСА_4 , яку заздалегідь до цього, діючи в межах розробленого плану, у якості ізольованого від сторонніх осіб місця для незаконного позбавлення волі потерпілої та пред`явлення вимог про передачу грошових коштів, подолання її опору шляхом погроз застосування насильства, орендував на одну добу ОСОБА_11 . Зайшовши до квартири, ОСОБА_16 зустріли інші члени злочинної організованої групи, а саме ОСОБА_10 , особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, ОСОБА_12 , ОСОБА_11 та ОСОБА_14 . В подальшому, продовжуючи діяти узгоджено, за заздалегідь розробленим планом злочинних дій, біля 01 години, ОСОБА_10 , особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, ОСОБА_12 та ОСОБА_11 перебуваючи в квартирі АДРЕСА_5 , насильно утримуючи ОСОБА_16 в кімнаті квартири, позбавили її можливості вільно пересуватись, погрожуючи застосуванням фізичного насильства небезпечного для життя потерпілої та вбивством, повторно висунули до ОСОБА_16 незаконну вимогу про передачу 1 тис. доларів США, та в подальшому 500 доларів США щомісячно, на що ОСОБА_16 відмовилась.

В свою чергу ОСОБА_11 , діючи умисно, з корисливих мотивів, узгоджено з іншими членами організованої злочинної групи, прагнучи щоб ОСОБА_16 переконалась в реальності та дійсності реалізації висловлених ним, ОСОБА_10 , особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, та ОСОБА_12 погроз застосування фізичної сили, наніс ОСОБА_16 3-4 потужних удари кулаком правої руки по тулубу, а в подальшому дістав невстановлений слідством ніж та почав демонструвати його ОСОБА_16 з метою залякування останньої та схилення її до передачі особистого майна.

Після цього, ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження,та ОСОБА_12 діючи умисно, з корисливих мотивів узгоджено з іншими членами організованої злочинної групи, погрожуючи застосуванням фізичного насильства небезпечного для життя потерпілої та вбивством, тримаючи ОСОБА_16 за руки, роздягнули останню. Продовжуючи свої злочинні дії ОСОБА_11 за допомогою фотокамери вбудованої в мобільний телефон «Nokia 93» IMEI НОМЕР_2 та ОСОБА_12 за допомогою фотокамери вбудованої в мобільний телефон «Nokia 6230», номер IMEI НОМЕР_3 здійснили декілька фотознімків ОСОБА_16 в оголеному вигляді.

В подальшому ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження,та ОСОБА_12 повідомили ОСОБА_16 , що у разі невиконання висунутих ними вимог, вони розмістять фотознімки потерпілої в оголеному виді на одному із сайтів всесвітньої мережі Інтернет, здійснюючи в такий спосіб психологічний тиск на потерпілу.

Незважаючи на застосоване фізичне насильство та психічний тиск, ОСОБА_16 не погодилась на вимогу передачі грошових коштів, після чого, ОСОБА_10 діючи узгоджено з іншими членами організованої злочинної групи та за заздалегідь розробленим планом зателефонував ОСОБА_15 і повідомив про необхідність в приїзді останнього до зазначеної квартири. В свою чергу ОСОБА_15 будучи об`єднаним єдиним з іншими членами організованої злочинної групи злочинним умислом, діючи умисно, з корисливих мотивів, на виконання заздалегідь розробленого злочинного плану, схваленого всіма членами злочинної групи, 13.01.07, біля 05 години, прибув до квартири АДРЕСА_5 де весь цей час насильно утримувалась ОСОБА_16 . Перебуваючи в зазначеній квартирі ОСОБА_15 , діючи зухвало, в порушення вимог ч. 1 ст. 29, ч. 1 ст. 33 Конституції України, якими кожній людині гарантується свобода та особиста недоторканність, свобода пересування та вільний вибір місця проживання, зловживаючи наданою йому державою владою та діючи всупереч вимогам ст. 10 Закону України "Про міліцію", яка зобов`язує ОСОБА_15 запобігати, припиняти та розкривати злочини, а не вчиняти їх, прагнучи досягнення єдиної з усіма членами організованої злочинної групи мети, направленої на заволодіння грошовими коштами потерпілої ОСОБА_16 , продемонстрував останній посвідчення працівника міліції, наручники та пістолет "Форт", серійний номер НОМЕР_4 , висловивши при цьому погрозу в притягненні ОСОБА_16 до кримінальної відповідальності за нібито крадіжку особистих речей ОСОБА_13 у разі відмови виконати висунуті до неї іншими членами організованої злочинної групи вимоги.

При цьому, ОСОБА_15 , прагнучи щоб ОСОБА_16 переконалась в реальності та дійсності висловлених ним погроз, наказав ОСОБА_13 покласти в сумку ОСОБА_16 свої особисті речі та повідомив ОСОБА_14 та особі, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, що вони у разі необхідності будуть свідками нібито вчиненої ОСОБА_16 крадіжки особистих речей у ОСОБА_13 .

В свою чергу, ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження,діючи умисно, з корисливих мотивів, маючи на меті змусити ОСОБА_16 до виконання висунутих вимог щодо передачі грошових коштів, повідомили останній, що в разі необхідності, вони підтвердять факт крадіжки ОСОБА_16 особистих речей ОСОБА_13 , здійснюючи у такий спосіб психологічний тиск на неї, тобто на ОСОБА_16 .

Сприймаючи погрози вимагачів як реальні і відчуваючи дійсну небезпеку для свого життя і здоров`я, а також усвідомлюючи, що ОСОБА_15 як працівник міліції та представник держави шляхом зловживання наданою йому державою владою має змогу виконати висловлені ним погрози, ОСОБА_16 змушена була погодитись передати ОСОБА_10 , особі, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 та ОСОБА_14 визначену ними суму власних грошових коштів, однак повідомила, що на даний час у неї грошові кошти відсутні. У зв`язку з цим ОСОБА_15 , зловживаючи наданою йому державою владою, діючи умисно, з корисливих мотивів, узгоджено з іншими членами організованої злочинної групи, в порушення вимог ч. 1 ст. 29, ч. 1 ст. 33 Конституції України, ст. 10 Закону України "Про міліцію", надів на руки ОСОБА_16 наручники, чим обмежив волю останньої у вільному пересуванні та повідомив їй, що доставить її до Голосіївського РУ ГУ МВС України для оформлення необхідних документів з приводу нібито крадіжки ОСОБА_16 особистих речей ОСОБА_13 . Після цього, ОСОБА_15 тримаючи ОСОБА_16 за руку вивів останню на двір, де посадив на заднє пасажирське сидіння автомобіля ОСОБА_13 . Chevrolet Aveo", державний номерний знак НОМЕР_1 , а сам сів збоку ОСОБА_16 , з іншого боку сів ОСОБА_10 , щоб обмежити можливість пересування ОСОБА_16 . Крім них в зазначений автомобіль сів ОСОБА_13 , який і керував автомобілем, та ОСОБА_17 . Інші члени організованої злочинної групи, а саме ОСОБА_11 , особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження,та ОСОБА_12 сіли в автомобіль останнього «Dewoo Lanos», державний номерний знак НОМЕР_5 . В подальшому, ОСОБА_13 за вказівкою ОСОБА_15 поїхав у напрямку Голосіївського РУ ГУ МВС України в місті Києві нібито для оформлення затримання ОСОБА_16 за вчинену нею крадіжку, а ОСОБА_12 на своєму автомобілі поїхав за автомобілем ОСОБА_13 .

По дорозі до Голосіївського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_16 , сприймаючи погрози вимагачів як реальні і відчуваючи дійсну небезпеку для свого життя і здоров`я, а також усвідомлюючи, що ОСОБА_15 як працівник міліції та представник держави шляхом зловживання наданою йому державою владою має змогу виконати висловлені ним погрози, погодилась передати частину грошових коштів, які у неї вимагали, повідомивши, що для цього необхідно поїхати до неї додому. Спільники погодились, і усі разом поїхали до будинку АДРЕСА_6 . Приїхавши до зазначеного будинку близько 08 години, ОСОБА_16 у супроводі ОСОБА_10 , особи, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_15 піднялась до квартири АДРЕСА_7 , де проживає разом із своїм неповнолітнім сином. В квартирі ОСОБА_16 передала ОСОБА_15 на його та вимогу інших членів організованої злочинної групи, 700 доларів США, що в перерахунку на національну грошову одиницю, згідно курсу Національного банку України станом на 13.01.07 становило 3535 грн. (100 доларів США -505 грн.).

Незважаючи на це, ОСОБА_15 перебуваючи в зазначеній квартирі, зловживаючи наданою йому державою владою, діючи в супереч інтересам служби, умисно, з корисливих мотивів, узгоджено з іншими членами організованої злочинної групи, маючи на меті схилити ОСОБА_16 до виконання висунутих їй незаконних вимог у повному обсязі, незаконно заволодів паспортом громадянки України ОСОБА_16 , який остання передала ОСОБА_15 на його та вимогу інших членів організованої злочинної групи, повідомивши при цьому, що поверне паспорт після виконання ОСОБА_16 висунутих до неї вимог.

В подальшому ОСОБА_10 , особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_15 , не знімаючи з рук ОСОБА_16 наручники знову посадили в автомобіль ОСОБА_13 . Одержані від ОСОБА_16 документи та грошові кошти ОСОБА_15 віддав ОСОБА_10 , який повідомив ОСОБА_16 , що решту грошових коштів у сумі 800 доларів США вона повинна передати через кілька днів особисто ОСОБА_15 , і тільки в такому випадку вона одержить свій паспорт громадянки України.

Проїжджаючи біля станції метрополітену "Дружби народів", ОСОБА_10 наказав ОСОБА_15 зняти з рук ОСОБА_16 наручники, повідомив їй номер телефону ОСОБА_15 , та дозволив ОСОБА_16 вийти із автомобіля, ще раз наказавши їй, що вона через кілька днів повинна зателефонувати ОСОБА_15 та передати йому решту грошових коштів у сумі 800 доларів США.

ОСОБА_16 покинула автомобіль, після чого ОСОБА_10 із одержаних від ОСОБА_16 грошей частину у сумі 200 доларів США передав ОСОБА_15 в якості винагороди за його участь у вимаганні коштів, а решту в сумі 500 доларів США залишив у себе.

Так, 25.12.2006 року ОСОБА_11 , діючи в межах розробленого злочинного плану, встановив номер мобільного телефону ОСОБА_18 , яка на думку учасників організованої злочинної групи постійно відвідувала центр дозвілля "RIVER PALACE" з метою знайомства з чоловіками та надання послуг сексуального характеру за грошову винагороду. З метою пред`явлення ОСОБА_18 вимоги про систематичну передачу грошових коштів ОСОБА_11 зателефонував останній і запропонував їй зустрітись, на що ОСОБА_18 погодилась.

Продовжуючи діяти умисно, в межах розробленого плану ОСОБА_11 з метою приготування ізольованого від сторонніх осіб місця для незаконного позбавлення волі потерпілої та пред`явлення вимог про передачу грошових коштів, подолання її опору шляхом погроз застосування насильства, на одну добу орендував квартиру АДРЕСА_5 .

В той же день, близько 22 години, ОСОБА_11 діючи за заздалегідь розробленим планом зустрівся зі ОСОБА_18 в кафе « ІНФОРМАЦІЯ_3 » по АДРЕСА_8 . Під час зустрічі ОСОБА_11 попрохав ОСОБА_18 підвести його до будинку АДРЕСА_3 . ОСОБА_18 , не підозрюючи про дійсні наміри ОСОБА_11 , на власному автомобілі «Mitsubishi Outlander», державний номерний знак НОМЕР_6 , відвезла ОСОБА_11 за вказаною ним адресою, а саме у двір будинку АДРЕСА_3 , де ОСОБА_11 спільно із ОСОБА_10 , який чекав на них у вказаному дворі, шляхом погроз застосування насильства, яке небезпечне для життя та здоров`я потерпілої, змусили ОСОБА_18 пройти до квартири АДРЕСА_4 вищевказаного будинку.

Перебуваючи у вказаній квартирі, того ж дня, близько 23 години, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 діючи умисно, з корисливих мотивів, узгоджено з іншими членами організованої злочинної групи, насильно утримуючи ОСОБА_18 в кімнаті квартири, обмежуючи її волю, не даючи змоги останній вільно пересуватись, погрожуючи застосуванням фізичного насильства небезпечного для життя потерпілої та вбивства висунули до останньої вимогу про передачу 1200 доларів США, на що ОСОБА_18 відмовилась.

В свою чергу ОСОБА_10 , діючи узгоджено з іншими членами організованої злочинної групи та за заздалегідь розробленим планом, зателефонував ОСОБА_12 та особі, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження,і повідомив про необхідність в їх приїзді до зазначеної квартири. ОСОБА_12 і особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження,будучи об`єднаним єдиним з іншими членами організованої злочинної групи злочинним умислом, діючи умисно, з корисливих мотивів, на виконання заздалегідь розробленого злочинного плану, схваленого всіма членами злочинної групи, біля 23 години, прибули до квартири АДРЕСА_5 , де весь цей час насильно утримувалась ОСОБА_18 . Перебуваючи у вищевказаній квартирі, ОСОБА_12 , особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 з метою подолання опору потерпілої, діючи узгоджено стали погрожувати ОСОБА_18 застосуванням фізичного насильства небезпечного для життя потерпілої та вбивством, заволодінням її особистими речами, вчиненням з нею насильницького статевого акту, фотографуванням її в оголеному вигляді та розповсюдженням фотознімків оголеної ОСОБА_18 на одному із сайтів всесвітньої мережі Інтернет.

Окрім цього, ОСОБА_11 , діючи умисно, з корисливих мотивів, узгоджено з іншими членами організованої злочинної групи, прагнучи щоб ОСОБА_18 переконалась в реальності та дійсності реалізації висловлених ним, ОСОБА_10 , особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження,та ОСОБА_12 погроз застосування фізичної сили, дістав невстановлений слідством ніж та почав демонструвати його ОСОБА_18 .

Сприйнявши погрози ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 та особи, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження,як реальну загрозу для свого життя, здоров`я, власності, особистої статевої недоторканості та гідності, ОСОБА_18 була вимушена погодитись передати вимагачам 1200 доларів США, але за умови, що її відпустять, і вона позичить ці гроші у своїх знайомих та через декілька днів передасть їх вимагачам.

У зв`язку з тим, що потерпіла відмовилась передавати вимагачам грошові кошти одразу після пред`явлення ними вимог, ОСОБА_10 дав вказівку ОСОБА_12 застосувати стосовно ОСОБА_18 насильницькі дії. ОСОБА_12 виконуючи вказівку ОСОБА_10 відвів ОСОБА_18 в окрему кімнату вказаної квартири, де погрожуючи їй вбивством, за згодою інших учасників організованої злочинної групи, насильно утримуючи ОСОБА_18 у вищезазначеній квартирі, тобто не даючи змоги її вільно залишити, насильно забрав у ОСОБА_18 її сумку звідки відкрито викрав належне їй майно, а саме мобільним телефоном « Motorola V 3», вартістю 1129 гривень, «Sony Eriksson P 990 I», вартістю 3199 гривень, та грошові кошти у сумі 100 доларів США, що в перерахунку на національну грошову одиницю, згідно курсу Національного банку України станом на 25.12.06 становило 505 грн. (100 доларів США -505 грн.).

В подальшому, 25.12.2006 року, біля 23 години, перебуваючи у вищезазначеній квартирі ОСОБА_12 , діючи узгоджено з іншими вказаними учасниками організованої злочинної групи, розуміючи, що воля ОСОБА_18 під дією застосованих до неї погроз насильством небезпечним для життя та здоров`я і погроз вбивством зламана, насильно зняв з її руки золоту каблучку зі смарагдом, вартістю 181 грн. 32 коп., і золоту каблучку з діамантом, вартістю 527 грн. 87 коп. гривень.

Викрадені у ОСОБА_18 речі, цінності та грошові кошти ОСОБА_12 передав керівнику організованої злочинної групи ОСОБА_10 , який розподілив їх між членами організованої групи, а останні розпорядилися ними на власний розсуд.

Окрім цього, не залишаючи намірів заволодіти грошовитими коштами у сумі 1200 доларів США шляхом їх вимагання ОСОБА_12 , діючи узгоджено з іншими членами організованої злочинної групи, маючи на меті схилити ОСОБА_18 до виконання висунутих вимог, незаконно заволодів паспортом громадянки України ОСОБА_18 , забравши його із сумки останньої, повідомивши, що поверне його після одержання визначеної членами організованої злочинної групи суми грошових коштів. Після чого, 25.12.06, біля 23 години 50 хвилин, ОСОБА_18 відпустили.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, направлену на вимагання грошових коштів у відвідувачок центру дозвілля " ІНФОРМАЦІЯ_2 ", які на думку учасників організованої злочинної групи постійно відвідували центр дозвілля " ІНФОРМАЦІЯ_2 " з метою знайомства з чоловіками та надання послуг сексуального характеру за грошову винагороду, ОСОБА_10 з метою полегшення вчинення злочинів, на початку січня 2007 року залучив до участі у вчиненні злочинів у складі створеної ними стійкої організованої групи невстановлену слідством особу на ім`я ОСОБА_19 .

Після цього, ОСОБА_10 визначив роль невстановленого слідством чоловіка на ім`я ОСОБА_19 , який повинен був допомогти у виконанні розробленого ОСОБА_10 злочинного плану, а саме повинен був знайомитись із відвідувачками центру дозвілля " ІНФОРМАЦІЯ_2 ", на яких вказували учасники організованої злочинної групи, входити до них у довіру і таким чином схиляти до відвідування нібито його квартири, яку насправді тимчасово орендували учасники злочинної групи у якості ізольованого від сторонніх осіб місця для пред`явлення потерпілій вимог про передачу грошових коштів та подолання її опору шляхом застосування погроз насильства і вчинення інших протиправних дій.

Так, 05.01.2007 року, біля 03 години, невстановлений слідством чоловік на ім`я ОСОБА_19 , виконуючи свою роль у заздалегідь розробленому злочинному плані, приїхав до центру дозвілля "RIVER PALACE", розташованого по вул. Набережне Шосе, міст-метро RIVER PALACE, в м. Києві , де познайомився з ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , яким запропонував разом провести вечір. На зазначену пропозицію ОСОБА_20 та ОСОБА_21 погодились. В свою чергу, невстановлений слідством чоловік на ім`я ОСОБА_19 , запропонував ОСОБА_20 та ОСОБА_21 поїхати із ним розважитись, на що ОСОБА_20 та ОСОБА_21 погодились і разом із невстановленим слідством чоловіком на ім`я ОСОБА_19 на автомобілі таксі поїхали у напрямку центру м. Києва. Перебуваючи в автомобілі невстановлений слідством чоловік на ім`я ОСОБА_19 повідомив, що йому нібито необхідно заїхати додому узяти гроші та повідомив водію таксі, що необхідно їхати на АДРЕСА_9 . Приїхавши до зазначеного будинку невстановлений слідством чоловік на ім`я ОСОБА_19 запропонував ОСОБА_20 та ОСОБА_21 піднятися до нібито його квартири випити кави, на що останні погодились, і разом з ОСОБА_19 піднялись до квартири АДРЕСА_10 , яку заздалегідь до цього, діючи в межах розробленого плану, з метою приготування ізольованого від сторонніх осіб місця для незаконного позбавлення волі потерпілої та пред`явлення вимог про передачу грошових коштів, подолання її опору шляхом погроз застосування насильства, орендував на одну добу ОСОБА_11 .

Зайшовши до квартири їх зустріли члени злочинної організованої групи ОСОБА_10 , особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, ОСОБА_12 та ОСОБА_11 .

В подальшому, продовжуючи діяти узгоджено, за заздалегідь розробленим планом 05.01.07 року, біля 4 години, ОСОБА_10 , особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, ОСОБА_12 та ОСОБА_11 перебуваючи в квартирі АДРЕСА_11 , незаконно позбавляючи ОСОБА_20 волі, а саме насильно утримуючи останню в кімнаті квартири, і не даючи змоги вільно залишити її, погрожуючи застосуванням фізичного насильства небезпечного для життя потерпілої та вбивством, висунули до ОСОБА_20 вимогу про передачу одразу ж 500 доларів США, та в подальшому 500 доларів США щомісячно, на що ОСОБА_20 відмовилась.

В свою чергу ОСОБА_11 , діючи умисно, з корисливих мотивів, узгоджено з іншими членами організованої злочинної групи, прагнучи щоб ОСОБА_20 переконалась в реальності та дійсності реалізації висловлених ним, ОСОБА_10 , особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження,та ОСОБА_12 погроз застосування фізичної сили дістав невстановлений слідством ніж та почав демонструвати його ОСОБА_20

ОСОБА_20 реально сприймаючи висловлені ОСОБА_10 , особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, ОСОБА_12 та ОСОБА_11 погрози, була вимушена погодитись через деякий час передати визначену вимагачами суму грошей та в подальшому щомісячно віддавати грошові кошти у сумі по 500 доларів США.

Оскільки ОСОБА_20 погодилась на умови вимагачів, 05.01.07, біля 06 годин, її разом з ОСОБА_21 , до якої члени організованої злочинної групи ніяких вимог не висували, випустили із квартири де насильно утримували увесь цей час.

Продовжуючи злочинну діяльність 16.01.2007 року, біля 1 години, невстановлений слідством чоловік на ім`я ОСОБА_19 , виконуючи свою роль у заздалегідь розробленому злочинному плані, діючий умисно, з корисливих мотивів приїхав до центру дозвілля "RIVER PALACE", розташованого по вул. Набережне Шосе, міст-метро RIVER PALACE, в м. Києві , де познайомився із раніше йому не знайомою ОСОБА_22 , якій запропонував разом провести вечір. На зазначену пропозицію ОСОБА_22 погодились. В свою чергу, невстановлений слідством чоловік на ім`я ОСОБА_19 , діючи за заздалегідь розробленим злочинним планом, запропонував ОСОБА_22 поїхати із ним розважитись, на що остання погодились і разом із невстановленим слідством чоловіком на ім`я ОСОБА_19 на автомобілі таксі поїхали у напрямку центру м. Києва. Перебуваючи в автомобілі невстановлений слідством чоловік на ім`я ОСОБА_19 повідомив, що йому нібито необхідно заїхати додому узяти гроші та повідомив водію таксі, що необхідно їхати до АДРЕСА_12 . Приїхавши до зазначеного будинку невстановлений слідством чоловік на ім`я ОСОБА_19 запропонував ОСОБА_22 піднятися до нібито його квартири випити кави, на що остання погодилась, і разом з ОСОБА_19 піднялась до квартири АДРЕСА_13 , яку заздалегідь до цього, дію чи в межах розробленого плану, з метою приготування ізольованого від сторонніх осіб місця для незаконного позбавлення волі потерпілої та пред`явлення вимог про передачу грошових коштів, подолання її опору шляхом погроз застосування насильства, орендував на одну добу ОСОБА_11 .

Зайшовши до квартири їх зустріли інші члени злочинної організованої групи ОСОБА_10 , особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, ОСОБА_12 та ОСОБА_11 .

В подальшому, продовжуючи діяти узгоджено, за заздалегідь розробленим планом 16.01.2007 року, біля 01 години, ОСОБА_10 , особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, ОСОБА_12 та ОСОБА_11 перебуваючи в квартирі АДРЕСА_14 , насильно утримуючи ОСОБА_22 в кімнаті квартири, і не даючи змоги останній вільно пересуватись по квартирі, погрожуючи застосуванням фізичного насильства небезпечного для життя потерпілої та вбивством, висунули до ОСОБА_22 вимогу про передачу 1 500 доларів США, на що ОСОБА_22 відмовилась.

В свою чергу ОСОБА_11 , діючи умисно, з корисливих мотивів, узгоджено з іншими членами організованої злочинної групи, прагнучи щоб ОСОБА_22 переконалась в реальності та дійсності реалізації висловлених ним, ОСОБА_10 , особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження,та ОСОБА_12 погроз застосування фізичної сили та позбавлення життя, дістав невстановлений слідством ніж та почав демонструвати його ОСОБА_22

ОСОБА_22 , реально сприймаючи висловлені ОСОБА_10 , особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, ОСОБА_12 та ОСОБА_11 погрози, була вимушена погодитись передати визначену вимагачами суму грошей та в подальшому щомісячно віддавати грошові кошти у сумі по 1000 доларів США, однак повідомила, що не може відати гроші відразу, оскільки зберігає їх у банку.

Не дивлячись на це, ОСОБА_10 , особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, ОСОБА_12 та ОСОБА_11 перебуваючи 16.01.07 року, біля 01 години, в квартирі АДРЕСА_14 , насильно утримуючи ОСОБА_22 в кімнаті квартири, і не даючи змоги останній вільно пересуватись по квартирі, діючи умисно, з корисливих мотивів, за заздалегідь розробленим планом забрали у ОСОБА_22 сумку звідки відкрито викрали грошові кошти, ключі від квартири ОСОБА_22 та інші речі останньої на загальну суму 635 гривень, тобто вчинили грабіж.

Викрадені у ОСОБА_22 речі та грошові кошти члени організованої злочинної групи обернули на свою користь, розподіливши між собою використали на власний розсуд.

Після викрадення ключів від квартири ОСОБА_22 у ОСОБА_10 , як організатора та керівника організованої злочинної групи виник умисел направлений на таємне викрадення майна ОСОБА_22 .

Далі, ОСОБА_10 розробив детальний план спільних злочинних дій, розподіливши ролі кожного у вчиненні зазначеного злочину, довів цей план до усіх учасників організованої злочинної групи.

За розподілом ролей ОСОБА_11 та особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, повинні були продовжувати насильно утримувати ОСОБА_22 в квартирі АДРЕСА_14 не даючи їй змоги вільно пересуватись по квартирі. В цей час ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , на автомобілі останнього « Dаewoo Lanos», державний номерний знак НОМЕР_5 , повинні були дістатись до помешкання ОСОБА_22 , за допомогою викрадених ключів безперешкодно потрапити до квартири останньої, звідки викрасти усі цінні речи потерпілої.

Продовжуючи діяти умисно, з корисливих мотивів, узгоджено з іншими членами організованої злочинної групи, за чітким розподілом ролей та з метою досягнення єдиної всіма членами організованої злочинної групи мети, направленої на заволодіння грошовими коштами та майном потерпілої ОСОБА_22 , 16.01.07, біля 02 години, ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , на автомобілі останнього "Daewoo Lanos", державний номерний знак НОМЕР_5 , дістались до квартири ОСОБА_22 № АДРЕСА_15 . Перебуваючи біля дверей квартири, ОСОБА_10 та ОСОБА_12 за допомогою викрадених перед цим у ОСОБА_22 ключів від квартири, безперешкодно незаконно проникли до зазначеної квартири звідки вчинили таємне викрадення чужого майна на загальну суму 43459 гривень, що завдало значної шкоди потерпілій ОСОБА_22 .

Окрім цього, 16.01.2007 року, біля 02 години, ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , перебуваючи в квартирі ОСОБА_22 № АДРЕСА_15 , діючи умисно, з корисливих мотивів узгоджено з іншими членами організованої злочинної групи, маючи на меті в подальшому шляхом психологічного тиску, а саме демонстрації важливих особистих документів ОСОБА_22 змусити її до виконання висунутих вимог щодо передачі грошових коштів, викрали таємно від ОСОБА_22 документи, що засвідчують встановлені важливі факти і події в житті останньої.

В свою чергу, особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження,та ОСОБА_11 діючи умисно, з корисливих за чітким розподілом ролей, узгоджено з усіма членами організованої злочинної групи продовжували насильно утримувати ОСОБА_22 в квартирі АДРЕСА_14 , позбавивши її можливості вільно пересуватись, щоб та не змогла перешкодити виконанню іншими членами організованої злочинної групи розробленого злочинного плану. Біля 03 години, ОСОБА_10 та ОСОБА_12 повернулись до квартири АДРЕСА_14 . Перебуваючи в зазначеній квартирі, ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження,та ОСОБА_12 діючи умисно, з корисливих мотивів узгоджено з усіма членами організованої злочинної групи, погрожуючи застосуванням фізичного насильства небезпечного для життя потерпілої та вбивством, вчиненням насильницького статевого акту та розповсюдження відеозапису цих подій на одному з сайтів всесвітньої мережі Інтернет, висунули до ОСОБА_22 незаконну вимогу про передачу їм грошових коштів, збільшивши суму своїх вимог до 10 000 доларів США.

Незважаючи на застосоване психічне насильство, ОСОБА_22 не погодилась на вимогу передачі такої суми грошових коштів, після чого, ОСОБА_10 діючи узгоджено з іншими членами організованої злочинної групи та за заздалегідь розробленим планом, зателефонував ОСОБА_15 і повідомив про необхідність в приїзді останнього до зазначеної квартири. В свою чергу ОСОБА_15 будучи об`єднаним єдиним з іншими членами організованої злочинної групи злочинним умислом, діючи умисно, з корисливих мотивів, на виконання заздалегідь розробленого злочинного плану, схваленого всіма членами злочинної групи, 16.01.2007 року, біля 04 години, прибув до квартири АДРЕСА_14 де весь цей час насильно утримувалась ОСОБА_22 .

Перебуваючи в зазначеній квартирі ОСОБА_15 , діючи зухвало, зловживаючи наданою йому державою владою прагнучи щоб ОСОБА_22 переконалась в реальності та дійсності реалізації висловлених ним, ОСОБА_10 , особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 погроз застосування фізичної сили та вбивства, наніс ОСОБА_22 у праву частину щелепи один потужний удар кулаком правої руки, заподіявши тілесні ушкодження у вигляді крововиливу овальної форми розміром 0.5х0.6 см., на слизовій верхної губи в проекції 2 зубу справа на верхній щелепі.

Після застосування до ОСОБА_22 фізичного насильства ОСОБА_15 вийшов з квартири, а ОСОБА_10 , особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, ОСОБА_12 та ОСОБА_11 погрожуючи застосуванням фізичного насильства небезпечного для життя потерпілої та вбивством, вчиненням насильницького статевого акту та розповсюдження відеозапису цих подій на одному з сайтів всесвітньої мережі Інтернет, висунули до ОСОБА_22 вимогу про передачу їм грошових коштів, знову збільшивши суму своїх вимог до сумі 15 000 доларів США, на що остання відмовилась.

Враховуючи відмову ОСОБА_22 у виконанні вимог ОСОБА_11 , особи, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, ОСОБА_12 та ОСОБА_10 , останній знову зателефонував ОСОБА_15 і повідомив про необхідність в приїзді останнього до зазначеної квартири. В свою чергу ОСОБА_15 будучи об`єднаним єдиним з іншими членами організованої злочинної групи злочинним умислом, діючи умисно, з корисливих мотивів, на виконання заздалегідь розробленого злочинного плану, схваленого всіма членами злочинної групи, 16.01.07, біля 14 години, знову прибув до квартири АДРЕСА_14 де весь час продовжувала насильно утримуватись ОСОБА_22 . Перебуваючи в зазначеній квартирі ОСОБА_15 , діючи зухвало, зловживаючи наданою йому державою владою, прагнучи досягнення єдиної з усіма членами організованої злочинної групи мети, направленої на заволодіння грошовими коштами потерпілої ОСОБА_22 , здійснюючи психічний тиск продемонстрував останній посвідчення працівника міліції, наручники та пістолет "Форт", серійний номер НОМЕР_4 , висловивши при цьому погрозу в притягненні ОСОБА_22 до кримінальної відповідальності за нібито крадіжку особистих речей у разі відмови виконати висунуті до неї іншими членами організованої злочинної групи вимоги.

Сприймаючи погрози вимагачів як реальні і відчуваючи дійсну небезпеку для свого життя і здоров`я, а також усвідомлюючи, що ОСОБА_15 , як працівник міліції та представник держави шляхом зловживання наданою йому державою владою має змогу виконати висловлені ним погрози, ОСОБА_22 змушена була погодитись передати ОСОБА_10 , особі, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, ОСОБА_12 , ОСОБА_11 та ОСОБА_15 визначену членами організованої злочинної групи суму грошових коштів та повідомила, що грошові кошти у неї зберігаються в приміщенні ВАТ "Кредитпромбанк", розташованого на вул. Раїси Окіпної, 4, в м. Києві.

В свою чергу ОСОБА_10 , як організатор та керівник організованої злочинної групи розробив додатковий план спільних злочинних дій, направлений на заволодіння грошовими коштами потерпілої ОСОБА_22 , розподіливши ролі.

Так, ОСОБА_15 разом з ОСОБА_22 та ОСОБА_12 на автомобілі останнього, а ОСОБА_10 , особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, та ОСОБА_11 на іншому автомобілі повинні були поїхати до відділення ВАТ "Кредитпромбанку", де ОСОБА_22 зберігала свої гроші. Діставшись до відділення банку ОСОБА_15 повинен був зайти до приміщення банку, дізнатись до якої години працює банк, після чого разом з ОСОБА_22 зайти до приміщення банку та проконтролювати одержання останньою грошових коштів у сумі 15 000 доларів США. Після цього, ОСОБА_15 повинен був разом з ОСОБА_22 сісти до автомобіля, в якому перебував ОСОБА_10 де ОСОБА_22 повинна була передати бажану вимагачами суму грошовий коштів у розмірі 15 000 доларів США.

Зазначений план ОСОБА_10 довів до відома усіх членів організованої групи та після його схвалення члени організованої злочинної групи приступили до його реалізації.

Діючи у межах розробленого злочинного плану, 16.01.07, біля 16 години, ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, ОСОБА_11 та ОСОБА_15 вивили ОСОБА_22 на двір де посадили на заднє сидіння автомобіля ОСОБА_12 ОСОБА_15 сів поруч ОСОБА_22 з метою перешкодити останній спробам вільно залишити автомобіль ОСОБА_12 , а останній сів за кермо свого автомобіля. ОСОБА_10 , особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, ОСОБА_11 сіли в інший, невстановлений слідством автомобіль. Після цього, усі члени організованої злочинної групи поїхали до приміщення ВАТ "Кредитпромбанк", розташованого по вул. Раїси Окіпної, 4, в м. Києві. Перебуваючи біля приміщення зазначеного банку ОСОБА_15 продовжуючи діяти за заздалегідь розробленим планом зайшов до приміщення банку і дізнавшись розпорядок роботи вийшов. Після цього, ОСОБА_15 бажаючи довести спільний злочинний умисел до кінця, з метою контролю за діями ОСОБА_22 разом з останньою зайшов до приміщення ВАТ "Кредитпромбанк". В приміщенні банку ОСОБА_22 скориставшись тим, що ОСОБА_15 відволікся, повідомила касиру банку ОСОБА_23 про те, що у неї вимагають гроші. Остання в свою чергу діючи в інтересах клієнта банку ОСОБА_22 , натиснула кнопку сигналізації. Почувши дзвін сигналізації ОСОБА_15 наказав ОСОБА_22 вийти з приміщення банку разом з ним, на що остання відмовилась. Не бажаючи бути затриманим на місці вчинення злочину ОСОБА_15 вийшов з приміщення банку, і скрився із місця події на автомобілі ОСОБА_12 разом з іншими членами організованої злочинної групи.

Вказаних висновків Суд дійшов провівши судовий розгляд, у відповідності до положень ст. 275 Кримінально-процесуального кодексу (далі КПК) України, в межах пред`явленого обвинувачення, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створивши учасникам процесу необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків у межах та у спосіб, передбачених КПК України, зокрема заслухавши доводи останніх, а саме: провівши судове слідство, судові дебати, надавши останнє слово підсудному, вивчивши матеріали кримінальної справи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у справі, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 65 КПК України передбачено, що доказами в кримінальній справі є всякі фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку суд встановлює наявність або відсутність суспільно небезпечного діяння, винність особи, яка вчинила це діяння, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Тобто, докази - це єдність фактичних даних (даних про факти) та їх процесуальних джерел. Фактичні дані - це не факти об`єктивної дійсності, а відомості про них, що утворюють зміст доказів, за допомогою яких встановлюються факти і обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні (див. постанову ККС ВС від 28.03.2019 у справі № 154/3213/16).

Ці дані встановлюються: показанням свідка, показаннями потерпілого, показаннями підозрюваного, показаннями обвинуваченого, висновком експерта, речовими доказами, протоколами слідчих і судових дій, протоколами з відповідними додатками, складеними уповноваженими органами за результатами оперативно-розшукових заходів, та іншими документами (ст. 65 КПК України).

Так, в цій справі в силу її фактичних обставин, першогочерго слід зауважити, що дійсним (установленим) є факт того, що відповідно до вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 06.11.2008 у справі № 1-139/2008р. (а.с. 29-73 том № 9) ОСОБА_11 , ОСОБА_15 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 було визнано винуватими у вчиненні злочинів за якими в цій справі підсудному власне тільки висунуто обвинувачення (усі епізоди є тотожними) та у розрізі чого дії ОСОБА_11 кваліфіковано судом за ч. 4 ст. 189, ч. 3 ст. 146, ч. 5 ст. 186, ч. 5 ст. 185, ч. 3 ст. 28, ст. 162, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 357 КК та з урахуванням ст. 70 того ж Кодексу призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років з конфіскацією всього належного йому майна; ОСОБА_15 - за ч. 4 ст. 189, ч. 3 ст. 146, ч. 5 ст. 186, ч. 5 ст. 185, ч. 3 ст. 28, ст. 162, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 364, ч. 3 ст 357 КК, та з урахуванням ст. 70 того ж Кодексу призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років; ОСОБА_12 - за ч. 4 ст. 189, ч. 3 ст. 146, ч. 5 ст. 186, ч. 5 ст. 185, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 162, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 357 КК, та з урахуванням ст. 70 того ж Кодексу призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років з конфіскацією усього особистого майна; ОСОБА_13 - за ч. 4 ст. 189, ч. 3 ст. 146, ч. 5 ст. 185, ч. 3 ст. 28, ст. 162, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 366, ч. 3 ст. 357 КК, та з урахуванням ст. 70 того ж Кодексу призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією усього особистого майна; ОСОБА_14 - за ч. 4 ст. 189, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 28, ст. 162, за ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 357 КК та з урахуванням ст. 70 того ж Кодексу призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією усього особистого майна.

Також наявність вироку суду у відношенні ОСОБА_11 , ОСОБА_15 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 указує на можливість викладу їх даних у вироку з прямою указівкою ПІБ, так як така дія (при наявності відповідного вироку, що набрав законної сили відносно них) не тягне за собою порушення презумпції невинуватості.

Цим же вироком констатовано, як дійсний факт, що ОСОБА_11 , ОСОБА_15 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 були членами стійкої злочинної групи, у складі якої брали участь декілька осіб, які попередньо зорганізувались у стійке об`єднання для вчинення злочинів, об`єднані єдиним планом з розподілом функцій учасників групи, спрямованих на досягнення цього плану, відомого усім учасникам групи.

До злочинної діяльності групи залучалися особи, які працювали охоронниками центру дозвілля "RIVER PALACE".

Вищевказані особи, попередньо умисно та добровільно зорганізувались у стійке об`єднання для вчинення вимагань майна та грошових коштів відвідувачів центру дозвілля "RIVER PALACE", а також вчинення при цьому інших корисливих злочинів, направлених на незаконне заволодіння чужим майном, маючи єдиний план злочинних дій з розподілом функцій кожного з учасників злочинної групи, відомий всім членам групи, підкоряючись під час злочинної діяльності організатору злочинної групи, що виразилось у свідомому виконанні усіх його вказівок.

Дана, злочинна група, як установив Суд, характеризувалась: 1) попередньою зорганізованістю в спільне об`єднання для вчинення злочинів; 2) стабільністю членів групи, котра виразилась в тривалості їх дій, з серпня 2006 року до січня 2007 року до затримання членів організованої злочинної групи, детальної організації функціонування групи, вербування нових членів групи; 3) вчинення злочинів за єдиним планом з розподілом функції кожного із учасників групи, спрямованих на досягнення єдиної злочинної мети; 4) обізнаністю всіх членів злочинної групи з планом злочинних дій; 5) визначеністю способу фізичного та психологічного впливу на потерпілих під час готування та безпосередньо в ході вчинення злочину.

З метою дотримання конспірації, завдяки якій діяльність організованої групи не була своєчасно викрита правоохоронними органами, до участі в складі організованої злочинної групи в січні 2007 року було залучено ОСОБА_15 , який на час вчинення злочинів працював помічником оперуповноваженого відділу карного розшуку Голосіївського РУ ГУ МВС України в м. Києві. Останній, будучи представником держави, наділеним правом пред`являти вимоги, приймати рішення та застосовувати примусові заходи, обов`язкові для виконання фізичними та юридичними особами незалежно від їх відомчої належності чи підлеглості, а також працівником міліції знайомим з методами виявлення та розкриття злочинів особисто приймав участь у вчинених організованою групою вимаганнях грошових коштів у потерпілих, демонструючи та використовуючи при цьому своє службове посвідчення, спеціальні засоби - наручники та пістолет, що давало змогу іншим членам групи не побоюючись відповідальності протягом тривалого періоду вчиняти злочини за участю ОСОБА_15 .

Члени організованої злочинної групи використовували під час готування та вчинення злочинів засоби мобільного зв`язку та власний автотранспорт для найбільш скорішої та успішної координації та узгодженості своїх дій згідно раніше розробленого та схваленого злочинного плану під час вчинення злочинів, швидкого пересування членів організованої злочинної групи як до місць вчинення злочинів, так і місць зберігання потерпілими грошових коштів та цінностей.

Керівник групи визначав осіб, відносно яких планував вчинення корисливих злочинів, місце та спосіб вчинення злочинів, роль та функцій кожного із учасників злочинної групи під час вчинення злочинів. Під час підготовки та вчинення злочинів, здійснював фінансування організованої ним групи, яке виразилось у наданні членам злочинної групи грошових коштів для оренди квартир, де незаконно утримувались потерпілі щодо яких були вчиненні вимагання та інші злочини, а також для придбання пального для автотранспорту членів організованої злочинної групи, за допомогою якого останні діставались самі, та доставляли потерпілих до місць вчинення злочинів, місць зберігання потерпілими грошових коштів та цінностей. Керував процесом вчинення злочинів та приймав безпосередню участь у вчиненні окремих злочинів. Розподіляв грошові кошти, одержані в наслідок вчинення злочинних дій між членами організованої злочинної групи.

У той час, як ролі інших членів групи були наступними: ОСОБА_11 , являючись активним членом організованої злочинної групи добровільно брав участь у вчиненні злочинів - незаконних позбавленнях волі та вимаганні грошових коштів у потерпілих, грабежах, крадіжці та інших особливо тяжких злочинах; ОСОБА_12 , являючись активним членом організованої злочинної групи, добровільно брав участь у вчиненні злочинів незаконних позбавленнях волі та вимаганні грошових коштів у потерпілих, грабежах, крадіжці та інших особливо тяжких злочинах; ОСОБА_14 являючись активним членом організованої злочинної групи, добровільно брала участь у вчиненні злочинів - незаконних позбавленнях волі, вимаганні грошових коштів, а також інших особливо тяжких злочинах; ОСОБА_13 являючись активним членом організованої злочинної групи, добровільно брав участь у вчиненні злочинів - незаконних позбавленнях волі, вимаганні грошових коштів, а також інших особливо тяжких злочинах.

Безпосередньо дана група, як установив суд, вчинила незаконне позбавлення волі та вимагання грошових коштів у потерпілих ОСОБА_16 , ОСОБА_18 , ОСОБА_20 , ОСОБА_22 , грабіж майна ОСОБА_18 та ОСОБА_22 , крадіжку майна ОСОБА_22 , заволодіння паспортом ОСОБА_18 , ОСОБА_16 та важливими особистими документами ОСОБА_22 , незаконне проникнення до житла ОСОБА_16 .

Відповідно ці обставини (є реальним факт діяльності злочинної групи, учинення наведених злочинів відносно потерпілих у вказані дату, час та у наведений спосіб), які установлені судом в справі, яка розглядалася відносно ОСОБА_11 , ОСОБА_15 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , а тому власне доказуванню у цій справі не підлягають, так як є дійсними, як і певному не передбаченому у КПК перегляду.

Не підлягають і перевірці висновки суду в тій справі щодо доведеності факту діяльності злочинної групи, адже в такій ситуації матиме місце факт певного не передбаченого у КПК перегляду через понад 14 років наведеного вироком, в той час як судові рішення вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом.

Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» визначено, що судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони

не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені.

Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством.

Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається, і суди повинні відмовляти у прийнятті заяв з таким предметом. Інші судді не мають повноважень перевіряти правовий зміст судових рішень.

В пункті 12 ці є ж ПП ВСУ указується, що оскарження судових рішень допускається у випадках, порядку та з підстав, визначених законом.

Прийняття до розгляду будь-якими особами чи органами, крім відповідного апеляційного або касаційного суду, заяв, у яких оскаржуються судові рішення, їх розгляд, є порушенням, адже, одним із основних аспектів принципу верховенства права є принцип правової впевненості, який передбачає, що коли рішення суду стало остаточним, воно не може бути піддано сумніву будь-яким іншим рішенням суду, а тому виконуючи указівки АСК (в ухвалі від 03.12.2012 а.с. 37 том № 11 щодо розкриття ролі підсудного в формуванні і очолюванні стійкої злочинної групи) Суд керувався в тому числі наведеними в ПП ВСУ обставинами щодо заборони піддавати сумніву інше судове рішення.

Щодо ролі в описуваних подіях ОСОБА_24 , то Суд враховує те, що згідно постанови старшого слідчого прокуратури міста Києва ОСОБА_25 від 16.08.2010 (а.с. 90 том № 9) відносно нього матеріали виділено в окреме провадження та дані про ухвалення у відношенні нього вироку до цього часу у справі відсутні, тим самим Суд позбавлений права вирішувати питання про винуватість особи, щодо якої обвинувачення не висувалось чи матеріали кримінального провадження виділенні в окреме провадження.

Тотожного висновку з даного питання в постанові від 16 жовтня 2019 року в справі № 591/5029/18 дійшов і Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду указавши, що це суперечить передбаченим КПК загальним засадам кримінального провадження, зокрема верховенству права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, а тому Суд використовуватиме в цій справі формулювання «особа матеріали відносно якої виділено в окреме провадження».

У світлі чого судом констатується, що у цьому провадженні, відповідно до висунутого обвинувачення, установленню підлягає питання того, чи був керівником та організатором такої групи підсудний та чи власне дійсно він особисто учиняв дії висунуті йому в обвинувальному висновку у тих злочинах, які вчиняла ця група, а саме щодо незаконного позбавлення волі та вимагання грошових коштів у потерпілих ОСОБА_16 , ОСОБА_18 , ОСОБА_20 , ОСОБА_22 , грабежі щодо ОСОБА_18 та ОСОБА_22 , крадіжки у ОСОБА_22 , заволодіння паспортом ОСОБА_18 , ОСОБА_16 та важливими особистими документами ОСОБА_22 , незаконному проникненні до житла ОСОБА_16 .

Тобто Суд мав з`ясувати роль, місце та відношення підсудного до описаних обставин в обвинувальному висновку та власне визначаючись з відповідями на ці питання Суд констатує доведеність фактичних обставин установлених слідством з огляду на таке.

Будучи допитаним в суді цим складом суду підсудний ОСОБА_10 указав, що свою вину у висунутому обвинуваченні не визнає, зазначивши, що ніяких грошових коштів, особистого майна та документів він у потерпілих не забирав та не вимагав.

Жодних протиправних дій щодо потерпілих ОСОБА_20 , ОСОБА_18 , ОСОБА_16 та ОСОБА_22 він не здійснював.

До складу будь-яких злочинних організацій/груп не входив та не був їх організатором, узагалі йому нічого не відомо про дійсну діяльність таких.

З числа потерпілих зазначених в обвинувальному висновку знав лише ОСОБА_18 , а інших лише наглядно, але ніяких стосунків з ними не підтримував.

Вказав, що кримінальна справа за його обвинуваченням повністю сфальсифікована працівниками міліції.

Зазначив у т.ч. про такі процесуальні питання, як-то: (1) потерпілі ОСОБА_20 , ОСОБА_22 та свідок ОСОБА_21 , які в судове засідання не з`являлися, місце їх проживання за дорученням суду органом досудового слідства не встановлено, що унеможливило їх допит в судовому засіданні, а тому їх письмові показання не можуть бути ключовими в цій справі; (2) в матеріалах кримінальної справи міститься постанова о/у ВКР Голосіївського РУ ГУМВС України в м. Києві від 13 січня 2007 року (т. 6 а. с. 75) про відмову в порушенні кримінальної справи по епізоду заволодіння особистими речами, грошовими коштами, золотими виробами потерпілої ОСОБА_18 , що, відповідно до п. 11 ст. 6 КПК України, ставить під сумнів законність пред`явленого йому обвинувачення в цій частині; (3) під час проведення пред`явлення потерпілим ОСОБА_20 , ОСОБА_18 , ОСОБА_22 та свідку ОСОБА_21 для впізнання осіб по фотознімкам від 31 січня 2007 року (т. 2 а. с. 63-66), від 2 лютого 2007 року (т. 2 а. с. 90-94), від 29 січня 2007 року (т. 2 а. с. 164-168), від 14 березня 2007 року (т. 2 а. с. 39-40), слідчий, в порушення вимог ст. ст. 175, 176 КПК України, не попередив потерпілих про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань, а свідка ОСОБА_21 за відмову від дачі показань, що ставить під сумнів законність проведення вказаних слідчих дій та достовірність отриманих результатів; (4) штучне створення органом досудового розслідування доказів, а саме оформлення протоколів допиту потерпілої ОСОБА_22 датованих 27 січня 2007 року та 19 березня 2007 року (т. 2 а. с. 155-163, 179-180), в той час, коли за повідомленням Державної прикордонної служби України (т. 9 а. с. 22-25) потерпіла знаходилась в Угорщині та Єгипті; (5) це ж (порушення цитоване в пункті № 4) стосується протоколів відтворення обстановки та обставин подій злочину датованих 19 березня 2007 року, відповідно до яких слідчим ОСОБА_26 зазначені слідчі дії проводились з потерпілою ОСОБА_20 та свідком ОСОБА_21 з 14 год. 30 хв. до 17 год. 20 хв., проте, в матеріалах справи міститься протокол допиту, відповідно до якого в цей же день та час вказаний слідчий проводив допит свідка ОСОБА_23 в приміщенні ВАТ «Кредитпромбанк» по вул. Р. Окіпної, 4, в м. Києві.

При розгляді справи у попередньому складі (суддя ОСОБА_27 ) підсудний указував, що був у квартирі ОСОБА_28 і в квартирах, де утримувались потерпілі, за виключенням епізоду з ОСОБА_22 (див. протокол судового засідання за 07.12.2010 (а.с.203-204 том № 9) за 31.05.2011 (а.с.26-28 том № 10) та ухвалу АСК від 03.12.2012 (а.с. 37 том № 11).

У ході розгляду провадження у попередньому складі (суддя ОСОБА_29 ) підсудний порушував питання щодо застосування до нього амністії у порядку ЗУ «Про амністію у 2014 році (див. саме клопотання з цього питання від 30.06.2014 (а.с. 143 том № 13).

Тим самим показання підсудного та тактика захисту у справі змінювались залежного від фактичної ситуації в ній у ході того чи іншого судового розгляду, а тому Суд визначаючись зі сприйняттям показань підсудного та їх оцінки у справі в цілому, уважає за слушне забезпечити у комплексі з аналізом усіх інших матеріалів провадження та через призму проаналізованих свідчень інших осіб у ході розгляду справи.

Так, з досліджених судом у судовому засіданні, документів, тобто спеціально створених з метою збереження інформації матеріальних об`єктів, які містять зафіксовані за допомогою письмових знаків, зображення тощо у ракурсі із отриманими висновками, тобто докладними описами проведених експертом досліджень та зроблених за їх результатами висновків та показань потерпілих й свідків, в їх системному зв`язку, судовим слідством встановлено наступне.

Згідно протоколу усної заяви про злочин ОСОБА_22 (т. 1 а.с. 97-127) витікає, що остання поінформувала про те, що 16.01.2007 приблизно о 02:00 год. її утримували наглядно знайомі особи по вул. Щорса, 5 (у ході розгляду справи з`ясовано, що йдеться про провулок) у м. Києві. Вимагали грошові кошти у сумі 1000 доларів США, погрожуючи.

З оголошених судом, у порядку ст. 306 КПК, показань потерпілої ОСОБА_22 (т. 2 а.с.155-163, 169-178, 179-180) слідує, що 15.01.2007 приблизно об 11 годині 30 хвилин, вона поїхала в розважальний заклад "Рівер Палас", який розташований на вул. Набережно-Хрещатицькій в м. Києві.

Знаходячись в "Рівер Паласі", до неї підійшов молодий хлопець на ім`я ОСОБА_19 , який запропонував поїхати кудись повечеряти, на що вона погодилася. Після цього вони вийшли з розважального закладу та сіли в автомобіль таксі. В автомобілі ОСОБА_19 сказав, що йому необхідно поїхати додому, взяти гроші та повідомив, що необхідно їхати на АДРЕСА_16 (у ході розгляду справи в суді установлено, що йдеться про провулок Щорса).

Під`їхавши до зазначеного будинку, ОСОБА_19 запропонував піднятися до нього, на що вона погодилась. Зайшовши до квартири їх зустріли ОСОБА_10 , ОСОБА_24 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , й так, як ці особи раніше працювали охоронниками " Рівер Паласа ", вони були їй наглядно знайомі. Хтось із них підійшов до неї, та вирвав з рук її сумку, в якій знаходились: гаманець із шкірозамінника в якому знаходилися 240 гривень; картка входу в "Рівер Палац", картка на знижку в магазин Брокард, яка не має матеріальної цінності; переказ "Вестерн Юніон", картка мобільного зв`язку оператора " ДіДжус "вартістю 35 гривень; картка на знижку в ресторани "Козирна Карта", яка матеріальної цінності не має; абонемент на фітнес клуб, який не має матеріальної цінності; картки на знижку в аптеку та торгівельну мережу "ДЦ", які не мають матеріальної цінності. В сумці ще були телефон "Нокіа 6131", вартістю 1300 гривень, з картою мобільного зв`язку оператора "Київстар", вартістю 300 гривень (контрактний номер - НОМЕР_8 ), на рахунку якої було 56 гривень; пудра вартістю 300 гривень; помада LAUDER, вартістю 100 гривень; пензель для нанесення косметики, вартістю 50 гривень; туш LAUDER, вартістю 120 гривень; олівець для губ, вартістю 21 гривня; крем LAUDER, вартістю 200 гривень, два ключі від квартири; брелок, вартістю 50 гривень.

Після цього її завели до спальної кімнати, де одразу посадили на стілець, ОСОБА_11 сказав, що вона повинна прямо зараз дати 1000 доларів США, при цьому почав погрожувати, сказавши, що в разі відмови надати гроші він, разом з іншими вб`є її. Після цього ОСОБА_31 витягнув ніж та повідомив, що зараз поріже її на шматки, які потім викине в річку Дніпро, і ніхто її не знайде. На це вона сказала, що грошей у неї немає, і що вона зможе принести їх наступного дня. Після цього їй сказали, що якщо вона, хоче відвідувати " Рівер Палас ", то повинна спочатку внести перший внесок у сумі 1500 доларів США, а згодом, щомісячно по 1000 доларів США. Вона погоджувалася на всі вимоги, тільки щоб її випустили. Крім того, вона боялася фізичної розправи, боялася, що її почнуть бити. Всі їй погрожували фізичною розправою. Їй почали погрожувати зґвалтуванням, при цьому все це пообіцяли знімати на відеокамеру. Присутні хотіли, щоб вона віддала гроші готівкою, однак остання повідомила, що гроші у неї зберігаються в банку, а карток в неї немає.

Після цього ОСОБА_10 та ОСОБА_12 вийшли з квартири, а біля 03 годин ночі, 16.01.2007 року, повернулися та повідомили, що вона збрехала, і що у неї є банківські картки, ОСОБА_10 та ОСОБА_12 показали їй гроші в сумі 1600 доларів США та 700 гривень та повідомили, що викрали їх в її квартирі.

ОСОБА_10 та ОСОБА_12 повідомили, що у зв`язку з тим, що вона їх обманула, тепер вона винна їм грошові кошти у сумі 10 тис. доларів США. Окрім цього, ОСОБА_10 та ОСОБА_12 повідомили, що якщо вона відмовиться віддавати гроші, вони викличуть працівників міліції, які їм допоможуть одержати від неї грошові кошти, але тоді вона повинна буде заплатити 15 тис. доларів США.

Після цього присутні почали знову погрожувати її зґвалтуванням і знімати все це на відеокамеру, а потім розмістити зазначені записи в мережі Інтернет. На це вона повідомила, що готова віддати гроші, однак гроші у неї зберігаються в банку, і вона тільки особисто може отримати гроші в банку.

Потім ОСОБА_12 повідомив, що зараз приїде працівник міліції і вона швидко погодиться віддати гроші. Біля 04 годин в квартиру зайшов ОСОБА_15 , підійшов до неї і одразу ж вдарив її кулаком правої руки в обличчя, в область підборіддя.

Надалі присутні почали рвати на її голові волосся та наказали не кричати, оскільки почнуть бити сильніше. Потім ОСОБА_10 сказав ОСОБА_15 , що він свою справу зробив і може йти, на що останній вийшов з квартири.

Після цього їй повідомили, що вона винна їм вже 15 тис. доларів США, що у них знаходяться всі документи на належну їй квартиру, і що якщо вона не віддасть їм 15 тис. доларів США, вони продадуть її квартиру. Усі ці погрози продовжувалися до 14 години.

16.01.2007 приблизно о 14-30, до квартири зайшов ОСОБА_15 , а їй наказав сісти навпроти нього, що вона і зробила. ОСОБА_33 поклав на стіл папку, відкрив її дістав якісь папери, які поклав перед собою та сказав, що він працює в міліції, і що до міліції надійшла заява про пограбування нею якогось чоловіка. ОСОБА_15 повідомив, що під час обшуку її помешкання знайдуть наркотики та зброю, а зараз він відвезе її до управління міліції, де посадить до камери. Після цього, ОСОБА_15 повідомив, що проводить її допит і на чистому аркуші паперу став запитувати анкетні дані останньої. Вона повідомила, що виконає всі його вимоги, а також запропонувала разом з нею поїхати до відділення банку, де вона одержить гроші, які віддасть. Присутні деякий час порадилися, після чого ОСОБА_15 повідомив, що сам буде супроводжувати її до банку. Коли вона спілкувалася з ОСОБА_15 , то бачила, що з лівої сторони у нього була оперативна кобура, коричневого кольору в кобурі був пістолет чорного кольору. На ремені у нього були наручники стального кольору.

Приблизно о 15 годині 50 хвилин ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 вивели її на двір, де посадили в автомобіль "Деу Ланос" блакитного кольору з фішками таксі, за кермом якого сидів ОСОБА_12 .. ОСОБА_15 сів на заднє пасажирське сидіння, поруч із нею. ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , сіли в інший автомобіль, однак в який, вона не бачила.

Біля 16 годин вони під`їхали до відділення "Кредитпромбанку" банку, розташованого по вул. Р. Окіпної, 4. ОСОБА_15 , вийшов з автомобіля, зайшов до банку, щоб дізнатися графік роботи. Через декілька хвилин він повернувся та повідомив, що банк ще працює. До цього ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , віддали їй сумку, ключі від квартири, гаманець без грошей, паспорт та мобільний телефон без картки, сказали, що картку віддадуть потім. ОСОБА_15 взяв її, тобто ОСОБА_22 , під руку, і так вони зайшли до банку. Перед цим він попередив її, що якщо щось піде не так, він буде стріляти. В приміщенні банку вона, тобто ОСОБА_22 підійшла до своєї знайомої операціоніста, яка сидить від входу сама остання, та сіла на стілець біля неї. В цей час ОСОБА_33 сказав, що сяде на диван та буде її чекати, після чого змінив своє рішення та став за її спиною. ОСОБА_22 почала заплющувати очі, тим самим показуючи операціоністу, що даний чоловік не бажаний при розмові, на що операціоніст сказала, щоб він відійшов, і коли він відійшов, вона тихенько сказала операціоністу, щоб остання викликала наряд міліції. Після цього операціоніст встала та пішла до охоронника, який знаходився біля виходу, а вона, тобто ОСОБА_22 підійшла до каси, протягнула свій паспорт, щоб нібито отримати гроші, і сказала касиру, щоб остання викликала міліцію. Касир натиснула кнопку сигналізації, пролунав сигнал. В цей час ОСОБА_33 зрозумів, що ситуація вийшла з-під контролю і наказав їй, тобто ОСОБА_22 , у погрозливій формі вийти з відділення банку разом їз ним. У свою чергу вона, тобто ОСОБА_22 , зайшла за стійку операціоніста і сказала, що нікуди не піде. Після цього він швидкими кроками вийшов з відділення банку. Після цього, вона, зателефонувала своїй подрузі ОСОБА_34 , сказала, щоб вона вийшла з квартири та зайшла до банку.

У квартирі ОСОБА_22 виявила відсутність своїх речей та документів, крім описаних вище документів: карток на авіаперельоти колекційні, а саме "Люфтганза", " Аерфранс "та " Малеф ", які матеріальної цінності не становлять; набору із золота, а саме сережки у вигляді серця, із вставками маленьких діамантів та каблучка у вигляді сердечка з діамантами, вартістю 5 тис. гривень; кулончика у формі ока (турецький), вартістю 500 гривень; сережок у вигляду пластинок, 1000 гривень; ланцюжка довгого, тонкого із хрестиком, у якому є зелений камінчик, вартістю 1000 гривень; набору з сережками, з камінчиками у вигляді ізумрудами та каблучка з таким же камінчиком, вартістю 1000 гривень; каблучки у вигляді квіточки з білими камінчиками, вартістю 300 гривень; каблучки з рубіном, продовгуватої, масивної, вартістю 2 тис. 500 гривень; каблучки з ізумрудом та діамантом, діамант в обрамленні зірки Давида, вартістю 1000 гривень; набору "Сваровскі", в який входили сережки на ланцюжку, на якому звисає жук в камінчиках зеленого кольору, кулончик з таким же жучком та каблучка у вигляді такого жука, браслет масивний, на якому два жука з ланцюжком, вартістю 6500 гривень; кольє "Сваровскі" з метеликом, жуками, квіточками в три ряди, вартістю 1500 гривень; годинника "Сваровскі" стального кольору з камінцями, чорними перемичками на пояску, вартістю 3000 гривень; ланцюжка у вигляді двох жгутиків, з ключиком та замочком, вартістю 1500 гривень; сережок у вигляді трикутничка з камінчиками "Сваровскі", вартістю 400 гривень; каблучки "Сваровські" з камінчиками, вартістю 300 гривень; каблучка "Сваровські" з одним камінчиком, вартістю 300 гривень; набору Сваровскі", а саме: кольє з рулончиком у вигляді хрустальної зірочки та з зірочками з металу, з такими ж сережками, вартістю 2500 гривень; ланцюжка довгого двійного, срібного, вартістю 700 гривень; кільця золотого, з камінцями сірого кольору у вигляді лаврових листів, вартістю 500 грн.; духів "Estee Iauder Bijong Paradase" вартістю 300 грн.; перчаток жіночих шкіряних, із замшевими вставками, вартістю 300 грн.; браслета із білого золота, по середині у формі серця, вартістю 2500 грн.; диплом про закінчення нею Кіровоградського музичного училища та диплому про закінчення нею Кіровоградського музично-педагогічного інституту; трудової книжки, посвідчення водія, свідоцтвоапро присвоєння ідентифікаційного коду видане на її, тобто ОСОБА_22 , ім`я.

Ці ж дані витікають і з вільних пояснень потерпілої наявних у справі від 16.01.2007 (а.с. 97-98, 99-119 том № 1), від 21.01.2007 (а.с. 119-127 том № 1). І хоча, дійсно при їх наданні остання про кримінальну відповідальність не попереджалася, однак вони вказують на сталість позиції потерпілої щодо опису фактичних обставин, на відміну від позиції підсудного, котра змінювалася залежно від розвитку розгляду справи в суді, а тому ураховуються судом не як дані свідчень, а як аргумент сталості думки указаного учасника та додатковий довід щодо можливості урахування її письмових свідчень оголошених у порядку ст. 306 КПК, як дійсних.

Відповідно до даних протоколу відтворення обстановки та обставин події злочину (т. 2 а.с. 181-188), потерпіла ґрунтовно розказала та показала про обставини, час та місце скоєння, аналогічні встановленому в ході судового слідства.

Так, ОСОБА_22 в присутності понятих детально, послідовно та всеохоплююче розповіла про вчинення ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_24 та ОСОБА_15 відносно неї злочину, а також роль кожного з учасників на місці злочину в кв. АДРЕСА_17 (т. 2 а.с. 181-188).

З протоколу пред`явлення ОСОБА_22 фотознімків для впізнання, потерпіла впізнала ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_24 , ОСОБА_15 які 16 січня 2007 року насильно утримуючи її в кв. АДРЕСА_14 , під погрозою застосування насильства вимагали в неї 15000 доларів США, а також заволоділи її особистим майном та документами (т. 2 а.с. 164-168).

Даними цих слідчих дій в поєднання з дослідженими показаннями потерпілої засвідчується факт наявності узгодженості дій описаних осіб та наявності ознак групи, як і роль підсудного в такій групі.

З протоколів очної ставки між ОСОБА_22 та ОСОБА_12 від 07.01.2007 (дата містить описку, з огляду на обставини, описувані під час проведення даної слідчої дії щодо події яка мала місце 16.01.2007) (а.с. 67-70 т. 3), між ОСОБА_22 та ОСОБА_11 від 28.02.2007 (а.с.166-169 т. 3), ОСОБА_15 - ОСОБА_22 від 07.01.2007 (дата містить описку, з огляду на обставини, описувані під час проведення даної слідчої дії щодо події яка мала місце 16.01.2007) (а.с. 53-56 т. 4) витікає, що потерпіла у ході даних слідчих дій указала відомості тотожні її показанням, котрі вище проаналізовані судом в т.ч. засвідчила у повній мірі фактичні обставини учинення злочинів відносно себе жертвою котрих вона стала в частині дати, часу способу їх учинення. Навела дані щодо ролі підсудного та узгодженості дій усіх учасників групи.

Згідно висновку експерта № 157/И від 22.02.07-22.03.07 (а.с. 7-8 том № 5) у потерпілої виявлено в т.ч. ушкодження 2 зубів з права, на верхній частині щелепи крововилив, садна.

Ці ушкодження спричинені тупим предметом та відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Описані пошкодження за давністю виникнення можуть відповідати строку 16.01.07 й могли виникнути при обставинах вказаних в постанові про призначення експертизи - нанесення удару кулаком в обличчя.

Тотожні відомості щодо ушкоджень потерпілої витікають і з акту судово-медичного обстеження від 17.01.07 (а.с. 9 том № 5).

Тобто, зазначені обставини, як дійсні, підтверджуються дослідженими в ході судового розгляду, доказами, а саме: протоколом усної заяви про злочин ОСОБА_22 (т. 1 а.с. 97-127), протоколом очної ставки між ОСОБА_22 та ОСОБА_12 (а.с. 67-70 т. 3), протоколом очної ставки між ОСОБА_22 та ОСОБА_11 (а.с.166-16 9т. 3), де потерпіла зауважувала стабільно і стало протягом усього часу тотожні дані вище дослідженим судом у її показаннях (т. 2 а.с 140-151, 155-163, 169-180), що указує на дійсність таких свідчень та їх реальну правдивість, у т.ч. наведені докази за епізодами злочинів учинених у відношенні даної потерпілої указують на пряму причетність до них підсудного та спосіб їх учинення засвідчує собою факт їх реалізації групою осіб за наперед узгодженим алгоритмом дій, як і те, що керував нею ОСОБА_10 .

З оголошених судом, у порядку ст. 306 КПК, показань ОСОБА_28 (т. 2 а.с. 114-118, 125-128, 129-137, 139), котра померла (див. з даного питання актовий запис про смерть № 5144 від 19.03.2010 (а.с. 17 том № 9), повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть (а.с. 18 том № 9) слідує, що з кінця літа 2006 року з метою відпочинку вона періодично стала відвідувати розважальний заклад "Рівер Палас", який розташований на Набережному шосе у місті Києві.

В перших числах вересня 2006 року у неї виник конфлікт з відвідувачем розважального закладу "Рівер Палас", який полягав в тому, що цей чоловік почав до неї чіплятись, у зв`язку з чим вона була змушена залишити дискотеку. Свідками цієї події були охоронці клубу, в тому числі і ОСОБА_35 , який втрутився у конфлікт, і попросив чоловіка, який до неї чіплявся, заспокоїтись. Наступного дня їй зателефонувала її сестра, ОСОБА_36 та повідомила, що у зв`язку з виниклим конфліктом їй закривають вхід до розважального закладу "Рівер Палас".

ОСОБА_36 дала їй номер мобільного телефону колишнього охоронця розважального закладу "Рівер Палас" ОСОБА_12 та повідомила, що по слухах він може владнати це питання.

В той же день, близько 22 години, вона зателефонувала ОСОБА_37 і вони домовились про зустріч. Цього ж дня, біля 23 годин, вона зустрілась з ОСОБА_12 в ресторані "Муракамі", розташованому на Набережному шосе в м. Києві поблизу клубу "Рівер Палас", який повідомив, що за винагороду в 500 доларів США він зможе вирішити питання про безперешкодне відвідування нею розважального закладу. Вона відмовилась надавати гроші. На це ОСОБА_38 почав погрожувати, повідомивши, що в разі ненадання 500 доларів США, її син, який ходить до школи, може не повернеться додому. Окрім того, ОСОБА_37 повідомив, що якщо вона відмовиться передавати щомісячно грошові кошти у сумі по 500 доларів США, він знайде спосіб, як відібрати у неї належну їй квартиру та почав погрожувати життю її сина. Такі погрози вона сприйняла як реальну загрозу для життя її дитини та її власному життю, а також її власності, злякалась і відповіла, що згодна передати гроші наступного дня.

Наступного дня вона зателефонувала ОСОБА_39 та домовилась про зустріч біля ресторану "Муракамі". Того ж дня, біля 23 години, перебуваючи поблизу ресторану "Муракамі", вона передала ОСОБА_37 500 доларів США, на що він сказав: " Теперь все нормально, на следующий месяц, как и договаривались, с первого по третье принесешь еще 500 долларов".

Після цих подій вона розважальний заклад "Рівер Палас"не відвідувала до 12.01.2007, куда того дня прибула приблизно о 23 години.

13.01.2007 року, біля 01 години, ОСОБА_16 познайомилась у клубі з ОСОБА_13 , який запропонував їй у ході спілкування разом провести вечір. На цю пропозицію ОСОБА_16 погодилась. В свою чергу, ОСОБА_13 запропонував ОСОБА_16 поїхати із ним до нього додому розважитись, на що вона погодилась і вони разом на автомобілі останнього приїхали до будинку АДРЕСА_3 . Приїхавши до зазначеного будинку ОСОБА_13 , разом з ОСОБА_16 піднялись до квартири АДРЕСА_4 .

Зайшовши до квартири, ОСОБА_16 зустріли ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 та ОСОБА_14 . В подальшому, біля 01 години, ОСОБА_10 , ОСОБА_24 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , насильно утримуючи ОСОБА_16 в кімнаті квартири, позбавили її можливості вільно пересуватись, погрожуючи застосуванням фізичного насильства небезпечного для життя потерпілої та вбивством, повторно висунули вимогу про передачу 1000 тис. доларів США, та в подальшому 500 доларів США щомісячно, на що остання відмовилась.

В свою чергу ОСОБА_11 , наніс їй 3-4 потужних удари кулаком правої руки по тулубу, а в подальшому дістав ніж та почав демонструвати його їй з метою залякування та схилення до передачі особистого майна.

Після цього, ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_24 та ОСОБА_12 діючи узгоджено, погрожуючи застосуванням фізичного насильства та вбивством, тримаючи ОСОБА_16 за руки, роздягнули її.

ОСОБА_11 та ОСОБА_12 за допомогою фотокамер вбудованих в мобільні телефон здійснили декілька фотознімків її в оголеному вигляді.

ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_24 та ОСОБА_12 погрожували, що якщо вона не віддасть гроші, її скалічать та вб`ють. Крім того, ОСОБА_41 сказав, що якщо вона не хоче, щоб фотознімки її в оголеному вигляді потрапили до школи, де навчається її син, вона має виконати їх вимоги і передати їм гроші. В`ячеслав також погрожував розмістити її фотознімки в оголеному вигляді на сайті в мережі Інтернет. Вона, враховуючи усе, що відбувалося, сприймала висловлені погрози як реальні, тому почала благати їх відпустити її, повідомивши, що наступного дня віддасть їм гроші. Після того як її побили, їй дали можливість одягнутись. Такі тортури тривали близько 2-х годин, при цьому ОСОБА_38 вимагав передати їм її паспорт, а ОСОБА_31 погрожував їй ножем. Через деякий час ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_24 та ОСОБА_12 , одягли на неї дублянку, і в цей час до квартири зайшов ОСОБА_15 , який показав їй своє службове посвідчення працівника міліції і повідомив, що йому повідомили, що ОСОБА_16 , вчинила на цій квартирі крадіжку. В цей час з кухні вийшов ОСОБА_42 та ОСОБА_14 . ОСОБА_33 повідомив, що під будинком знаходиться службовий міліцейській автомобіль, і їй, тобто ОСОБА_16 , потрібно пройти з ним, щоб їхати до міліції.

Після цього, ОСОБА_33 вийшов з кімнати та повернувся через декілька хвилин разом з ОСОБА_43 та ОСОБА_14 й сказав, що саме у них ОСОБА_16 , украла 1500 доларів США, мобільний телефон. Крім цього, ОСОБА_14 він представив як свідка вчинення нею крадіжки. Також ОСОБА_33 звернувся до ОСОБА_44 і спитав у нього, чи згоден він, якщо вона, тобто ОСОБА_16 віддасть 1500 доларів США, відізвати свою заяву до міліції. На це ОСОБА_42 сказав, що згоден. ОСОБА_33 надягнув ОСОБА_16 на руки наручники і сказав, що якщо вона одразу не погодиться віддати 1500 доларів США, він заарештує її, проти неї буде порушено кримінальну справу, під час розслідування якої її посадять у в`язницю.

Вона почала говорити, що у неї таких коштів немає, і що вона їх не крала. На це ОСОБА_15 разом з іншими вивели її з квартири і посадили до автомобіля ОСОБА_45 .

За кермо сів ОСОБА_42 , а її посадили на заднє сидіння, поміж ОСОБА_15 та ОСОБА_10 , після чого, як вона зрозуміла, поїхали до міліції. За ними на іншому автомобілі поїхали інші.

Через деякий час вони під`їхали до незнайомої їй будівлі, як вона вирішила, до будівлі міліції. Злякавшись, що її заарештують за нібито вчинену крадіжку, вона повідомила ОСОБА_46 , що у неї вдома зберігається 700 доларів США, і вона готова їх віддати. Після цього, усі поїхали до належної їй квартири. Приїхавши біля 08 години до будинку, де вона мешкає, ОСОБА_33 вивів її з автомобіля, піcля чого разом з ОСОБА_10 та іншими відвели до дверей квартири. Вона відчинила двері квартири і разом з ОСОБА_47 зайшла до квартири, де взяла 700 доларів США та паспорт громадянки України, які передала останньому. Після цього, вона попросила відпустити її, на що останній повідомив, що поки вона не поверне 800 доларів США, її ніхто не відпустить. Після цього вони вийшли з квартири на двір, де знову в такому ж порядку, як і приїхали, сіли в автомобілі. В автомобілі ОСОБА_33 сказав, що вони їдуть до міліції, після чого ОСОБА_16 , звернулась до ОСОБА_14 з проханням її відпустити, на що остання відповіла: "Так решил колектив, и я против не пойду". Коли вони проїжджали станцію метро «Дружби Народів», ОСОБА_16 , знову почала прохати ОСОБА_48 відпустити її. ОСОБА_15 порадившись з іншими сказав, що відпустить, однак наступного дня вона повинна принести 800 доларів США. Після цього він продиктував номер свого мобільного телефону. При цьому їй сказали, що вона щомісячно повинна передавати по 500 доларів США ОСОБА_14 , яка дістала з належної їй, тобто ОСОБА_16 , сумки портмоне, жменю золотих прикрас та віддала їй сумку.

23 січня 2007 року їй зателефонував ОСОБА_33 та призначив зустріч біля якогось кафе поблизу станції метро "Шулявська", де вона мала передавати гроші у сумі 800 доларів США. Під час зустрічі ОСОБА_15 був затриманий працівниками міліції.

Згідно заяви про злочин ОСОБА_16 (т. 1 а.с. 146) слідує, що остання детально в заяві про злочин описала картину подій у відношенні себе та ця картина є тотожною вище оголошеним її показам.

Ці ж дані витікають і з вільних пояснень потерпілої наявних у справі від без дати (а.с. 147-154 том № 1). І хоча, дійсно при їх наданні остання про кримінальну відповідальність не попереджалася, однак вони вказують на сталість позиції потерпілої щодо опису фактичних обставин, на відміну від позиції підсудного, котра змінювалася залежно від розвитку розгляду справи в суді, а тому ураховуються судом не як дані свідчень, а як аргумент сталості думки указаного учасника та додатковий довід щодо можливості урахування її письмових свідчень оголошених у порядку ст. 306 КПК, як дійсних.

Кореспондуються ці пояснення потерпілої і з її показаннями у справі № 1-139/2008р. щодо ОСОБА_11 , ОСОБА_48 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , де остання допитувалася судом двічі (щодо змісту показань див. 18-19 аркуші самого вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 06.11.2008, котрий знаходиться на а.с. 29-73 том № 9 в цій справі), та прямо і однозначно описала картину подій, котра установлена судом (визнана доведеною).

Відповідно до даних протоколу відтворення обстановки та обставин події злочину (а.с. 140-151 т. 2), потерпіла ОСОБА_16 ґрунтовно розказала та показала про обставини, час та місце скоєння, аналогічні встановленому в ході судового слідства.

Під час якого, остання детально розповіла про вчинення ОСОБА_10 , ОСОБА_47 , ОСОБА_24 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_50 та ОСОБА_11 незаконного позбавлення волі, вимагання грошових коштів, незаконному проникненні до її житла та заволодінні її паспортом громадянки України, а також про роль кожного у вчиненні зазначених злочинів, та показала на місці де були вчинені злочини щодо неї.

З протоколів пред`явлення потерпілій фотознімків для впізнання від 31 січня 2007 року, потерпіла впізнала ОСОБА_11 , ОСОБА_48 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_10 , які вчиняли вищенаведені указані злочинні дії у відношенні неї (т. 2 а.с. 119-124).

Даними цих слідчих дій в поєднання з дослідженими показаннями потерпілої засвідчується факт наявності узгодженості дій описаних осіб та наявності ознак групи, як і роль підсудного в такій групі.

З протоколу огляду речей від 27.01.2007 (а.с. 30 том № 6) вилучених у ОСОБА_48 витікає, що у нього були вилучені, в тому числі, паспорт потерпілої, довідка про присвоєння ідентифікаційного коду.

З протоколу огляду мобільного телефону «Nokia», серійний номер

НОМЕР_3 , що було вилучено в ОСОБА_12 слідує, що була виявлена карта пам`яті 0630826 1.1, об`ємом 32 Mbyte, на якій міститься фотознімок під № 005 зображенням оголеної ОСОБА_16 (т. 6 а.с. 55-58).

Установлено контакт Кочубейник 8-067-135-34-60, 8-097-530-57-10.

З висновку судово-технічної експертизи № 1900 від 05.04.07 файл «Фото № 5», що зафіксований на карті пам`яті № 0630826 1.1, мобільного телефону «Nokia 6230», серійний номер НОМЕР_3 , створений 13.01.07, в 3 год. 17 хв. (т. 5 а.с. 38-41).

З протоколу очної ставки між ОСОБА_11 - ОСОБА_16 від 02.03.2007 (т. 3 а.с. 158-161), між ОСОБА_12 - ОСОБА_16 від 07.02.2007 (т. 3 а.с. 63-66), ОСОБА_47 - ОСОБА_51 від 07.02.2007 (т. 4 а.с. 50-52), ОСОБА_13 - ОСОБА_51 від 07.02.2007 (т. 4 а.с. 152-154), ОСОБА_14 - ОСОБА_16 від 07.02.2007 (т. 4 а.с. 265-268) витікає, що потерпіла у ході даних слідчих дій указала відомості тотожні її показанням, котрі вище проаналізовані судом в т.ч. засвідчила у повній мірі фактичні обставини учинення злочинів відносно себе жертвою котрих вона стала в частині дати, часу способу їх учинення. Навела дані щодо ролі підсудного та узгодженості дій усіх учасників групи.

Тобто, зазначені обставини, як дійсні, підтверджуються дослідженими в ході судового розгляду, доказами, а саме протоколом усної заяви про злочин ОСОБА_16 (т. 1 а.с. 146), протоколом очної ставки ОСОБА_11 - ОСОБА_16 (т. 3 а.с. 158-161), протоколом очної ставки ОСОБА_12 - ОСОБА_16 (т. 3 а.с. 63-66), протоколом очної ставки ОСОБА_15 - ОСОБА_16 (т. 4 а.с. 50-52), протоколом очної ставки ОСОБА_13 - ОСОБА_16 (т. 4 а.с. 152-154), де потерпіла зауважувала стабільно і стало протягом усього часу тотожні дані вище дослідженим судом у її показаннях (т. 2 а.с. 99-109, 114-118, 125-139), що указує дійсність таких свідчень та їх реальну правдивість, у т.ч. наведені докази за епізодами злочинів учинених у відношенні даної потерпілої указують на пряму причетність до них підсудного та спосіб їх учинення засвідчує собою факт їх реалізації групою осіб за наперед узгодженим алгоритмом дій.

З оголошених судом, у порядку ст. 306 КПК, показань ОСОБА_18 (т. 2 а.с. 59-62, 67-71, т. 4. а.с. 36-40, 59-62, 67-73) слідує, що 25.12.06 приблизно о 22 годині 00 хвилин, вона проїжджала по вул. Хрещатик на своєму особистому автомобілі "Мітцубіші Оутлендер", д.н.з. НОМЕР_6 . В цей час, на номер її мобільного телефону зателефонував ОСОБА_31 , який раніше працював охоронцем розважального закладу "Рівер Паласа" та запропонував з ним зустрітися в кафе "Дабл Кафе", яке розташоване на вул. Хрещатик, на що вона погодилась.

Цього ж дня, біля 22 годині 10 хвилин, вона зустрілась з ОСОБА_52 у вищезазначеному кафе. Перебуваючи в кафе вона деякий час поспілкувалась з ОСОБА_41 . Під час зустрічі ОСОБА_11 попрохав ОСОБА_18 підвести його до будинку АДРЕСА_3 . ОСОБА_18 , погодилась та на власному автомобілі «Mitsubishi Outlander», д/з НОМЕР_6 , відвезла ОСОБА_11 за вказаною ним адресою, а саме у двір будинку АДРЕСА_3 , де їх чекав ОСОБА_10 . Після чого останні разом шляхом погроз щодо застосування насильства, яке небезпечне для життя та її здоров`я змусили ОСОБА_18 пройти до квартири АДРЕСА_4 вищевказаного будинку. ОСОБА_53 наказав не кричати, закрити автомобіль, при цьому він погрожував побити її та закрив їй рукою рот. В цей час ОСОБА_31 теж вийшов з автомобіля, і вона, побоюючись фізичної розправи, закрила автомобіль, після чого ОСОБА_53 повів її до однієї з квартири будинку. В квартирі ОСОБА_53 завів її у одну із кімнат, посадив на диван, після чого ОСОБА_31 дістав ніж та став ним розмахувати, повідомивши, що хоче її провчити. ОСОБА_53 в цей час знаходився в кімнаті на дивані. ОСОБА_31 , бігаючи по квартирі, погрожував ножем, бігав до ванної кімнати, включав воду, запитував, яку вона, любить температуру води, щоб побрити їй волосся, щоб на неї ніхто потім не дивився. В процесі цього ОСОБА_31 та ОСОБА_53 разом стали вимагати у неї гроші в сумі 1200 доларів США, за відвідування " Рівер Паласа ". Вона запитала чому саме 1200 доларів США, та за що вона повинна платити, на що їй відповіли, що їх чотири чоловіка і їм на Новий Рік будуть подарунки у вигляді 300 доларів США, а платити вона їм повинна, так як всі дівчата, які відвідують " Рівер Палас ", платять їм гроші, і вона буде платити теж. Після цього хтось зателефонував на мобільний телефон ОСОБА_54 . Приблизно через хвилин сім після дзвінка в квартиру зайшли ОСОБА_38 та ОСОБА_42 , які сказали, що зараз поїдуть з нею до її помешкання, де заберуть усі цінні речі, а якщо вона відмовиться, то її роздягнуть, сфотографують, вступлять зі нею в статевий акт, при цьому будуть це все знімати на відеокамеру, після чого розмістять записи в мережі Інтернет. ОСОБА_18 злякалась та відповіла, що віддасть гроші наступного дня. Після цього ОСОБА_38 наказав встати та йти за ним, на що вона побоюючись фізичної розправи погодилася та пішла за ним в іншу кімнату квартири. Зайшовши до кімнати він прикрив двері та сказав, що так як її вже схопили, то так просто не відпустять, і тому вона, тобто ОСОБА_18 , повинна буду заплатити гроші. ОСОБА_38 став їй погрожувати, що якщо вона не віддасть грошей, то даної квартири живою не вийде. ОСОБА_37 сказав, що він їй не вірить, що у неї немає грошей, так як вона їздить на дорогому автомобілі, дорого вдягається, після чого наказав відкрити сумку. Коли вона відкрила свою сумку, ОСОБА_53 взяв звідти телефон "Моторолу V З", "Соні Ероіксон Р 9901". Вона, тобто ОСОБА_18 , сказала ОСОБА_55 , що у неї з собою тільки 120 доларів США, на що він витягнув з сумки 120 доларів США, які просто лежали в сумці, забрав собі 100 доларів, а 20 поклав в сумку. Окрім цього він з сумки взяв паспорт громадянки України на її ім`я.

Після цього вона, тобто ОСОБА_18 попрохала ОСОБА_10 віддати хоча б стартові пакети операторів мобільного зв`язку, які знаходились в телефонах, на що він віддав зазначені стартові пакети, та повідомив, що коли вона віддасть гроші у сумі 1200 доларів США, то він поверне телефони.

Потім ОСОБА_53 сказав, що цього все одно мало, і їм потрібно їхати до неї додому, щоб взяти там гроші та техніку. На це вона відповіла, що вдома знаходиться брат, який викличе міліцію.

Після цього ОСОБА_53 повідомив, що вона наступного дня повинна передати їм гроші в сумі 1200 доларів США, а якщо вона не віддасть гроші, то він поїде по місцю її реєстрації, до її матері та буде вимагати гроші у останньої. В подальшому ОСОБА_31 приніс старий мобільний телефон "Самсунг" та сказав, що буде зв`язуватися з нею за допомогою цього телефону. В свою чергу ОСОБА_38 дав для зв`язку свій номер мобільного телефону. Після цього вона сказала, що їй потрібно додому, так як вже пізно і за неї будуть хвилюватися родичі. В свою чергу ОСОБА_37 наказав показати йому руки та побачивши на пальцях рук каблучки, а саме золоту каблучку з камінчиком ізумрудним та золоту каблучку з діамантом, наказав їх зняти та відати йому.

Після цього їй дозволили піти, наказавши перед цим не звертатись до міліції.

Будучи допитаною в суді 25.01.2017 потерпіла ОСОБА_18 (а.с. 97 том № 16) вказала на дійсність вищенаведених обставин.

Відповідно до даних протоколу відтворення обстановки та обставин події злочину (а.с.74-82 т. 2) потерпіла ОСОБА_18 ґрунтовно розказала та показала про обставини, час та місце скоєння, аналогічні встановленому в ході судового слідства.

Так, ОСОБА_18 в присутності понятих розповіла про вчинення ОСОБА_52 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 та ОСОБА_24 відносно неї злочину, а також роль кожного з учасників та показала місце вчинення злочину кв. АДРЕСА_5 (т.2 а.с. 74-82).

З протоколу пред`явлення ОСОБА_18 фотознімків для впізнання від 31 січня 2007 року, потерпіла впізнала ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_24 , які 25 грудня 2006 року насильно утримуючи її в кв. АДРЕСА_5 , під погрозою застосування насильства вимагали в неї 1200 доларів США та заволоділи її особистими речами та паспортом громадянина України (т. 2 а.с. 63-66).

Даними цих слідчих дій в поєднання з дослідженими показаннями потерпілої засвідчується факт наявності узгодженості дій описаних осіб та наявності ознак групи, як і роль підсудного в такій групі.

З протоколу очної ставки між обвинуваченим ОСОБА_10 та потерпілою ОСОБА_18 від 10 вересня 2010 року, вбачається що ОСОБА_18 в присутності ОСОБА_10 підтвердила свої показання надані нею при допиті в якості потерпілої (т. 8 а.с. 218-224).

Згідно заяви про злочин ОСОБА_18 від 11.01.2007 (т. 6 а.с. 76), від 17.01.07 (т. 1 а.с. 155) слідує, що вона поінформувала правоохоронні органи про викрадення підсудним (у заяві прямо указано ОСОБА_53 ) її особистих речей та про вимагання в т.ч. з боку ОСОБА_35 (саме так звати обвинуваченого), ОСОБА_37, ОСОБА_56 , котрих має змогу впізнати в силу указаного знайомства.

Ці ж дані витікають і з вільних пояснень потерпілої наявних у справі від без дати (а.с. 156-161 том № 1), від 17.01.2007 (а.с. 77 том № 6), від 21.01.2007 (а.с. 162-166, 167-168 том № 1). І хоча, дійсно при їх наданні остання про кримінальну відповідальність не попереджалася, однак вони вказують на сталість позиції потерпілої щодо опису фактичних обставин, на відміну від позиції підсудного, котра змінювалася залежно від розвитку розгляду справи в суді, а тому ураховуються судом не як дані свідчень, а як аргумент сталості думки указаного учасника та додатковий довід щодо можливості урахування її письмових свідчень оголошених у порядку ст. 306 КПК, як дійсних.

При цьому, в ході слідства з метою перевірки того чи дійсно підпис належить потерпілій в заяві про злочин та в поясненнях від 11.01.07 постановою слідчого ОСОБА_57 від 05.03.2007 (а.с. 66 том № 5) у справі було призначено почеркознавчу експертизу з відповідним відібранням зразків почерку наведеної потерпілої, на підставі постанови від 27.02.2007 про таке відібрання (а.с. 68 том № 5) та згідно висновку експерта № 2339 (а.с.125-127 том № 5) ці рукописні тексти виконано ОСОБА_18 .

Зверталась потерпіла і до правоохоронних органів з цим питанням (що не її підписи на заяві про злочин і поясненнях) та за наслідками перевірки постановою слідчого в ОВС прокуратури м. Києва ОСОБА_57 від 10.05.2007 (а.с. 114-116том № 7) відмовлено в порушенні кримінальної справи щодо працівників Голосівського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_58 , ОСОБА_59 , ОСОБА_60 , ОСОБА_61 за ст.ст. 364-366, 368 КК.

З протоколів очних ставок між ОСОБА_12 - ОСОБА_18 від 23.03.2007 (т. 3 а.с. 75-79), ОСОБА_11 - ОСОБА_18 від 28.02.2007 (а.с. 170-173 т. 3), ОСОБА_53 - ОСОБА_18 від 10.10.2010 (т. 8 а.с.218-224) витікає, що потерпіла у ході даних слідчих дій указала відомості тотожні її показанням, котрі вище проаналізовані судом в т.ч. засвідчила у повній мірі фактичні обставини учинення злочинів відносно себе жертвою котрих вона стала в частині дати, часу способу їх учинення. Навела дані щодо ролі підсудного та узгодженості дій усіх учасників групи.

З протоколу огляду від 29.01.2007 (т. 6 а.с. 22) слідує, що було оглянуто речі потерпілої ОСОБА_18 у т.ч. мобільний телефон «Motorola V 3», «Sony Eriksson Р 990 І», каблучки, паспорт громадянки України, тобто саме ті речі, якими шляхом розбою заволоділи 25.12.06.

Огляд було учинено на підставі протоколу виїмки від 29.01.2007 (а.с. 21 том № 6).

Згідно висновку експерта № 3132 від 23.04.2007 (а.с. 157-158, 159-164) залишкова вартість кілець потерпілої ОСОБА_18 станом на 25.12.2006 склала 768, 68 грн.

Тобто, зазначені обставини, як дійсні, підтверджуються дослідженими в ході судового розгляду, доказами, а саме протоколом усної заяви про злочин ОСОБА_18 (т. 1 а.с. 155), протоколом очної ставки між ОСОБА_12 - ОСОБА_18 ( т. 3 а.с. 75-79), протоколом очної ставки між ОСОБА_53 - ОСОБА_18 (т. 8 а.с. 218-224), де потерпіла зауважувала стабільно і стало протягом усього часу тотожні дані вище дослідженим судом у її показаннях (т. 2 а.с. 99-109, 114-118, 125-139), що указує на дійсність таких свідчень та їх реальну правдивість, у т.ч. наведені докази за епізодами злочинів учинених у відношенні даної потерпілої указують на пряму причетність до них підсудного та спосіб їх учинення засвідчує собою факт їх реалізації групою осіб за наперед узгодженим алгоритмом дій.

Щодо питання дат указаних в протоколах допиту, то вони сприймаються через призму описки, так як у вказану дату потерпіла перебувала закордоном.

Описка в даті протоколу не може вказувати сама по собі на те, що наведена дія не вчинялася, або ж що установлені в ній дані не відповідають фактичній ситуації, адже відомості цієї дії прямо кореспондуються з даними установленими в ході інших слідчий дій (очних ставок, впізнання).

З оголошених судом, у порядку ст. 306 КПК, показань ОСОБА_20 , наданих як на етапі досудового розслідування справи (т. 2 а.с. 87-89, 95-98, т. 9 а.с. 220-221), так і під час її розгляду в суді попереднім складом суду слідує, що 05.01.07, біля 03 години, вона відвідала розважальний заклад "Рівер Палас", де зустріла свою знайому ОСОБА_21 . Через деякий час до них підійшов хлопець, який представився ОСОБА_19 . Хлопець на ім`я ОСОБА_19 запропонував поїхати розважитись, на що вони погодилися. Після цього втрьох вийшли з розважального комплексу " Рівер Палас " та сіли в таксі, де ОСОБА_19 повідомив, що спочатку йому необхідно заїхати додому і назвав адресу, а саме буд. АДРЕСА_9 . Під`їхавши до зазначеного будинку ОСОБА_19 запропонував піднятись до нього додому випити кави, на що вона, з ОСОБА_21 погодились. Після цього вони втрьох піднялись до квартири АДРЕСА_10 .

Зайшовши до квартири їх там зустріли ОСОБА_53 , ОСОБА_24 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , які раніше працювали охоронцями розважального закладу "Рівер Палас". Останні наказали їм сісти та повідомили, що вона, тобто ОСОБА_20 повинна їм платити по 500 доларів США щомісячно за безперешкодне відвідування розважального закладу "Рівер Палас". В разі відмови вони почали погрожувати ОСОБА_20 нанесенням тілесних ушкоджень та вбивством. Окрім цього, ОСОБА_31 продемонстрував їй ніж та повідомив, що в разі відмови виконати висунуті вимоги, поріже її на шматки. Окрім цього, ОСОБА_53 та інші повідомили, що якщо ОСОБА_20 , не буде їм віддавати гроші, вони роздягнуть її, сфотографують її в оголеному виді та розмістять фотознімки на сайті в мережі Інтернет. Вона, побоюючись фізичного впливу, погодилась щомісячно віддавати грошові кошти у сумі 500 доларів США, після чого їх з ОСОБА_21 відпустили.

Показання від 20.01.2011 (див. протокол судового засідання в т. 9 а.с. 220-221, 243-244) ОСОБА_20 надавала в суді будучи попередженою про кримінальну відповідальність згідно норм КК за участю підсудного та його адвоката.

Ці ж дані витікають і з вільних пояснень потерпілої наявних у справі від 17.01.2007 (а.с. 169-172 том № 1). І хоча, дійсно при їх наданні остання про кримінальну відповідальність не попереджалася, однак вони вказують на сталість позиції потерпілої щодо опису фактичних обставин, на відміну від позиції підсудного, котра змінювалася залежно від розвитку розгляду справи в суді, а тому ураховуються судом не як дані свідчень, а як аргумент сталості думки указаного учасника та додатковий довід щодо можливості урахування її письмових свідчень оголошених у порядку ст. 306 КПК, як дійсних.

У відповідності до протоколу відтворення обстановки та обставин події ОСОБА_20 ґрунтовно розказала та показала про обставини, час та місце скоєння, аналогічні встановленому в ході судового слідства.

Так, ОСОБА_20 в присутності понятих розповіла про вчинення ОСОБА_52 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 та ОСОБА_24 відносно неї злочину, а також роль кожного з учасників та показала місце вчинення злочину кв. АДРЕСА_11 (т. 2 а.с. 99-109).

З протоколу пред`явлення ОСОБА_20 фотознімків для впізнання, потерпіла впізнала ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_24 , які 05 січня 2007 року насильно утримуючи її в кв. АДРЕСА_11 , під погрозою застосування насильства вимагали в неї 500 доларів США щомісячно за відвідування розважального закладу "River Palace" (т. 2 а.с. 90-94).

Даними цих слідчих дій в поєднання з дослідженими показаннями потерпілої засвідчується факт наявності узгодженості дій описаних осіб та наявності ознак групи, як і роль підсудного в такій групі.

Будучи допитаною в суді у якості свідка понята ОСОБА_62 (а.с. 57-58 т. 17) підтвердила свою участь у слідчих діях під час впізнання цією потерпілою, зауважила що підписи у протоколах її. Про будь-які порушення норм КПК, в т.ч. про не вчинення слідчим дію щодо роз`яснення відповідальності за нормами КК її учасникам не вказувала, хоча і відмітила, що так як з того часу минув тривалий час понад 14 років, обставини пам`ятає складно.

З протоколу очної ставки між обвинуваченим ОСОБА_10 та потерпілою ОСОБА_20 від 08 вересня 2010 року, вбачається що ОСОБА_20 в присутності ОСОБА_10 підтвердила свої показання надані нею при допиті в якості потерпілої, а також зазначала, що саме ОСОБА_53 погрожував їй фізичною розправою та керував ОСОБА_41 в ході вимагання у неї грошових коштів (т. 8 а.с. 213-217).

З оголошених судом, у порядку ст. 306 КПК, показань свідка ОСОБА_21 наданих як на етапі досудового розслідування справи (а.с.36-38 т. 2), остання давала покази аналогічні показам потерпілої ОСОБА_20 наданих як на етапі досудового розслідування справи (т. 1 а.с. 87-89, 95-98, т. 9 а.с. 220-221), та в суді.

З протоколу пред`явлення фотознімків для впізнання (а.с. 39-40 т. 2) слідує, що свідок ОСОБА_21 впізнала ОСОБА_10 , як особу, яка вимагала у ОСОБА_20 в її присутності грошові кошти.

З протоколу відтворення обстановки та обставин подій зі свідком ОСОБА_21 остання детально розповіла про вчинення ОСОБА_10 , ОСОБА_52 та іншими вимагання грошових коштів у ОСОБА_20 , а також про роль кожного у вчиненні даного злочину, та показала на місці де був вчинений злочин щодо ОСОБА_20 (т. 2 а.с. 41-45).

Тобто, зазначені обставини, як дійсні, підтверджуються дослідженими в ході судового розгляду, доказами, а саме її пояснення, пред`явлення фотознімків для впізнання (а.с. 90-94 т. 2), протоколом відтворення обстановки та обставин події, де потерпіла зауважувала стабільно і стало протягом усього часу тотожні дані вище дослідженим судом у її показаннях, що указує на дійсність таких свідчень та їх реальну правдивість, у т.ч. наведені докази за епізодами злочинів учинених у відношенні даної потерпілої указують на пряму причетність до них підсудного та спосіб їх учинення засвідчує собою факт їх реалізації групою осіб за наперед узгодженим алгоритмом дій.

На правдивість таких показань потерпілої указує і той факт, що вони кореспондуються в повній мірі з показаннями свідка ОСОБА_21 та даними впізнання за її участю (а.с. 39-40 т. 2).

З протоколу відтворення обстановки та обставин подій (т. 4 а.с. 36-40) ОСОБА_15 детально розповів про вчинення указаних злочинів в т.ч. показав на місці, де було вчинено вимагання.

Під час відтворення в приміщенні розважального закладу "Релакс клуб центр", розташованому проспекту Перемоги, 47 у м. Києві, був виявлений та вилучений паспорт

громадянки України на ім`я ОСОБА_16 .

З роздруківок вхідних та вихідних телефонних дзвінків

ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_24 , ОСОБА_48 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 та ОСОБА_11 витікає факт перебування

останніх на місцях вчинення злочинів (т. 6 а.с. 126-240, т. 7 а.с. 1-89).

Доступ до цих даних отримано на підставі постанов заступника голови АСК ОСОБА_111 від 20.02.2007 (а.с. 129-138 т. 6).

З протоколів огляду з`єднань ОСОБА_24 від 02.03.2007 (а.с. 157-198 т. 6), ОСОБА_10 від 06.03.2007 (а.с. 199-240 т. 6), ОСОБА_48 від 06.03.2007 (а.с. 1-20 т. 7), ОСОБА_11 від 05.03.2007 (а.с. 21- 53 т.7), ОСОБА_12 від 02.03.2006 (дійсним є рік 2007, а.с. 54-80 т. 7), ОСОБА_14 від 05.03.2006 (дійсним є 2007 рік, а.с. 81-88 т. 7) витікає факт комунікації між усіма учасникам групи в т.ч. їх перебування за адресами де мали місце злочини щодо потерпілих.

Так, для прикладу, 25.12.06, починаючи з 18 до 24 годин, ОСОБА_11 перебував на АДРЕСА_8 , за адресою, де розташоване кафе «Дабл Кофе», та здійснив 12 телефонних дзвінків ОСОБА_12 , 5 телефонних дзвінків ОСОБА_35 та одержав від останнього 8 телефонних дзвінків, 5 телефонних дзвінків ОСОБА_18 та одержав від останньої 2 телефонних дзвінки.

Починаючи з 23 години 46 хвилин, телефонний апарат ОСОБА_63 знаходився по вул. Велика Васильківська в м. Києві, місця, де згідно показань потерпілої

ОСОБА_18 щодо неї були вчинені злочини.

12.01.07 в 22 години ОСОБА_11 здійснює 4 телефонних дзвінки ОСОБА_64 , який здає в оренду квартиру АДРЕСА_5 , при чому останній телефонний дзвінок ОСОБА_64 здійснений ОСОБА_52 на АДРЕСА_18 на якій мешкає ОСОБА_65 . Після цього з 23 годин, вхідні та вихідні дзвінки надходять коли телефонний апарат, належний ОСОБА_11 перебуває на вул. Васильківська в м. Києві, місця, де згідно показань потерпілої ОСОБА_16 , здійсненні злочини.

13.01.07 в 9 годин 30 хвилин, ОСОБА_11 здійснив телефонний дзвінок

перебуваючи на вул. Курнатовського в м. Києві, де мешкає потерпіла ОСОБА_16 .

16.01.07 ОСОБА_11 здійснює 3 телефонних дзвінка ОСОБА_65 , який здає в оренду квартиру АДРЕСА_14 , після чого перебував у районі дії вежі оператора мобільного зв`язку, розташованої по АДРЕСА_19 , яка безпосередньо знаходиться біля провул. Щорса в м. Києві.

З протоколу огляду автомобіля ОСОБА_12 державний номерний знак НОМЕР_5 , слідує, що в ході цієї слідчої дії було виявлено та вилучений мобільний телефон «Nokia», серійний номер НОМЕР_3 та аркуш паперу з записами телефонів дівчат (т. 1 а.с. 91 - 93).

З висновку експерта № 27 від 09.02.2007 (а.с. 22-25 том № 5) витікає, що пістолет вилучений у ОСОБА_48 є гладкоствольним самозарядним пістолетом калібру 9 мм моделі «ФОРТ-12Р», серії «Д».

Згідно постанови слідчого в ОВС прокуратури м. Києва ОСОБА_57 від 10.05.2007 (а.с. 117 том № 7) відмовлено в порушенні кримінальної справи щодо ОСОБА_20 , ОСОБА_16 , ОСОБА_22 , ОСОБА_18 за фактом системного заняття проституцією, у зв`язку з відсутністю в їх діях складу злочину за ст. 303 КК.

Згідно протоколу обшуку від 06.09.2010 (а.с. 6 том № 9) за адресою: АДРЕСА_20 , який було проведено на підстави ухвали судді Голосіївського районного суду м. Києва від 25.08.2010 ОСОБА_66 (а.с. 4 том № 9), о/у в ОВС УБОЗ ГУМВС України згідно доручення старшого слідчого прокуратури м. Києва ОСОБА_67 від 25.08.10 № _06/1-4580 (а.с. 5 том № 9) витікає, що у ході слідчої дії було вилучено карти операторів «Лайф» № НОМЕР_9 , «Київстар» № НОМЕР_10 .

Згідно протоколу обшуку від 26.08.2010 (а.с. 12 том № 9) за адресою: АДРЕСА_1 , який було проведено на підстави ухвали судді Голосіївського районного суду м. Києва від 25.08.2010 ОСОБА_66 (а.с. 11 том № 9), о/у в ОВС УБОЗ ГУМВС України, згідно доручення старшого слідчого прокуратури м. Києва ОСОБА_67 від 25.08.10 № _06/1-4580 (а.с.15 том № 9) витікає, що у ході слідчої дії було вилучено телефон «Нокіа», карту оператора «Київстар» № НОМЕР_11 , ЕМЕІ НОМЕР_12 , щоденник.

Протоколом огляду від 29.09.10 (а.с. 13 том № 9) огляну речі вилучені у ході цих обшуків.

Згідно протоколу очної ставки між ОСОБА_12 та ОСОБА_52 (т. З а.с. 174-177) останній повідомив, що дійсно 25.01.07 перебував разом із ОСОБА_18 в квартирі АДРЕСА_5 , однак перебував там у зв`язку з тим, що зустрічався зі ОСОБА_18 .

Під час перебування в зазначеній квартирі до них приїхав ОСОБА_12 , ОСОБА_24 , ОСОБА_53 , які почали спілкуватись зі ОСОБА_18 .

Як він зрозумів.ю ОСОБА_18 була винна ОСОБА_35 грошові кошти, які позичала у останнього.

Окрім цього, під час очної ставки ОСОБА_11 повідомив, що дійсно 13.01.07 перебував в квартирі АДРЕСА_5 . Приїхав туди на прохання ОСОБА_13 .

Коли прибув до квартири та побачив там ОСОБА_35 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_48 та ОСОБА_16 .

З досліджених судом та оголошених у порядку ст. 306 КПК показань ОСОБА_48 від 24.01.07 (т. 8 а.с. 35-44) витікає, що з березня 2005 року до 22.01.2007 він працював помічником оперуповноваженого відділу карного розшуку Голосіївського районного управління ГУ МВС України в м. Києві.

Приблизно 11-13 січня 2007 року, в перший половині дня він одержав від начальника відділу карного розшуку Голосіївського РУ ГУМВС України в м. Києві усну вказівку про необхідність разом з іншими працівниками карного розшуку прийняти участь в затриманні правопорушників на території м. Києва, які вимагають грошові кошти у потерпілої. В той же день, приблизно о 12 годині, він разом з іншими працівниками карного розшуку під`їхав до кафе «Кофе Хауз», розташованого біля станції метро «Хрещатик».

Біля 13 години, цього ж дня, він разом із співробітниками Голосіївської райвідділу затримали трьох громадян, а саме ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ; ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Анкетні дані зазначених осіб він, тобто ОСОБА_68 , вніс до службового блокноту.

Після цього усіх затриманих привезли до Голосіївського РУ ГУМВС України в м. Києві. Через деякий час, за вказівкою керівництва, він разом зі співробітниками карного розшуку ОСОБА_60 та ОСОБА_69 , а також з ОСОБА_70 знову під`їхали до кафе «Кофе Хауз», розташованого біля станції метро «Хрещатик».

Приїхавши до зазначеного кафе, ОСОБА_12 показав їм свій автомобіль марки «Деу Ланос» темно-фіолетового кольору, державний номерний знак якого починається з букв « АІ », повного номерного знака він не пам`ятає. ОСОБА_12 сказав, що в бардачку автомобіля знаходиться поліетиленовий пакет з речами потерпілої. Після цього ОСОБА_12 відкрив автомобіль, а він, тобто ОСОБА_68 , дістав з бардачка автомобіля поліетиленовий пакет, в якому знаходився телефонний апарат стільникового зв`язку, якісь документи та речі. Зазначений пакет з речами та документами він передав в приміщенні Голосіївського райвідділу міліції ОСОБА_69 та ОСОБА_61 для приєднання до матеріалів перевірки. Яке рішення прийнято за вищезазначеними матеріалами, йому невідомо.

Після цього, він продовжив спілкуватися з ОСОБА_10 , який розповів про перспективи можливого співробітництва і зазначив, що дівчата, які постійно відпочивають у нічних клубах м. Києва, мають значні суми грошових коштів, що знаходяться за місцем їх проживання. Ці гроші можна забирати у дівчат і розкривати злочини. Для цього йому, тобто ОСОБА_71 , необхідно буде використовувати своє посвідчення працівника міліції. Крім того, він має зброю та наручники, а тому зможе затримувати цих людей і таким чином очищати місто Київ від злочинців і правопорушників, які, зі слів ОСОБА_10 , займаються проституцією та викраденням речей у клієнтів, для чого, підсипають їм снодійні та інші засоби в напої.

Також ОСОБА_53 повідомив, що оскільки він, тобто ОСОБА_15 , працює на лінії розкриття злочинів, пов`язаних з розкраданням речей з квартир, то він, тобто ОСОБА_53 знає багато квартирних злодіїв, про злочини яких він зможе повідомляти.

ОСОБА_53 залишив йому, тобто ОСОБА_71 , номер свого мобільного телефону та повідомив, що зателефонує у разі появи роботи, про яку він розповідав. Після цього з ОСОБА_10 почали спілкуватись інші працівники карного розшуку, а він, тобто ОСОБА_68 , пішов додому.

Наступного дня, приблизно о 16 годині, йому на номер мобільного телефону зателефонував ОСОБА_53 та призначив зустріч.

Того ж дня, приблизно о 17 годині 30 хвилин, він зустрівся з ОСОБА_10 у кафе «Оболонь», що розташоване на площі Майдан Незалежності поблизу Головпоштамту. Під час зустрічі ОСОБА_53 повідомив, що у нього є інформація про правопорушення, і за рахунок реалізації цієї інформації він, тобто ОСОБА_68 , зробить собі «показник», а він, тобто ОСОБА_53 в свою чергу прибере своїх конкурентів і буде давати йому, тобто ОСОБА_71 , за таку допомогу гроші.

На пропозицію ОСОБА_10 він погодився.

Наступного дня, приблизно о 04 годині йому зателефонував ОСОБА_53 та повідомив, що у нього є одна «тема», а саме, у них є квартирний злодій, який знаходиться в Голосіївському районі. ОСОБА_53 повідомив, що у разі затримання ним злочинця, він заплатить за це.

Через 10 хвилин після цієї розмови до гуртожитку де він мешкав, підїхав автомобіль «Шевролет Авео» фіолетового кольору, державний номерний знак якого він не запам`ятав.

За кермом автомобіля знаходився раніше незнайомий йому чоловік на ім`я ОСОБА_72 . Поруч з ним знаходився ОСОБА_53 . На зазначеному автомобілі вони під`їхали до будинку АДРЕСА_3 .

По дорозі до будинку ОСОБА_53 повідомив, що в ОСОБА_72 повія викрала гроші, золотий ланцюжок, мобільний телефон та інші речі на велику суму.

Під`їхавши до будинку він разом з ОСОБА_72 та ОСОБА_10 піднялися на 8, чи 9 поверх та зайшли до однієї з квартир, номера він не пам`ятає. Вхідні двері цієї квартири оббиті дерматином коричневого кольору.

Зайшовши до квартири він побачив, що в ній знаходилися ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та раніше незнайомий йому чоловік на ім`я ОСОБА_72 , прізвище якого як він пізніше дізнався як ОСОБА_73 , а по-батькові ОСОБА_74 . Крім цього, в квартирі знаходилась дівчина, віком приблизно 17 років, яка назвала себе ОСОБА_75 .

Він привітався з усіма присутніми в квартирі та побачив, що у ОСОБА_11 з правого боку на поясі висить ніж великого розміру з рукояткою з дерева, після чого він зробив зауваження ОСОБА_11 та повідомив, що за носіння указаного ножа його можуть притягнути до кримінальної відповідальності.

Після цього він, тобто ОСОБА_68 , пройшовся по квартирі, що має дві житлові кімнаті, та побачив в одній із кімнат дівчину на ім`я ОСОБА_76 . На вигляд їй приблизно 25 років, зріст приблизно 175 см., волосся руде фарбоване, груди великого розміру.

Після цього, перебуваючи в кімнаті він зняв піджак, взяв папку і повідомив ОСОБА_76 , що зараз затримає її за вчинення крадіжки, так як присутні вказали на неї, як на особу, що викрала їх майно.

Після цього він пройшов на кухню, опитав ОСОБА_72 , з приводу так званої крадіжки у нього, який повідомив, що крадіжку вчинила ОСОБА_76 . Окрім цього, з приводу крадіжки у ОСОБА_72 , він опитав ОСОБА_75 та ОСОБА_24 .

Після цього він попрохав ОСОБА_76 показати документи, що посвідчують її особу, але остання повідомила, що ніяких документів у неї з собою немає. На це він повідомив, що разом з усіма присутніми ОСОБА_76 поїде до райвідділу міліції, де у неї відберуть зразки відбитків пальців та дізнаються, хто вона насправді. ОСОБА_16 почала плакати, а він наказав усім збиратися та прямувати до Голосіївського райвідділу міліції для встановлення особистості ОСОБА_76 та з`ясування обставин справи.

Після цього усі присутні в квартирі вийшли на двір. Частина людей сіла до автомобіля Олексія марки «Шевролет Авео», а частина до автомобіля ОСОБА_12 «Деу Ланос» та попрямували в напрямку Голосіївського райвідділу міліції.

По дорозі він, тобто ОСОБА_68 , повідомив ОСОБА_76 , яка разом з ОСОБА_10 , ОСОБА_77 та ОСОБА_72 - власником автомобіля «Шевролет Авео» знаходилася в автомобілі останнього, що перевірить її по обліках, а потім зачинить у камері, так як остання нічого не говорить і, мабуть, є раніше судимою.

Біля Голосіївського райуправління він, тобто ОСОБА_68 , вийшов з автомобіля та сказав, щоб всі присутні в автомобілі прямували до Голосіївського райуправління.

ОСОБА_16 стала благати не робити цього та повідомила, що у неї є паспорт, який знаходиться на квартирі, де вона мешкає, на Русанівському масиві в м. Києві . На це він, тобто ОСОБА_68 , повідомив, що йому все рівно необхідно йти до райуправління, на що ОСОБА_53 попрохав його з`їздити на квартиру до ОСОБА_76 .

Після цього всі, хто приїхав до райуправління, сіли в автомобілі, на яких приїхали, та на прохання ОСОБА_76 поїхали на Русанівський масив за адресою: АДРЕСА_6 . Приїхавши до зазначеного будинку, він разом з ОСОБА_12 та ОСОБА_76 піднялися на 4 поверх будинку до квартири АДРЕСА_7 , а всі інші залишилися на майданчику в під`їзді будинку на 4 поверсі. Після цього, вони втрьох зайшли до зазначеної квартири, де в одній із кімнат ОСОБА_76 підійшла до полиць з книжками на стіні, які розташовані зліва від входу до кімнати, взяла з полиці паспорт та зошит. Після цього, вони вийшли з квартири, на майданчику між поверхами зустрілися з ОСОБА_10 , ОСОБА_52 та ОСОБА_24 , і усі разом спустилися вниз та вийшли з під`їзду.

Коли вийшли з під`їзду, він взяв у ОСОБА_76 паспорт громадянки України та, відкривши його, дізнався що прізвище ОСОБА_78 , а по батькові ОСОБА_79 . Рік народження ІНФОРМАЦІЯ_8 , а місце народження Тернопільська область.

Також він побачив, що в обкладинці паспорта знаходилися грошові купюри номіналом по 100 доларів США. Скільки всього було таких купюр і яка загальна сума коштів знаходилася в паспорті ОСОБА_16 , він не роздивився.

Він запитав у ОСОБА_76 , що це за гроші, на що остання повідомила, що це гроші, про які вона домовлялася з ОСОБА_75 , ОСОБА_52 , ОСОБА_24 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та ОСОБА_72 . Після цього, ОСОБА_12 повідомив, що все нормально і забрав паспорт ОСОБА_16 з грошима.

Весь цей час ОСОБА_16 нікуди не відпускали, а він говорив, що «зачинить» її в камері в райуправлінні. В подальшому він сів до автомобіля «Шевролет Авео», в якому перебував ОСОБА_72 , ОСОБА_75 , ОСОБА_16 та ОСОБА_53 , і поїхав разом з ними, доки автомобіль не зупинився біля станції метро «Дружби Народів».

Коли до цього ж місця під`їхав автомобіль «Деу Ланос», з нього вийшов ОСОБА_12 та повідомив, що все нормально, і передав йому, тобто ОСОБА_71 , 200 доларів США, як він повідомив, «за турбування». Після цього він пересів до автомобіля «Деу Ланос» ОСОБА_12 , який відвіз його приблизно о 8 годині до Голосіївського райуправління. По дорозі ОСОБА_12 повідомив, що через декілька днів йому, тобто ОСОБА_71 , необхідно буде зателефонувати ОСОБА_16 , однак навіщо, він, тобто ОСОБА_12 , повідомить пізніше.

16.01.2007, приблизно о 9 годині, йому зателефонував ОСОБА_53 та попрохав взяти два дні «відгулів» та їхати на Щорса в м. Києві. На роботі він написав рапорт про надання вихідних 16 по 17.01.2007, після чого поїхав до себе додому на вул. Саперне Поле в м. Києві.

16.01.07, близько 13 год. 40 хв., йому на номер мобільного телефону зателефонував ОСОБА_53 і попрохав приїхати до провул. Щорса в м. Києві, на що він погодився. Через деякий час він приїхав до провул. Щорса, де біля госпіталю Збройних сил України зустрівся з ОСОБА_24 .

Після цього вони вдвох підійшли до під`їзду одного з будинків, розташованого біля зазначеного госпіталю, де їх зустрів ОСОБА_53 . Після цього він, разом з ОСОБА_10 піднявся на 8 чи 9 поверх будинку. Коли вони піднімалися на ліфті до квартири, ОСОБА_53 повідомив, що в квартирі знаходиться дівчина - «таке ж тіло, як і минулого разу».

Зайшовши в квартиру він побачив, що в ній знаходяться ОСОБА_80 , ОСОБА_12 , ОСОБА_24 .

ОСОБА_53 дав йому паспорт дівчини, що була в квартирі. Відкривши паспорт, він побачив, що прізвище та ім`я дівчини ОСОБА_81 . Після цього до нього підійшов ОСОБА_11 та показав відеофайл з ОСОБА_82 в оголеному вигляді, який відтворювався за допомогою мобільного телефону марки «Nokia N 92», належного ОСОБА_11 . Окрім цього, на поясі ОСОБА_11 він побачив ніж, що був у нього раніше під час подій в квартирі на АДРЕСА_22 .

Після цього, до кухні зайшов ОСОБА_53 , який в руках тримав ключі з брелком, як він пізніше дізнався, ключ від замка вхідних дверей квартири

ОСОБА_22 подальшому ОСОБА_53 .. ОСОБА_83 , ОСОБА_24 пішли на вихід з квартири, при цьому, ОСОБА_53 наказав ОСОБА_11 залишатися з ОСОБА_84 , щоб остання не мала змоги втекти з квартири, де її утримували. Коли ОСОБА_53 , ОСОБА_83 , ОСОБА_24 вийшли з квартири, він, тобто ОСОБА_68 , зайшов до кімнати, де знаходилася ОСОБА_81 та попрохав вийти з кімнати ОСОБА_11 , повідомивши, що як працівник міліції вміє спілкуватися з людьми. Зайшовши до кімнати він зняв піджак, щоб ОСОБА_85 , побачила, оперативну кобуру, в якій знаходився пістолет для відстрілу гумових куль, та наручники, які знаходились на паску з правого боку. Після цього він став спілкуватись з ОСОБА_84 , від якої дізнався, що її викрав ОСОБА_53 , забрав у неї ключі від квартири, якісь цінності, знущався над нею насильно утримує в квартирі та вимагає разом з іншими грошові кошти у сумі 15 тис. доларів США. Окрім цього ОСОБА_85 повідомила, що боїться за своє життя, оскілки думає, що живою з квартири не вийде. Він також дізнався, що грошові кошти ОСОБА_85 зберігає в банку по вул. Раїси Окіпної. Після цього він заспокоїв ОСОБА_86 , повідомивши, що якщо вона віддасть грошові кошти у сумі 15 тис. доларів США, то він гарантує, що вона повернеться додому неушкодженою. На цю пропозицію ОСОБА_85 погодилася.

16.01.07, приблизно о 16 годині, він зателефонував ОСОБА_55 і повідомив, що ОСОБА_85 погодилася видати власні кошти, що знаходяться на її рахунку в банку. Приблизно о 17 годині 10 хвилин до квартири зайшов ОСОБА_53 , ОСОБА_87 , ОСОБА_12 .

Він підійшов до ОСОБА_10 та взяв у нього ключі від квартири ОСОБА_88 і повідомив, щоб вони будуть у нього. Окрім цього, він повідомив, що разом з ОСОБА_84 поїде до банку, де відкрито рахунок останньої, з якого вона зніме грошові кошти та передасть йому, тобто ОСОБА_71 , ОСОБА_55 , ОСОБА_24 , ОСОБА_12 . Усі погодились на його пропозицію. Після цього усі вийшли на двір, де він разом з ОСОБА_84 сів в автомобіль ОСОБА_12 «Деу Ланос», та поїхали у напрямку вул. Р. Окіпної в м. Києві. По дорозі він віддав ОСОБА_89 ключі від її квартири та паспорт.

Під`їхавши до установи банку на вул. Раїси Окіпної, номера будинку не пам`ятає, він разом з ОСОБА_84 вийшли з автомобіля та зайшли до установи банку. В приміщенні банку ОСОБА_85 сіла біля банківського працівника, а він трохи подалі від неї. Через деякий час він побачив, що ОСОБА_85 мімікою обличчя та жестами подає якісь знаки працівнику банку. Він підійшов до ОСОБА_88 та запитав чи все нормально, на що ОСОБА_85 встала із-за столу та підійшла до каси банку. В цей час він побачив, що ОСОБА_22 нахилилась до вікна каси та стала щось говорити касиру. Коли він підійшов до каси банку то побачив, що касир - жінка, яка носить окуляри, натискає кнопку сигналізації. Після цього він сказав ОСОБА_89 : «Ось і все!»,- розвернувся та пішов до виходу. Перед виходом охоронець банку запитав у нього а що сталося, на що останній відповів, що посварився зі своєю дівчиною і в цей же час сказав: « ОСОБА_75 , я тебе почекаю на вулиці!». Вийшовши з приміщення банку, він сів в автомобіль ОСОБА_12 та поїхав.

21.01.07 йому, тобто ОСОБА_71 , зателефонував на номер мобільного телефону ОСОБА_53 та повідомив, що він повинен зателефонувати ОСОБА_16 і призначити їй зустріч поблизу розважального клубу «Релакс стріп центрі». Як він зрозумів, ОСОБА_53 хотів від ОСОБА_16 отримати ще якісь гроші. 21.01.07 він зателефонував ОСОБА_16 та домовився про зустріч з нею на 23.01.07.

23.01.07 він знаходився в розважальному клубі «Релакс стріп центрі». До нього приїхали ОСОБА_53 , ОСОБА_90 , ОСОБА_24 та ОСОБА_91 на прізвисько « ОСОБА_92 ».

ОСОБА_91 на прізвисько « ОСОБА_92 » передала йому, паспорт на імя ОСОБА_16 . В холі розважального клубу «Релакс сгріп центрі» він відсунув рекламну табличку на стіні «ПТ «Розиграш Часы Удачи» і ОСОБА_91 поклала паспорт ОСОБА_16 в нішу, що була за цією табличкою.

Під час зустрічі з ОСОБА_16 його було затримано працівниками УБОЗ ГУМВС України в м. Києві.

Окрім цього він, тобто ОСОБА_68 зазначив, що усвідомлював, що в усіх вищезазначених випадках заволодіння грошовими коштами, речами та цінностями потерпілих він діяв у складі групи осіб, яка була організована, ролі кожного були розподілені і кожен знав свої функції.

До складу групи, окрім нього входили: ОСОБА_53 , ОСОБА_12 , ОСОБА_24 , ОСОБА_11 , ОСОБА_91 на прізвисько « ОСОБА_92 » та ОСОБА_72 - власник « ОСОБА_93 ».

Під час здійснення злочинної діяльності існував зазначений розподіл обов`язків: (1) ОСОБА_53 був організатором та керівником групи, який розробляв план вчинення всіх злочинів взагалі та кожного зі злочинів окремо. Він організовував всю злочинну діяльність, залучив до цієї діяльності його, тобто ОСОБА_94 та організовував кожен зі злочинів; (2) ОСОБА_11 був виконавцем злочинів, так би мовити, бійцем для залякування потерпілих. Він мав зв`язок з кримінальним світом; (3) ОСОБА_12 був поставщиком повій, в тому числі і тих, які були потерпілими від злочинних посягань групи, до якої входив він, тобто ОСОБА_68 , був перевізником на своєму автомобілі повій, виконавцем злочинів; (4) ОСОБА_24 був також виконавцем злочинів, намагався бути лідером групи, однак, не мав достатнього авторитету серед учасників групи; (5) власник « ОСОБА_93 » - ОСОБА_72 був пособником в групі - перевозив потерпілих та членів групи під час вчинення злочинів, орендував квартири для вчинення в них злочинів; (6) ОСОБА_91 на прізвисько « ОСОБА_92 » була пособником у вчиненні злочинів, вона наводила на потерпілих, володіє діловодством в банківській сфері.

З протоколу відтворення обстановки та обставин подій з ОСОБА_95 витікає, що у ході цієї слідчої дії останній детально розповів про вчинені вимагання та показав на місці, де були вчиненні вимагання.

Під час відтворення в приміщенні розважального закладу "Релакс клуб центр", розташованому по проспекту Перемоги, 47 у м. Києві, був виявлений та вилучений паспорт громадянки України на імя ОСОБА_16 .

Що також прямо вказує на правдивість його показань у ході розслідування провадження, адже вони є сталими, ураховуючи дані слідчої дії, та такими, що кореспондуються з показаннями потерпілих.

З досліджених судом та оголошених у порядку ст. 306 КПК показань ОСОБА_12 від 24.01.07 (т. 3 а.с. 29-39) витікає, що з 2002 року по травень 2006 року він працював охоронцем розважального закладу «Рівер Палас». Під час роботи познайомився з ОСОБА_10 , ОСОБА_24 , які теж працювали охоронцями розважального закладу. Після звільнення з розважального закладу він також познайомився з ОСОБА_52 , який працював охоронцем «Рівер Паласа» після його, тобто ОСОБА_12 , звільнення. Після знайомства з ОСОБА_10 , ОСОБА_24 , та ОСОБА_52 почав підтримувати з останніми приятельські стосунки. Окрім цього, під час знайомства він, тобто ОСОБА_12 обмінявся з ОСОБА_10 , ОСОБА_24 та ОСОБА_52 номерами мобільних телефонів. Так, ОСОБА_53 та ОСОБА_24 записані в пам`яті телефонної книги мобільного телефону під своїми прізвищами, а ОСОБА_11 під прізвиськом: « ОСОБА_96 », оскільки займається боксом. Особисто він користувався номером мобільного телефону НОМЕР_14 . В травні 2006 року він, тобто ОСОБА_12 , звільнився з посади охоронця « Рівер Паласа » та почав займатись наданням послуг по перевезенню пасажирів на власному автомобілі «Деу Ланос», держаний номерний знак НОМЕР_5 .

В період з 24 по 27 грудня 2006 року, точної дати він не пам`ятає, йому на номер мобільного телефону зателефонував ОСОБА_53 та попрохав відвести його до дівчини на ім`я ОСОБА_97 , яка зі слів ОСОБА_10 перебувала разом з ОСОБА_52 в одній із квартир по вул. Велика Васильківська , поблизу Володимирського ринку. ОСОБА_53 повідомив, що ОСОБА_97 заборгувала йому гроші, які позичила для ремонту свого автомобіля. Цього ж дня, біля 23 години, він, разом з ОСОБА_10 на його, тобто ОСОБА_12 автомобілі «Деу Ланос», держаний номерний знак НОМЕР_5 , під`їхали до вищезазначеного будинку, зайшли до вищезазначеної квартири, в якій перебував ОСОБА_11 та ОСОБА_97 .

Після цього, ОСОБА_53 та ОСОБА_11 почали розмовляти з ОСОБА_97 з приводу повернення нею боргу, на що остання погодилась повернути гроші, які заборгувала ОСОБА_55 , а оскільки при собі грошей у неї не було віддала ОСОБА_55 мобільний телефон, два золотих кільця. Ніякого психологічного тиску та погроз фізичного впливу до ОСОБА_97 не висував.

В подальшому усі вийшли з квартири на двір де ОСОБА_11 та ОСОБА_97 сіли в автомобіль останньої «Мітцубісі Аутлендер», а він, разом з ОСОБА_10 на власному автомобілі поїхали до будинку, розташованому поблизу радіо ринку «Караваєви Дачі». Перебуваючи поблизу зазначеного будинку ОСОБА_97 зайшла до будинку, і через деякий час вийшла та передала ОСОБА_55 свій паспорт громадянки України. Після цього, він та ОСОБА_53 поїхали, а ОСОБА_11 залишився разом з ОСОБА_97 .

В десятих числах грудня 2006 року йому зателефонував ОСОБА_53 та попрохав разом з ним під`їхати до кафе «Дабл Кофе», розташованого по вул. Хрещатик в м. Києві, в якому ОСОБА_11 зустрічається з ОСОБА_97 , яка зібрала необхідну суму грошових коштів для передачі ОСОБА_55 . На прохання ОСОБА_10 він погодився та через деякий час, разом з ОСОБА_10 під`їхав до вищезазначеного кафе, де зустрівся з ОСОБА_52 та ОСОБА_97 . Через декілька хвилин як вони зустрілись до них підійшли чоловіки, які показали посвідчення працівників міліції та запропонували проїхати разом з ними. Як він зрозумів, ОСОБА_97 написала заяву до міліції з приводу повернення грошових коштів. Після цього разом з працівниками міліції вони приїхали до Голосіївського РУ ГУ МВС України в м. Києві де у нього відібрали пояснення та через деякий час відпустили. Перебуваючи в Голосіївському райуправлінні міліції ОСОБА_53 познайомився з працівником міліції ОСОБА_98 . В середині січня 2007 року йому зателефонував ОСОБА_53 та попрохав підїхати до квартири розташованої по вул. Великій Васильківській в м. Києві , в якій він раніше зустрічався з ОСОБА_97 . Окрім цього, ОСОБА_53 повідомив, що в квартирі перебуває відвідувачка розважального закладу «Рівер Палас» на імя ОСОБА_99 . І якою він, тобто ОСОБА_12 давно хотів поговорити з приводу роботи, а саме остання своїм знайомим радила користуватись його, тобто ОСОБА_12 послугами по перевезенню пасажирів.

Того ж дня, біля 24 години, він зайшов до вищевказаної квартири по вул. Велика Васильківська, в м. Києві . В квартирі в цей час перебував ОСОБА_53 , ОСОБА_24 , ОСОБА_11 , хлопець на ім`я ОСОБА_72 та ОСОБА_99 .

Він підійшов до ОСОБА_100 та запропонував їй користуватися його, тобто ОСОБА_101 , послугами по перевезенню пасажирів, однак ОСОБА_99 відмовилась.

Після цього він, ОСОБА_53 , ОСОБА_24 .. ОСОБА_11 повідомили ОСОБА_100 , що вона повинна щомісячно платити гроші за відвідування розважального закладу «Рівер Палас», а за це вони будуть здійснювати фізичну охорону ОСОБА_100 , однак ОСОБА_99 на цю пропозицію відмовлялась. В подальшому, хтось із присутніх наказав ОСОБА_100 роздягнутись. ОСОБА_99 роздягнулась і ОСОБА_11 за допомогою фотокамери вбудованої в мобільному телефоні здійснив декілька фотознімків ОСОБА_100 в оголеному виді. Окрім цього, ОСОБА_11 під час спілкування демонстрував ОСОБА_100 свій ніж.

Після цього він, тобто ОСОБА_12 , поїхав у своїх справах та повернувся до квартири по АДРЕСА_3 біля 04 години. Коли він зайшов до квартири, побачив в ній працівника міліції ОСОБА_98 , який говорив ОСОБА_100 , що якщо вона не буде платити гроші за відвідування розважального закладу «Рівер Палас», то він її посадить. На руки ОСОБА_100 були одягнені наручники. Після цього ОСОБА_98 повідомив, що усі присутні повинні поїхати до Голосіївського РУ ГУ МВС України в м. Києві. Усі вийшли на двір, де він побачив автомобіль «Шевролет Авео», належний ОСОБА_72 . Біля автомобіля перебувала дівчина на прізвисько « ОСОБА_92 », яку він знав як часту відвідувачку розважального закладу «Рівер Палас ». Після цього усі розсілися по автомобілях та поїхали до Голосіївського РУ ГУ МВС України. Біля райуправління вони постояли біля 10 хвилин, після чого автомобіль ОСОБА_72 , в якому знаходилась, крім останнього, ОСОБА_99 , ОСОБА_98 та ОСОБА_11 поїхав, а він, тобто ОСОБА_12 поїхав за автомобілем ОСОБА_72 . Так вони доїхали до будинку, розташованого на лівому березі річки Дніпро в м. Києві. Він, тобто ОСОБА_12 , ОСОБА_53 , ОСОБА_11 , ОСОБА_24 , ОСОБА_72 , ОСОБА_98 та ОСОБА_99 підійшли до вхідних дверей квартири ОСОБА_100 , а дівчина на прізвисько « ОСОБА_92 » залишилась в машині. ОСОБА_99 відчинила двері і зайшла до квартири разом з ОСОБА_98 . Через деякий час вони вийшли і в руках ОСОБА_98 він побачив паспорт громадянки України, належний ОСОБА_100 та 700 доларів США. При цьому ОСОБА_99 повідомила, що решту грошових коштів віддасть пізніше. Після цього усі сіли в автомобілі та поїхали до станції метро «Дружби Народів», де ОСОБА_99 вийшла. Йому хтось дав 100 доларів США, після цього він поїхав додому.

23.01.07 йому зателефонував ОСОБА_98 та попрохав під`їхати до бару, розташованого поблизу магазину «Сільпо» по проспекту Перемоги в м. Києві. Цього ж дня, біля 22 години, він під`їхав до зазначеного бару, в якому перебував ОСОБА_98 та дівчина на прізвисько « ОСОБА_92 ». ОСОБА_98 повідомив, що повинна приїхати ОСОБА_99 та привести решту грошових коштів у сумі 800 доларів США. Після цього він сказав, що зараз переставить автомобіль ближче до кафе і вийшов, де був затриманий працівниками міліції.

Окрім цього, ОСОБА_12 повідомив, що 16.01.07, біля 15 годин, йому на номер мобільного телефону зателефонував ОСОБА_98 та попрохав під`їхати до провулка Щорса в м. Києві.

Того ж дня, біля 16 годин, він, тобто ОСОБА_12 під`їхав до провулка Щорса в м. Києві, де біля одного з будинків побачив ОСОБА_98 з відвідувачкою розважального закладу «Рівер палас» ОСОБА_103 .

ОСОБА_98 та ОСОБА_103 сіли в його автомобіль, після чого ОСОБА_98 попрохав відвезти їх до відділення банку, розташованого по вул. Раїси Окіпної, в м. Києві. Коли вони приїхали до зазначеного відділення банку, ОСОБА_98 разом з ОСОБА_103 вийшов, а через деякий час повернувся один, після чого на прохання останнього, відвіз ОСОБА_98 до станції метро «Палац України».

З досліджених судом та оголошених у порядку ст. 306 КПК показань ОСОБА_13 від 24.01.07 (т. 4 а.с. 133-139) витікає, що восени 2006 року його дружині ОСОБА_14 заборонили вхід до розважального закладу «Рівер Палас». В жовтні 2006 року дружині зателефонував ОСОБА_37 , колишній охоронник розважального закладу « Рівер Палас » та повідомив, що може вирішити питання про відкриття входу до розважального закладу « Рівер Палас » за грошову винагороду у сумі 1000 доларів США. Після цього, він разом з дружиною декілька раз зустрічався з цього приводу з ОСОБА_37 та колишнім охоронцем розважального закладу « Рівер Палас » ОСОБА_35 .

Приблизно 14.01.07, біля 22 години, ОСОБА_35 та ОСОБА_37 зателефонували його дружині ОСОБА_104 - ОСОБА_105 та запропонували приїхати до них на квартиру, на АДРЕСА_3 для розмови. Коли він, разом з дружиною зайшов до вищезазначеної квартири в ній знаходились ОСОБА_37 , ОСОБА_35 та ОСОБА_72 . Останні попрохали його поїхати до розважального закладу « Рівер Палас », познайомитись з дівчиною яка займається надання сексуальних послуг за грошову винагороду назвавши прикмету дівчини, а саме, що у неї дуже великі груди, після знайомства запропонувати їй розважитись, і під таким приводом привезти до квартири на АДРЕСА_3 , точної адреси він не пам`ятає, але бачив що у зазначеному будинку знаходиться ресторан « ОСОБА_106 ».

Він погодився, поїхав до « Рівер Паласа » де познайомився з вищезазначеною дівчиною. Біля 02 години, він, разом з вказаною дівчиною приїхав до квартири по АДРЕСА_3 . Коли вони вдвох зайшли до квартири їх зустріли ОСОБА_35 , ОСОБА_37 та ОСОБА_72 . Після цього останні почали розмовляти з цією дівчиною. ОСОБА_35 , ОСОБА_37 та ОСОБА_72 питали у дівчини, чому вона уникає зустрічей та не платить їм гроші. Після цього ОСОБА_35 , ОСОБА_37 та ОСОБА_72 завели дівчину до спальної кімнати де наказали дівчини роздягнутись, для того, щоб вони змогли її сфотографувати та занести фотографії до школи де вчиться син дівчини. В подальшому ОСОБА_35 , ОСОБА_37 та ОСОБА_72 наказали дівчини передати їм гроші. Дівчина почала комусь телефонувати, однак усі їй відмовляли в наданні грошей.

Після цього ОСОБА_35 зателефонував якомусь міліціонеру на ім`я ОСОБА_98 , та попрохав його, тобто ОСОБА_13 з`їздити за цим міліціонером, який проживав по вул. Саперне Поле в м. Києві . Коли міліціонер ОСОБА_98 сів до його, тобто ОСОБА_13 автомобіля, ОСОБА_35 повідомив ОСОБА_98 , що дівчина відмовляється платити їм гроші, і необхідно нам неї якось вплинути.

Біля 05 години вони втрьох приїхали до квартири по вул. Велика Васильківська . Зайшовши до квартири ОСОБА_98 почав спілкуватись з дівчиною, повідомивши їй, що якщо вона зараз не заплатить гроші, він її арештує. Дівчина повідомила, що у неї грошових коштів немає.

Після цього, ОСОБА_98 запропонував присутнім інсценувати крадіжку його, тобто ОСОБА_13 речей. ОСОБА_35 , ОСОБА_37 та ОСОБА_72 поклади до сумки дівчини належні їм ювелірні вироби, часи, гаманець та мобільний телефон. В подальшому ОСОБА_98 наказав всім їхати до Голосіївського РУ Г У МВС України в м. Києві. Він, тобто ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_98 та дівчина сіли в його автомобіль та поїхали у напрямку Голосіївського РУ ГУ МВС України в м. Києві, а ОСОБА_35, ОСОБА_72 та ОСОБА_37, на автомобілі останнього «Деу Ланос» поїхали за ними. По дорозі дівчина почала благати ОСОБА_98 не везти її до райуправління, і повідомила, що у неї вдома є гроші, які вона готова відати. Після цього ОСОБА_98 наказав їхати до дому до цієї дівчини, яка проживала в районі речового ринку «Юність». ОСОБА_98 разом з дівчиною вийшов та через деякий час повернувся. Після цього ОСОБА_98 наказав знову їхати до Голосіївського РУ ГУ МВС України в м. Києві, оскільки дівчина віддала лише 700 доларів США і залишилась винна ще 800 доларів США. По дорозі дівчина просила ОСОБА_98 не везти її до райуправління та пообіцяла через декілька днів відати ОСОБА_98 800 доларів США. ОСОБА_98 погодився та повідомив дівчині, що віддасть її паспорт лише після того, як остання віддасть 800 доларів США. Вони обмінялись номерами мобільних телефонів та біля станції метро «Дружби Народів» ОСОБА_98 і дівчина вийшли з автомобіля.

22.01.07 його дружині зателефонував ОСОБА_35 та повідомив, що 25.01.07 біля магазину «Сільпо» по проспекту Перемоги в м. Києві повинна відбутись зустріч ОСОБА_98 з дівчиною, на якій остання повинна передати ОСОБА_98 800 доларів США, та прохав дружину приїхати на цю зустріч.

23.01.07 біля 20 години, він приїхав разом з дружиною до вищезазначеного місця. Через деякий час до магазину на власному автомобілі «Део Ланос» під`їхав ОСОБА_37 та вони усі були затримані працівниками міліції.

З досліджених судом та оголошених у порядку ст. 306 КПК показань ОСОБА_14 (т. 4 а.с. 204-212, 226-250) випливає, що весною 2006 року їй заборонили вхід до розважального закладу «Рівер Палас». Приблизно в серпні 2006 року вона познайомилась з ОСОБА_107 , ОСОБА_108 , які працювали охоронцями розважального закладу, які повідомили, що усі дівчата, які відвідують розважальний заклад сплачують по 300 доларів США щомісячно, і за грошову винагороду вони готові вирішити питання про відкриття входу до розважального закладу. Вона. погодилась і через деякий час безперешкодно почала відвідувати вищезазначений розважальний заклад. Через деякий час, вона дізналась, що керівництву розважального закладу « Рівер Палас » почали надходити скарги з приводу вимагання охоронцями закладу грошових коштів за відвідування « Рівер Паласа ». У зв`язку цим охоронці були звільненні. Через деякий час вона знову зустрілась з ОСОБА_107 , ОСОБА_108 та ОСОБА_72 , які повідомили, що підняли оплату дівчатам за відвідування розважального закладу до 500 доларів США, і що вони діють у змові з керівництвом закладу та міліцією. ОСОБА_12 пообіцяв вирішити питання її, тобто ОСОБА_14 , безперешкодного відвідування розважального закладу, однак за це остання повинна буде скласти список відвідувачок розважального закладу та в подальшому збирати з дівчат гроші. З тими хто буде відмовлятись платити гроші ОСОБА_38 , ОСОБА_53 та ОСОБА_72 будуть проводити бесіди та накладати штраф в розмірі 1500-2000 доларів США. На дану пропозицію вона, тобто ОСОБА_14 погодилась.

Поштовхом для прийняття такого рішення послугувала ситуація дівчиною на ім`я ОСОБА_97 . Зі слів ОСОБА_109 їй, тобто ОСОБА_110 стало відомо, що ОСОБА_97 відмовилась платити гроші, у зв`язку з чим вона була обманним шляхом запрошена на якусь квартиру де на неї був здійснений психологічний тиск, відібрані два мобільних телефони, декілька золотих кілець, та паспорт громадянки України та висунута вимога про передачу грошових коштів у сумі 1500 доларів США. Після цього ОСОБА_97 призначила зустріч для передачі грошових коштів на якій працівниками Голосіївського РУ ГУ МВС України були затримані ОСОБА_53 , ОСОБА_38 та ОСОБА_41 . Однак, питання про їх звільнення було вирішено дуже швидко і у них з`явився знайомий працівник Голосіївського РУ ГУ МВС України в м. Києві на ім`я ОСОБА_98 . Враховуючі таке знайомство зі слів ОСОБА_109 вони могли тепер вчиняти будь-які протиправні дії щодо відвідувачок розважального закладу « Рівер Палас ».

12.01.07 ОСОБА_12 призначив їй зустріч біля 22 години на вул. Велика Васильківська в м. Києві поблизу ресторану «Маямі». На цю зустріч вона приїхала зі своїм чоловіком ОСОБА_13 . Біля ресторану їх зустрів ОСОБА_53 та запропонував піднятися до квартири, яку зі слів останнього він, ОСОБА_38 , ОСОБА_41 та ОСОБА_72 орендували на одну добу. Зазначена квартира знаходилась в будинку поблизу ресторану «Маямі». Піднявшись до квартири вона побачила в ній ОСОБА_12. , ОСОБА_41 , та ОСОБА_72 . В квартирі ОСОБА_38 повідомив, що їй з 13.01.07 буде відкритий вхід до розважального закладу «Рівер Палас»» а сьогодні вони мають бажання поспілкуватись з дівчиною на ім`я ОСОБА_99 , яка відмовляється платити гроші за відвідування закладу. Оскільки їй, тобто ОСОБА_112 - ОСОБА_105 вхід відкривався лише з 13.01.07, а вони, тобто ОСОБА_53 , ОСОБА_38 , ОСОБА_41 та ОСОБА_72 як бувші охоронці не мають можливості зайти до розважального закладу, оскільки вхід у заклад їм закритий, ОСОБА_13 має зайти до « Рівер Паласа », познайомитись з дівчиною на ім`я ОСОБА_99 та запропонувавши разом провести час запросити нібито до себе до дому, і на справді привезти її на квартиру де будуть чекати вона, тобто ОСОБА_112 - ОСОБА_105 , ОСОБА_53 , ОСОБА_38 , ОСОБА_41 та ОСОБА_72 . Особисто вона, тобто ОСОБА_112 - ОСОБА_105 повинна була залишитись в квартирі, щоб бути представленою ОСОБА_100 як особа, яка буде збирати у дівчат, які відвідують розважальний заклад щомісячну оплату у розмірі 500 доларів США.

Після цього, її чоловік ОСОБА_13 поїхав до « ОСОБА_113 » і повернувся 13.01.07, біля 1 години, разом з ОСОБА_114 . Після цього ОСОБА_53 , ОСОБА_38 , ОСОБА_41 та ОСОБА_72 відвели ОСОБА_115 до однієї з кімнат кімнати, де про щось спілкувались. Це продовжувалось біля 4 годин. Після цього ОСОБА_53 вийшов з кімнати та повідомив, що зараз приїде працівник міліції на ім`я ОСОБА_98 . Через деякий час приїхав ОСОБА_98 , який в коридорі квартири діставши посвідчення працівника міліції та наручники зайшов до кімнати, де знаходилась ОСОБА_99 . Через деякий час він вийшов і вона побачила, що на руки ОСОБА_100 наділи наручники, а вона сидить на ліжку та плаче. Після ОСОБА_98 повідомив усім присутнім, що необхідно інсценувати крадіжку ОСОБА_114 особистих речей. Він взяв сумку ОСОБА_100 куди КочубейникВ. поклав свої часи «Рекорд», жовтого кольору, ланцюжок із золота, хтось поклав портмоне з грошима. Після цього ОСОБА_98 розподілив ролі інсценованої крадіжки, а саме її чоловік ОСОБА_13 за розподілом ролей був потерпілим, у якого ОСОБА_99 украла цінності та гроші, вона, тобто ОСОБА_14 та ОСОБА_72 були випадковими свідками, які затримали дівчину яка дуже швидко тікала із квартири. При цьому, ОСОБА_98 повідомив ОСОБА_100 , що вразі надання 1500 доларів США він не буде фіксувати факт інсценованої крадіжки, на що ОСОБА_99 повідомила, що у неї таких грошей немає. Після цього ОСОБА_98 повідомив, що усі їдуть до Голосіївського райуправління міліції. Усі присутні вийшли на двір, де вона, тобто ОСОБА_14 сіла в автомобіль чоловіка ОСОБА_13 «Шевролет Авео», державний номерний знак НОМЕР_1 , на заднє пасажирське сидіння сів ОСОБА_98 , ОСОБА_72 і ОСОБА_99 , яка весь цей час перебувала в наручниках. ОСОБА_53 , ОСОБА_41 та ОСОБА_38 сіли в автомобіль останньою «Деу Ланос», номер державного номерного знаку вона не пам`ятає. За вказівкою ОСОБА_98 всі поїхали до Голосіївського райуправління міліції. Під`їжджаючи до райуправління ОСОБА_99 почала благати ОСОБА_98 відпустити її та повідомила, що готова віддати зразу 700 доларів США, які зберігаються у неї вдома.

ОСОБА_98 погодився та наказав їхати додому до ОСОБА_100 , яка мешкала біля ринку «Десна» в м. Києві. Коли приїхали до одного з будинків, розташованого біля зазначеного ринку, ОСОБА_98 з ОСОБА_114 вийшов, та через деякий час повернувся, повідомивши, що ОСОБА_99 віддала 700 доларів США. При йому ОСОБА_98 повідомив ОСОБА_100 , що не віддасть її паспорт громадянки України поки вона не віддасть решту грошей у сумі 800 доларів США. Після цього ОСОБА_53 дістав з сумки речі, які поклали в сумку Юлі для інсценування крадіжки, а ОСОБА_68 наказав їхати до Голосіївського РУ ГУ МВС України в м. Києві. По дорозі, ОСОБА_99 почала просити ОСОБА_98 відпустити її, і що вона через декілька днів віддасть залишок у розмірі 800 доларів США. ОСОБА_98 погодився після чого вони обмінялися номерами телефонів, і біля станції метро «Дружби Народів» ОСОБА_99 вийшла.

22.01.07 їй зателефонував ОСОБА_53 та повідомив, що ОСОБА_98 домовився про зустріч та передачу грошей з ОСОБА_114 23.01.07 біля магазину «Сільпо» по проспекту Перемоги, в м. Києві. 23.01.07, біля 20 години, вона зайшла до кафе, яке в нічний час охороняв ОСОБА_98 , де зустрілась з останнім. Через деякий час до кафе зайшли ОСОБА_53 , ОСОБА_72 та ОСОБА_116 .. Її чоловік ОСОБА_117 залишився чекати в машині. Через деякий час ОСОБА_98 пішов на зустріч з ОСОБА_114 , де був затриманий працівниками міліції. В подальшому вона тобто ОСОБА_14 , ОСОБА_38 , ОСОБА_13 та ОСОБА_98 були запрошені працівниками міліції для дачі пояснень з приводу ситуації з ОСОБА_114 .

Допитані в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , показали, що ніяких протиправних дій щодо потерпілих ОСОБА_20 , ОСОБА_18 та ОСОБА_22 вони не здійснювали. Спільно з ОСОБА_10 працювали в розважальному комплексі "River Palace" охоронцями. Наполягали на тому, що кримінальна справа за їх обвинуваченням сфальсифікована працівниками міліції, однак такі показання Суд власне сприймає критично, так як вони не відповідають фактичним обставинам справи, адже свідки указують, що до діяльності злочинної організації не мали жодного відношення, хоча цей факт прямо спростовується наявним у справі вироком суду у відношенні них, а тому судом ураховуються їх показання на етапі розслідування справи, адже вони кореспондуються з іншими доказами в їх сукупності (показаннями потерпілих, даних слідчих дій та іншими).

Тим паче, що дані роздруківки вхідних та вихідних телефонних дзвінків ОСОБА_12 повністю спростовують його показання в суді про суто ділові відносини з підсудними. Кількість телефонних дзвінків свідчить про постійне підтримання зв`язку членами організованої злочинної групи, особливо в дні підготовки та вчинення злочинів. Місце знаходження телефонного апарату ОСОБА_12 підтверджує перебування останнього в певний час в місця вчинення інкримінованих йому злочинів.

Окрім цього, роздруківка телефонних дзвінків спростовує показання ОСОБА_12 про непричетність до вчинення злочинів щодо ОСОБА_22 . Так, згідно роздруківки телефонних дзвінків ОСОБА_12 останній з самого ранку перебував на провул. Щорса, тобто місці вчинення злочинів щодо ОСОБА_22 і декілька раз їздив до вул. Раїси Окіпної, місця проживання ОСОБА_22 та місця розташування банку ВАТ «Кредитпромбанк», де остання зберігає власні гроші.

Ці дані також дозволять суду надати перевагу показанням указаних осіб наданим під час досудового розслідування так як ці показання прямо збігають з даними роздруківок про місце перебування свідків, в той час, як указані роздруківки прямо спростовують їх покази надалі в суді при розгляді даної справи цим складом суду.

Тим самим, вище наведені докази в їх сукупності указують на те, що підсудний приймав безпосередню участь при учиненні злочинів указаною злочинною організацією.

Дії членів такої групи були залагодженні та узгодженні.

Також з показань потерпілих убачається, що підсудний був не просто учасником такої організації, а її керівником.

Ці дані прямо випливають з показань потерпілих ОСОБА_20 , ОСОБА_18 та ОСОБА_22 , свідка ОСОБА_21 , протоколів пред`явлення осіб для впізнання від 31 січня 2007 року (т. 2 а.с. 63-66), 02 лютого 2007 року (т. 2 а.с. 90-94), 29 січня 2007 року (т. 2 а.с. 164-168), 14 березня 2007 року (т. 2 а.с. 39-40), протоколів відтворення обстановки та обставин події від 27 лютого 2007 року (т. 2 а.с. 74-82), від 19 березня 2007 року (т. 2 а.с. 99-109), від 31 січня 2007 року (т. 2 а.с. 181-188), від 19 березня 2007 року (т. 2 а.с. 41-45), протоколу виїмки від 29 січня 2007 року (т. 6 а.с. 21), висновку судової-технічної експертизи №1900 від 05 квітня 2007 року (т. 5 а.с. 40,41), протоколів очних ставок між ОСОБА_18 та ОСОБА_10 (т. 8 а.с. 218-224), між ОСОБА_20 та ОСОБА_10 (т. 8 а.с. 213-217), а також протоколів огляду речових доказів, та інших, котрі вище наведені судом в цьому судовому рішенні в своїй сукупності.

Роздруківки вхідних та вихідних телефонних дзвінків повністю спростовують показання про суто ділові відносини підсудного з іншими учасниками групи. Кількість телефонних дзвінків свідчить про постійне підтримання зв`язку членами організованої злочинної групи, особливо в дні підготовки та вчинення злочинів.

Місце знаходження телефонного апарату підтверджує перебування останнього в певний час в місця вчинення інкримінованих йому злочинів.

Таким чином, аналізуючи у сукупності добуті в процесі розгляду справи матеріали, Суд вважає, що вина підсудного в судовому засіданні повністю доведена, а посилання на відсутність в діях ознак злочину за ст. 28 КК України є необґрунтованим, оскільки повністю спростовується наведеними вище доказами, добутими в ході досудового та судового слідства, які вказують, що дії підсудного та засуджених раніше осіб за описані злочини характеризувалися саме тими ознаками, які притаманні організованій групі, складалася з кількох чоловік, мали організатора, який координував їх дії, були об`єднанні одним умислом, спрямованим на досягнення спільного результату - отримання злочинним шляхом коштів від потерпілих, були постійно проінформовані про дії один одного і виконували свої обов`язки організовано та стабільно по відношенню до кожної потерпілої у відповідності до визначеної організатором ролі з використанням транспортних засобів та засобів зв`язку, що чітко встановлено в ході розгляду справи.

Щодо доводів сторони захисту про недопустимість доказів, наявних у справі, то слід указати таке.

З рішення Конституційного Суду України № 12 рп/2011 від 20 жовтня 2011 року слідує, що визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства.

Таким чином, аналіз змісту положень КПК України свідчить, що у ньому належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальній справі передбачені ст. 64, та інших обставин, які мають значення для неї, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому КПК України.

Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні вироку.

В постанові від 31 серпня 2022 року в справі № 756/10060/17 Велика Палата Верховного Суду зауважила, що застосування належної юридичної процедури є не самоціллю, а важливою умовою досягнення результатів кримінального судочинства, визначених законодавцем як пріоритетні, - захисту особи, суспільства та держави від злочинних посягань, охорони прав і свобод людини, забезпечення оперативного й ефективного розкриття кримінальних правопорушень і справедливого судового розгляду.

Невідповідність тим чи іншим вимогам закону нівелює доказове значення відомостей, одержаних у результаті відповідних процесуальних дій, не в будь-якому випадку, а лише в разі, якщо вона призвела до порушення прав людини і основоположних свобод або ж ставить під сумнів походження доказів, їх надійність і достовірність. Адже для прийняття законного й обґрунтованого рішення суд має отримувати максимально повну інформацію щодо обставин, які належать до предмета доказування, надаючи сторонам у змагальній процедурі достатні можливості перевірити й заперечити цю інформацію.

В основі встановлених кримінальним процесуальним законом правил допустимості доказів лежить концепція, відповідно до якої в центрі уваги суду повинні знаходитися права людини і виправданість втручання в них держави незалежно від того, яка саме посадова особа обмежує права.

З наведеного слідує, що імперативною законодавчою забороною використовувати результати процесуальних дій як докази охоплюються випадки, коли недотримання процедури їх проведення призвело до порушення конвенційних та/або конституційних прав і свобод людини - заборони катування й нелюдського поводження (ст. 3 Конвенції, ч. 1 ст. 28 Конституції України), прав підозрюваного, обвинуваченого на захист, у тому числі професійну правничу допомогу (п. «с» ч. 3 ст. 6 Конвенції, ст. 59 Конституції України), на участь у допиті свідків (п. «d» ч. 3 ст. 6 Конвенції), права людини на повагу до свого приватного життя, недоторканність житла (ст. 8 Конвенції), на відмову давати показання щодо себе, членів своєї сім`ї та близьких родичів (ч. 1 ст. 63 Конституції України).

Відтак у кожному з вищезазначених випадків простежується чіткий зв`язок правил допустимості доказів з фундаментальними правами і свободами людини, гарантованими Конвенцією та/або Конституцією України.

З огляду на зазначене суд, вирішуючи питання про вплив порушень порядку проведення процесуальних дій на доказове значення отриманих у їх результаті відомостей, повинен насамперед з`ясувати вплив цих порушень на ті чи інші конвенційні або конституційні права людини, зокрема встановити, наскільки процедурні недоліки «зруйнували» або звузили ці права або ж обмежили особу в можливостях їх ефективного використання.

Виходячи з наведеного суд може визнати недопустимими докази лише за умови, якщо це призвело до порушення прав і свобод людини, гарантованих Конвенцією або Конституцією України. У разі визнання їх недопустимими доказами суд у кожному випадку повинен аргументувати, які саме конвенційні чи конституційні права і свободи підозрюваного, обвинуваченого або інших осіб були знівельовані, звужені чи обмежені та в чому це виразилося.

У цій справі захист у т.ч. указує на те, що в матеріалах справи містяться протоколи відтворення обстановки та обставин події складені слідчим прокуратури м. Києва ОСОБА_118 (т. 2 а.с. 41-45, 99-109), згідно з якими 19 березня 2007 року з 15 год. 40 хв. до 17 год. 20 хв., та з 14 год. 30 хв. до 15 год. 20 хв., вказаним слідчим проводилось відтворення обстановки та обставин події за участю потерпілої ОСОБА_20 та свідка ОСОБА_21 по АДРЕСА_9 , однак саме слідчий прокуратури м. Києва ОСОБА_118 (т.2 а.с. 9-11) в період часу з 15 год. 05 хв. до 15 год. 35 хв., проводив допит свідка ОСОБА_23 в приміщені ВАТ "Кредитпромбанк" за адресою: м. Київ, вул. Р. Окіпної, 4.

Таким чином, на думку захисту, перебіг досудового слідства дає усі підстави вважати, що має місцем фальсифікація справи, з метою створення штучних доказів.

Відповідно надаючи оцінку доводам захисту про наявність у наведених протоколах певних недоліків (їх суперечності щодо часу проведення між собою), тобто у питанні їх оформлення та описок щодо часу учинення, Суд сприймає їх, як такі, що заслуговують на увагу, однак виходить з того, що сама по собі описка, тобто зроблена слідчим механічна (мимовільна, випадкова) граматична помилка, яка допущена під час його письмово-вербального викладу (помилка у правописі, у розділових знаках тощо), не указує на недопустимість такого документу та автоматично не дає передумов для застосування концепції "плодів отруєного дерева"по відношенню до даних (відомостей) отриманих у ході таких слідчий дій, при відсутності для того передумов регламентованих КПК, що є дійсним у цій справі (відсутність констатації факту порушення вимог наведеного Кодексу).

Так як, на переконання суду, не ґрунтується на вимогах кримінального процесуального закону ситуація, при якій підставою для визнання доказів недопустимими виступає якість змісту документів, складених у ході процесуальних дій, а не порушення вимог процесуальної форми їх призначення чи проведення (порушень прав гарантованих Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод).

У таких ситуаціях, Суд вправі дати іншу правову оцінку доказу, у тому числі не брати його до уваги, навівши ґрунтовні мотиви свого рішення, але не визнавати його недопустимим з наведених мотивів.

Тотожну позицію висловлено і ККС ВС у постанові від 15 лютого 2018 року в справі № 357/14462/14-к.

Підстав, аби не брати до уваги наведені докази з передумов наведених захистом Суд не убачає, оскільки ці докази не є єдиними та вирішальними на підставі яких ґрунтуються висновки суду, апріорі, дані докази прямо кореспондуються з іншими в їх сукупності.

Та і не є в цій ситуації дане питання основоположним, адже Суд не обґрунтовував, в цій ситуації, цей вирок на підставіпоказань свідка ОСОБА_23 наданих 19.03.2007 слідчому прокуратури м. Києва ОСОБА_118 (т.2 а.с. 9-11) в період часу з 15 год. 05 хв. до 15 год. 35 хв.

Щодо питання порушення процесуальної форми проведення слідчих дій, яка на переконання захисту полягає у недотриманні вимог ст. 174 КПКпід час проведення пред`явлення фотознімків для впізнання потерпілим ОСОБА_20 , ОСОБА_18 та ОСОБА_22 , та свідку ОСОБА_21 (від 31 січня 2007 року (т. 2 а.с. 63-66), 02 лютого 2007 року (т. 2 а.с. 90-94), 29 січня 2007 року (т. 2 а.с. 164-168), 14 березня 2007 року (т. 2 а.с. 39-40) та полягає у тому, що слідчий до початку пред`явлення для впізнання осіб не попередив потерпілих про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань, а свідка ОСОБА_21 за відмову від дачі показань, то слід зауважити наступне.

Дійсним є факт того, що недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Однак, у ході судового розгляду відомостей про те, що докази, які визнані судом належними та допустимими були отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, зокрема, такі діяння: здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов; отримання доказів внаслідок катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність особи, поводження або погрози застосування такого поводження; порушення права особи на захист; отримання показань чи пояснень від особи, яка не була повідомлена про своє право відмовитися від давання показань та не відповідати на запитання, або їх отримання з порушенням цього права; порушення права на перехресний допит, у цій справі не установлено.

Та і відсутність у протоколі відмітки про виконання вимог абз. 2 ст. 174 КПК сама по собі не указує на те, що у дійсності дії окреслені абз. 2 ст. 174 КПК не були учиненні, у той час, як порушене питання фактично стосується більше самої форми оформлення такого протоколу, та власне якості його здійснення (оформлення).

Сам доказ здобутий (одержаний) відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства, а саме шляхом здійснення слідчої дії - впізнання, що прямо передбачено ст. 174 КПК.

Про істотність могла б іти мова за умови порушення вимог речення 2 абз. 2 ст. 174 КПК та абз. 3 цієї ж статті наведеного Кодексу, але про порушення такого роду мова у доводах захисту не йдеться.

Відповідно порушення на яке указує захист не може уважатися порушенням суттєвих умов таких слідчих дій, як впізнання, тим самим не може уважатися істотним, а тому не може тягнути за собою визнання цих доказів недопустимими на цій підставі.

Адже, вирішуючи питання про застосування підходу щодо істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-яких інших доказів, здобутих завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини до наданих доказів, Суд виходить з того, що ці положення можуть бути підставою для визнання доказів недопустимими не за будь-якого порушення процесуального закону, а лише у випадку порушення фундаментальних прав і свобод особи, гарантованих у документах, що згадані в цій статті.

Суд, визнаючи доказ недопустимим відповідно до цього підоходу (істотне порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини до наданих доказів) має зазначити, який саме пункт цих положень став підставою для такого рішення.

Якщо суд визнає доказ недопустимим з такого роду посиланням, він має зазначити, наслідком порушення якого саме фундаментального права або свободи стало отримання цього доказу та хто саме зазнав такого порушення. Обґрунтовуючи наявність такого порушення, суд має послатися на конкретні норми Конституції та/або міжнародних договорів, якими гарантуються ці права і свободи, і за потреби на практику відповідних органів, уповноважених тлумачити ці норми.

Крім того, суд, вирішуючи питання щодо допустимості доказу має обґрунтувати, чому він вважає порушення фундаментального права або свободи настільки істотним, щоб зумовити визнання доказу недопустимим, але ці обставини у даній справі судом не установлені.

Тотожну позицію висловлено і ККС ВС у постанові від 8 жовтня 2019 року у справі № 639/8329/14-к.

Не указує на них і захист (відсутнє посилання на конкретні норми Конституції та/або міжнародних договорів, якими гарантуються ці права і свободи, і за потреби на практику відповідних органів, уповноважених тлумачити ці норми), у розрізі чого суд не убачає підстав у справі для визнання указаних доказів недопустимими з наведених передумов.

Як наслідок Суд не вважає, що права сторони захисту були якось звужені самим фактом учинення у провадженні прямо передбачених у КПК дій, впізнання, однак без фіксації у протоколі певних даних.

Сторона захисту жодним чином не обґрунтувала, у якому аспекті можливості ефективного захисту були б ширшими при умові, що у протоколах була б відповідна інформація.

Тим паче, що впостанові від 11 квітня 2019 року в справі № 642/5974/13-к Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду вказав, що встановлення судом недопустимості доказів або порушень вимог процесуального закону під час збирання доказів не може повністю спростовувати фактів, які в них зафіксовано, та показання потерпілих та/або свідків.

Щодо того, що з матеріалів кримінальної справи убачається, що постановою о/у ВКР Голосіївського РУ ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_61 від 13 січня 2007 року (т. 6 а.с. 75) відмовлено в порушення кримінальної справи за заявою ОСОБА_18 по факту заволодіння ОСОБА_10 особистими речами, грошовими коштами, золотими виробами та паспортом громадянина України, а у матеріалах справи відсутні дані щодо скасування указаного рішення, а тому обвинувачення ОСОБА_10 по факту заволодіння особистими речами, грошовими коштами, золотими виробами та паспортом громадянина України, які належали ОСОБА_18 , та що, на переконання захисту, провадження в цій частині підлягає закриттю згідно ст. 6 КПК України, яка регламентує, що кримінальну справу не може бути порушено, а порушена справа підлягає закриттю: ... 11) якщо про відмову в порушенні справи по тому ж факту є не скасована постанова органу дізнання, слідчого, прокурора, то слід указати, що згідно постанови прокурора Голосіївського району м. Києва ОСОБА_119 від 26.02.2007 ним скасовано постанову о/у відділу карного розшуку Голосіївського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_61 від 13.01.2007 про відмову в порушенні кримінальної справи за фактом заволодіння підсудним майном ОСОБА_18 10.01.2006, з тих підстав, що така постанова винесена передчасно та не ґрунтується на обставинах справи (а.с. 72 том № 6), а тому, Суд сприймає доводи захисту про доречність закриття справи у порядку ст. 6 КПК критично з наведених вище передумов.

Також судом в цьому складі на виконання указівок АСК було здійснено усі можливі заходи щодо забезпечення допиту в суді потерпілих та свідків безпосередньо, однак такі заходи результатів не досягли.

На сьогодні забезпечити їх безпосередню участь в ході розгляду справи не видалось можливим.

Разом з тим Суд на виконання указівок АСК установив що показання даних потерпілих слід сприймати як дійсні (слушні), адже вони кореспондуються з іншими доказами в сукупності (підстави, які дали показання кожної з потерпілих сприймати як дійсні в поєднанні з якими доказами наведено у вироку поетапно щодо кожної з потерпілих осіб окремо).

Щодо кожного із свідків, показання яких оголосив Суд, були дійсними обставини передбачені ст. 306 КПК, яка регламентує, що Суд з власної ініціативи або за клопотанням прокурора чи інших учасників судового розгляду може оголосити показання свідка,

дані під час дізнання, досудового слідства або на суді, у випадках: 2) неявки в судове засідання свідка, явка якого з тих або інших причин неможлива.

Наявні ці обставини (визначені ст. 306 КПК) були у відношенні потерпілих (йдеться про неявку в судове засідання потерпілої, явка якої з тих або інших причин неможлива (смерть, перебування закордоном та інші), адже ст. 308 КПК визначено, що потерпілий допитується за правилами допиту свідків.

В той час, як в ухвалі АСК від 20.01.2014 указано, що посилання суду першої інстанції в постанові від 23.09.2013 (цим рішенням справу направлено на додаткове розслідування) на те, що ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 3 грудня 2012 року, якою обвинувальний вирок відносно ОСОБА_10 було скасована, визначена обов`язковість допиту потерпілих та свідка в судовому засіданні не відповідає змісту ухвали.

В постанові від 19 листопада 2019 року в справі № 750/5745/15-к Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду указав, що суд при розгляді справи повинен забезпечити право сторін на допит особи, яка дає показання, важливі для вирішення справи. Що стосується судових свідчень особи під час минулого розгляду, то навіть за умови наявності таких свідчень, сторона має право вимагати допиту такої особи під час нового судового розгляду, і в такому випадку суд має вжити всіх необхідних заходів для забезпечення такого права. У той же час, якщо попри всі необхідні заходи забезпечити явку такої особи виявилося неможливим, сторона на доведення своєї позиції може надати суду показання особи, які та давала під час минулого судового розгляду, і сам факт відсутності такої особи під час нового розгляду не може бути підставою для визнання таких її показань недопустимим доказом. Водночас, дослідивши ці показання, суд повинен дати їм оцінку з погляду допустимості, належності та достовірності, враховуючи, у тому числі, наскільки були забезпечені права сторони під час допиту особи в минулому розгляді. Факт неможливості допиту цієї особи під час нового судового розгляду має враховуватися судом при оцінці достовірності цього доказу у сукупності з іншими доказами у справі.

За таких умов Суд вважає за необхідне, зокрема, проаналізувати показання потерпілих та свідків у справі на предмет їх дійсності.

Так, показання - це відомості, які надаються в усній або письмовій формі під час допиту обвинуваченим чи підсудним, свідком, потерпілим, експертом щодо відомих їм обставин у кримінальній справі, що мають значення для неї.

У ході даного судового розгляду кримінальної справи з проаналізованих судом показів потерпілих та свідків, які визнані судом належними та допустимими доказами, обставин того, що вони містять в собі істотні суперечності з іншими доказами, які були отримані під час досудового слідства або дізнання встановлено не було.

Так, цілком логічні та послідовні показання, щодо подій злочинів, а саме їх часу, місця, способу та інші обставини вчинення.

Будь-яких істотних змін в них судом не виявлено та сторонами таких фактів не доведено.

Щодо наявних певних протиріч в свідченнях в частині певних другорядних факторів, як то того, хто та в якій послідовності з учасників групи вчиняв ті, чи інші дії, та інші, то вони за своєю суттю не впливають на кваліфікацію дій підсудного та не є такими, які змінили сутність обставин, які підлягають доказуванню, а саме часу, місця та ПІБ конкретних осіб, які вчиняли ці злочини.

Даних типу того, як документи, які підтверджують репутацію свідків, потерпілих, зокрема, щодо засудження за завідомо неправдиві показання, обман, шахрайство або інші діяння, які б підтверджували нечесність останніх в ході судового розгляду встановлено не було.

Апріорі, показання постійно змінювалися не потерпілими, а підсудним так (див. свідчення останнього в суді в 2010 році та нині).

У постанові від 19 листопада 2019 року в справі № 750/5745/15-к Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду вважав, що для оцінки допустимості показань відсутньої особи потрібно виконати трискладовий текст, а саме дослідити: (i) чи існували поважні причини для неявки свідка та, відповідно, для прийняття показань недопитаного відсутнього свідка як доказів; (ii) чи були показання відсутнього свідка єдиною або вирішальною підставою для засудження обвинуваченого; (iii) чи існували достатні врівноважуючі фактори, у тому числі вагомі процесуальні гарантії, здатні компенсувати незручності, спричинені стороні захисту в результаті допуску доказу та забезпечити, щоб судовий розгляд у цілому був справедливим.

Повертаючись до обставин цієї справи, Суд зазначає, що в цьому випадку немає сумніву, що Суд вживав усі необхідні та можливі заходи для забезпечення явки в судове засідання свідків та потерпілих, однак вони виявилися безуспішними.

У цій справі (1) існували поважні причини для неявки та, відповідно, для прийняття показань допитаних осіб раніше, як доказів, в силу норм ст.ст. 306, 308 КПК (дане право прямо передбачено у кримінально-процесуальному законодавстві); (2) не були показання цих осіб єдиною або вирішальною підставою для засудження підсудного, адже усі вони підтверджувалися паралельно протоколами слідчих дій; (3) існували достатні врівноважуючі фактори, у тому числі вагомі процесуальні гарантії, здатні компенсувати незручності, спричинені стороні захисту в результаті допуску доказу та забезпечено, щоб судовий розгляд у цілому був справедливим.

З досліджених судом (див. протокол судового засідання на а.с. 31-38, 48-57 том № 16 щодо факту учинення дослідження за участю сторін у справі) показань свідка ОСОБА_25 (а.с. 24 том № 10) наданих під час розгляду справи в суді попереднім складом суду слідує, що в 2007 році у нього в провадженні була кримінальна справа відносно групи осіб та ОСОБА_10 , в тому ж році вона була передана до суду, але повернута та виділена в окреме провадження через його розшук.

Приблизно в серпні 2010 року ОСОБА_53 був затриманий і провадження по кримінальній справі було відновлено та направлено на судовий розгляд.

За 2 місяці перебування в проваджені кримінальної справи ОСОБА_53 не подавав свідку жодних заяв, скарг, крім того підсудний був допитаний в якості обвинуваченого, та двічі відмовлявся давати покази, згідно ст. 63 Конституції України.

Також на очній ставці з ОСОБА_20 та ОСОБА_18 відмовився давати буд які покази, згідно ст. 63 Конституції України.

З досліджених судом (див. протокол судового засідання на а.с. 31-38, 48-57 том № 16 щодо факту учинення дослідження за участю сторін у справі) показань свідка ОСОБА_120 (а.с. 24 том № 10) наданих під час розгляду справи в суді попереднім складом суду слідує, що до його провадження надійшла оперативно-розшукова справа відносно ОСОБА_10 , відповідно у ній були організовані перевірки та розшук підсудного, в результаті чого він був затриманий за адресою: вул. Горького 114. Дану справу свідок супроводжував доки знаходився на посаді в 8 відділку ОБОЗ, однак після переводу свідка до 7 відділку ОБОЗ справою зайнялися інші люди.

Тобто, з показань свідків слідує, що на етапі досудового розслідування справи після її відновлення з огляду на встановлення місця знаходження підсудного під час розшуку, осатаній жодних заяв, скарг у т.ч. щодо того, що ця справа сфальсифікована проти нього не подавав, тим самим в цій частині вказівки АСК в ухвалі від 25.06.2015 також враховані в тій мірі, в котрій їх вдалось виконати в силу об`єктивних причин.

Поряд з цим слід відмітити, що Верховний Суд колегією Першої судової палати Касаційного кримінального суду у постанові від 20.03.2018 в справі № 753/11828/13-к указав, що у змагальному процесі повинні розглядатися не лише докази, які безпосередньо стосуються фактів справи, а й інші докази, які можуть стосуватися допустимості, достовірності та повноти останніх.

Також, як зазначено в Рішенні Конституційного Суду України від 20 жовтня 2001 року № 12-рп/2011, обвинувачення у вчиненні злочину не може бути обґрунтоване фактичними даними, одержаними з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина або встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання таких даних.

У ракурсі того, що порядок, встановлений КПК (процесуальний порядок, форма, процедура), ? це певна послідовність (кроки) прийняття кримінальних процесуальних рішень і здійснення кримінальних процесуальних дій (Верховний суд України постанова від 16.03.2017 у справі № 671/463/15-к).

У цій справі, порядок, встановлений КПК (процесуальний порядок, форма, процедура), тобто певна послідовність (кроки) прийняття кримінальних процесуальних рішень і здійснення кримінальних процесуальних дій дотриманий, про що власне свідчать надані стороною обвинувачення копії постанов про призначення експертиз, про визнання вилучених під час огляду речей речовими доказами, копії судових рішень про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, які застосовуються на підставі ухвали слідчого судді дотриманні.

Вимоги ст. 112 КПК щодо правил підслідності дотримано. Так, згідно постанов заступника прокурора міста Києва ОСОБА_121 від 25.01.2007 (а.с. 58 том № 1) та від 27.04.2007 (а.с. 59 том № 1) підслідність справи № 18-00300 визначено за слідчими органів прокуратури, так як ОСОБА_15 працював в ОВС.

Справу щодо ОСОБА_48 порушено, згідно постанови про порушення кримінальної справи від 24.01.07 (а.с. 2-3 том № 1) до 25.01.07, а тому на дату визначення підслідності за органами прокуратури, тобто 25.01.07, заступник прокурора міста Києва діяв з дотриманням норм КПК.

Надалі, 30.03.2007 із справи № 18-00300, згідно постанови слідчого в ОВС прокуратури міста Києва ОСОБА_57 від 30.03.2007 (а.с. 76-77 том № 1) виділено матеріали в іншу справу щодо підсудного.

З постанови про виділення витікає, що слідчим було виділено матеріали спарви № 18-00300 в копіях в повному обсязі, а тому докази, котрі судом аналізувалися в цій справі в копіях, є такими, що приєднані до справи у порядку передбаченому КПК.

Згідно постанови слідчого від 11.05.2007 (а.с. 78 том № 1) зі справи № 18-00300 виділено матеріали, які зібрані після 30.03.07, тобто докази, котрі судом аналізувалися в цій справі в копіях та які отримані після 30.03.07, є такими, що приєднані до справи у порядку передбаченому КПК.

Усі матеріали відкрито підсудному для ознайомлення, у порядку визначеному КПК, згідно протоколу про пред`явлення обвинуваченому матеріалів справи від 07.10.2010 (а.с. 98-99, 100 том № 9).

Також, Суд відмічає, що доводи захисту щодо однобічності та неповноти під час розслідування кримінального провадження, вважає необґрунтованими, з підстав того, що вони не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження у ракурсі не установлення судом порушень вимог КПК України, про що прямо указує в цьому судовому рішенні, за змістом вердикту від 04 жовтня 2022 року в справа № 362/5059/16 Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду указав, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, а вмотивоване рішення дає змогу стороні апелювати проти нього нарівні з можливістю його перегляду. Така позиція є практикою. ЄСПЛ у своєму рішенні від 18.07.2006 в справі «Проніна проти України», указує що «за змістом п. 1 ст. 6 Конвенції суди зобов`язані обґрунтовувати свої рішення, проте це не може сприйматись як вимога давати детальну відповідь на кожен довід. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру схвалюваного рішення» (п.п. 23-25). У даній справі усі доводи сторони захисту, відповіді на які могли б суттєво вплинути на висновки суду щодо винуватості притягнутої до кримінальної відповідальності особи, судом розв`язані.

Наведене в своїй сукупності свідчить про повну доведеність вини підсудного за обставин встановлених як на досудовому слідстві так і в суді, а тому Суд не може прийняти до уваги покази ОСОБА_10 щодо викладених ним обставин, рахуючи їх як захисну позицію, оскільки вони суперечать зібраним по справі доказам, підсудний змінював свої покази в суді, а тому вони зазнають критичного сприйняття суду в силу вказаного.

При формуванні такого підходу Суд ураховує, що в постанові від 07 грудня 2020 року в справі № 728/578/19 Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального судууказав, що чинний КПК не містить заборони щодо встановлення тих чи інших обставин на підставі сукупності непрямих (стосовно конкретного факту) доказів, які хоча й безпосередньо не вказують на відповідну обставину, але підтверджують її поза розумним сумнівом на основі логічного аналізу їх сукупності та взаємозв`язку.

У підсумку Суд при кваліфікації указаних дій підсудного ураховує таке.

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у постанові від 05.04.2018 в справі № 658/1658/16-к зазначає, що кваліфікація злочину - кримінально-правова оцінка поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу злочину, передбаченому КК, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння.

За своєю суттю і змістом кваліфікація злочинів завжди пов`язана з необхідністю обов`язкового встановлення і доказування кримінально-процесуальними, криміналістичними засобами двох надзвичайно важливих обставин: 1) факту вчинення особою (суб`єктом злочину) суспільно небезпечного діяння, тобто конкретного акту її поведінки (вчинку) у формі дії чи бездіяльності; 2) точної відповідності ознак цього діяння ознакам складу злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК.

Відповідно Суд, здійснивши кримінально-правову оцінку поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, через визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу злочину, передбаченому Кримінальним кодексом, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння, констатує таке.

Щодо вчинення кримінального правопорушення організованою групою осіб

Згідно ч. 3 ст. 28 КК кримінальне правопорушення визнається вчиненим організованою групою, якщо в його готуванні або вчиненні брали участь декілька осіб (три і більше), які попередньо зорганізувалися у стійке об`єднання для вчинення цього та іншого (інших) кримінальних правопорушень, об`єднаних єдиним планом з розподілом функцій учасників групи, спрямованих на досягнення цього плану, відомого всім учасникам групи.

В цій ситуації Суд уже дав відповідь на питання що така організована група осіб дійсно діяла, її членами були ОСОБА_11 , ОСОБА_15 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 (див. вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 06.11.2008 у справі № 1-139/2008р. (а.с. 29-73 том № 9).

Суд вказав, що сприймає, в силу вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 06.11.2008 у справі № 1-139/2008р. (а.с. 29-73 том № 9) щодо ОСОБА_11 , ОСОБА_48 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , вказану у вироку роль кожного з них, як дійсну.

Судом було зауважено, що установленими є також і ознаки цієї групи. Так, злочинна група характеризувалась (див. вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 06.11.2008 у справі № 1-139/2008р. (а.с. 29-73 том № 9) попередньою зорганізованістю в спільне об`єднання для вчинення злочинів; стабільністю членів групи, котра виразилась в тривалості їх дій, з серпня 2006 року до січня 2007 року до затримання членів організованої злочинної групи, детальної організації функціонування групи, вербування нових членів групи; вчинення злочинів за єдиним планом з розподілом функції кожного із учасників групи, спрямованих на досягнення єдиної злочинної мети; обізнаністю всіх членів злочинної групи з планом злочинних дій; визначеністю способу фізичного та психологічного впливу на потерпілих під час готування та безпосередньо в ході вчинення злочину. З метою дотримання конспірації, завдяки якій діяльність організованої групи не була своєчасно викрита правоохоронними органами, організатор залучив до участі в складі організованої злочинної групи ОСОБА_48 , який на час вчинення злочинів працював помічником оперуповноваженого відділу карного розшуку Голосіївського РУ ГУ МВС України в м. Києві. Останній, будучи представником держави, наділеним правом пред`являти вимоги, приймати рішення та застосовувати примусові заходи, обов`язкові для виконання фізичними та юридичними особами незалежно від їх відомчої належності чи підлеглості, а також працівником міліції знайомим з методами виявлення та розкриття злочинів особисто приймав участь у вчинених організованою групою вимаганнях грошових коштів у потерпілих, демонструючи та використовуючи при цьому своє службове посвідчення, спеціальні засоби - наручники та пістолет, що давало змогу іншим членам групи не побоюючись відповідальності протягом тривалого періоду вчиняти злочини за участю ОСОБА_48 . Члени організованої злочинної групи використовували під час готування та вчинення злочинів засоби мобільного зв`язку та власний автотранспорт для найбільш скорішої та успішної координації та узгодженості своїх дій згідно раніше розробленого та схваленого злочинного плану під час вчинення злочинів, швидкого пересування членів організованої злочинної групи як до місць вчинення злочинів, так і місць зберігання потерпілими грошових коштів та цінностей.

Разом з тим, проаналізувавши матеріали справи в їх сукупності Суд з`ясував, що саме ОСОБА_53 (1) в серпні 2006 року організував та очолив цю стійку злочинну групу, у складі якої брали участь декілька осіб, які попередньо зорганізувались у стійке об`єднання для вчинення злочинів, об`єднані єдиним планом з розподілом функцій учасників групи, спрямованих на досягнення цього плану, відомого усім учасникам групи, до якої наряду з ним, у різний період часу увійшли ОСОБА_24 ,ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 ; (2) як керівник організованої групи, залучив до злочинної діяльності осіб з числа своїх даних знайомих, які як і він працювали охоронниками центру дозвілля "RIVER PALACE" розподілив функції кожного із учасників групи, а також осіб, які повинні були сприяти реалізації розробленого ним злочинного плану, та які повинні були входити до складу організованої злочинної групи.

Матеріалами справи підтверджуються ознаки (характеристики) групи, мета її діяльності, ролі указаних учасників групи, котрі Суд уважає дійсними в силу указаних обставин.

Щодо вимагання

Згідно ч. 4 ст. 189 КК визначено кримінальну відповідальність за вимагання, що […] вчинене організованою групою […].

З урахуванням того, що в ч. 4 ст. 189 КК в силу норм частини першої указаної статті КК йдеться про вимогу передачі чужого майна чи права на майно або вчинення будь-яких дій майнового характеру з погрозою насильства над потерпілим чи його близькими родичами, обмеження прав, свобод або законних інтересів цих осіб, пошкодження чи знищення їхнього майна або майна, що перебуває в їхньому віданні чи під охороною, або розголошення відомостей, які потерпілий чи його близькі родичі бажають зберегти в таємниці (вимагання).

Відповідно Суд приходить до висновку, що ОСОБА_53 своїми умисними діями, які виразилися у вимозі передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілими та їхніми близькими родичами, обмеження прав, свобод та законних інтересів цих осіб, розголошення відомостей, які потерпілі бажають зберегти в таємниці, вчиненій повторно, організованою групою, з погрозою вбивства та заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, що завдало значної шкоди потерпілим, скоїв злочин, передбачений ч. 4 ст. 189 КК України.

Щодо незаконного позбавлення волі

Згідно ч. 3 ст. 146 КК йдеться про діяння, передбачені частинами першою (незаконне позбавлення волі або викрадення людини) або другою (ті самі діяння, вчинені щодо малолітнього або з корисливих мотивів, щодо двох чи більше осіб або за попередньою змовою групою осіб, або способом, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або таке, що супроводжувалося заподіянням йому фізичних страждань, або із застосуванням зброї, або здійснюване протягом тривалого часу) цієї статті, вчинені організованою групою, або такі, що спричинили тяжкі наслідки.

У підсумку Суд констатує, що ОСОБА_53 своїми умисними діями, що виразилися у незаконному позбавленні волі потерпілої ОСОБА_18 , ОСОБА_122 , ОСОБА_20 та ОСОБА_22 , вчиненому з корисливих мотивів, організованою групою, скоїв злочин, передбачений ч. 3 ст. 146 КК України.

Щодо грабежу

Згідно ч. 5 ст. 186 КК йдеться про грабіж, вчинений […] організованою групою.

Згідно пунктів 3-4 постанови Пленуму ВСУ від 06.11.2009 N 10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності», які віднайшли своє відображення у позиції Верховного Суду викладеної у постанові від 11 вересня 2019 року в справі № 725/2266/18, слідує, що грабіж - це відкрите викрадення чужого майна у присутності потерпілого або інших осіб, які усвідомлюють протиправний характер дій винної особи, яка у свою чергу усвідомлює, що її дії помічені і оцінюються як викрадення.

Розрізняючи крадіжку і грабіж, слід виходити зі спрямованості умислу винної особи та даних про те, чи усвідомлював потерпілий характер вчинюваних винною особою дій. Дії, розпочаті як крадіжка, але виявлені потерпілим чи іншими особами і, незважаючи на це, продовжені винною особою з метою заволодіння майном, належить кваліфікувати як грабіж.

Тим самим Суд констатує, що своїми умисними діями, що виразилися у грабежі, тобто відритому викраденні майна потерпілих ОСОБА_18 та ОСОБА_22 поєднаному з погрозою застосування насильства яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілих, вчиненому повторно, організованою групою, ОСОБА_53 скоїв злочин, передбачений ч. 5 ст. 186 КК України.

Щодо таємного викрадення майна

Згідно ч. 5 ст. 185 КК йдеться про крадіжку, вчинену […] організованою групою.

Відповідно до пунктів 3-4 постанови Пленуму ВСУ від 06.11.2009 N 10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності», які віднайшли своє відображення у позиції Верховного Суду викладеної у постанові від 11 вересня 2019 року в справі № 725/2266/18, слідує, що крадіжка (таємне викрадення чужого майна) - це викрадення, здійснюючи яке, винна особа вважає, що робить це непомітно для потерпілого чи інших осіб.

А тому, Суд констатує, що своїми умисними діями, що виразилися у крадіжці, тобто таємному викраденні майна потерпілої ОСОБА_22 , вчиненій повторно, організованою групою, поєднаною з проникненням у житло, що завдало значної шкоди потерпілій, ОСОБА_53 скоїв злочин, передбачений ч. 5 ст. 185 КК України.

Щодо незаконного заволодіння будь-яким способом іншим важливим особистим документом

Згідно ч. 3 ст. 357 КК йдеться про незаконне заволодіння будь-яким способом паспортом або іншим важливим особистим документом.

Під офіційним документом у статті 357 цього Кодексу станом на день вчинюваних дій описаних у вироку, на думку суду, слід розуміти документи, що містять зафіксовану на будь-яких матеріальних носіях інформацію, яка підтверджує чи посвідчує певні події, явища або факти, які спричинили чи здатні спричинити наслідки правового характеру, чи може бути використана як документи - докази у правозастосовчій діяльності, що складаються, видаються чи посвідчуються повноважними (компетентними) особами органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, юридичних осіб незалежно від форми власності та організаційно-правової форми, а також окремими громадянами, що складені з дотриманням визначених законом форм та містять передбачені законом реквізити.

Тим самим Суд констатує, що своїми умисними діями, що виразилися у незаконному заволодінні шляхом грабежу паспортом ОСОБА_18 , шляхом вимагання паспортом ОСОБА_16 , а також шляхом крадіжки важливих особистих документів ОСОБА_22 , вчиненому повторно, організованою групою, ОСОБА_53 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 357 КК України.

Щодо проникнення в житло

Згідно ч. 2 ст. 162 КК з урахуванням дати подій описаних у вироку слід відмітити, що в силу норм КК (чинних на час подій) йдеться про незаконне проникнення до житла чи до іншого володіння особи, чи інші дії, що порушують недоторканність житла громадян , вчинені із застосуванням насильства чи з погрозою його застосування.

Тож Суд констатує, що своїми умисними діями, що виразились у незаконному проникненні до житла ОСОБА_16 , вчиненому з погрозою застосування насильства та застосуванням насильства, ОСОБА_53 скоїв кримінальне правопорушення за ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 162 КК України.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання підсудному Суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Те, що згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

З урахуванням того, що за частиною другою статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Конституційний Суд України в Рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004, досліджуючи принцип індивідуалізації юридичної відповідальності, зазначив таке: […]призначене судом покарання повинно відповідати ступеню суспільної небезпеки злочину, обставинам його вчинення та враховувати особу винного, тобто бути справедливим.

Згідно з принципом індивідуалізації юридичної відповідальності при призначенні покарання суд має враховувати обставини справи (як ті, що обтяжують, так і ті, що пом`якшують покарання) щодо всіх осіб незалежно від ступеня тяжкості вчиненого злочину […](абзаци сьомий, восьмий підпункту 4.2 пункту 4 мотивувальної частини) .

Конституційний Суд України в рішенні від 15.06.2022 № 4-р(II)/2022 зазначає, що принцип індивідуалізації юридичної відповідальності […]має виявлятись не лише в притягненні до відповідальності особи, винної у вчиненні правопорушення, а й у призначенні їй виду та розміру покарання з обов`язковим урахуванням характеру вчиненого протиправного діяння, форми вини, характеристики цієї особи, можливості відшкодування заподіяної шкоди, […].

Відповідно покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації, адже застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила.

Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства (див. постанову Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 10 червня 2020 року в справі № 161/7253/18).

В цій ситуації, обставин, що пом`якшують покарання, або ж обтяжують його, в силу норм КК, не установлено.

Відповідно Суд враховує те, що обвинувачений на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває; має місце проживання, стан здоров`я, спосіб життя (див. дані установочної частині цього рішення), в т.ч. прийнято характеризується за місцем проживання (а.с. 78 том № 9), допустимо за місцем роботи в «Растр-Альфоа» за період з 29.03.2003 до 07.12.2006 рр. (а.с. 83 том № 9), що свідчить про те, що оточуюча його обстановка у сім`ї та побуті, виражає прийнятні соціальні зв`язки; позицію сторони обвинувачення та потерпілої щодо необхідної міри покарання; відношення обвинуваченого до вчиненого, ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, а саме: класифікацію за ст. 12 КК, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення злочинних дій, роль серед співучасників та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції статей ч. 5 ст. 185, ч. 5 ст. 186, ч. 4 ст. 189, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 162, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 357, КК КК України, у виді позбавлення волі та обмеження волі відповідно (залежно від санкції статті) з конфіскацією майна та із визначенням остаточного покарання за ст. 70 КК й із застосовуючи норми ст.ст. 49, 74 КК.

При призначенні покарання враховує Суд і те, що ухвалою АСК від 03.12.2012 вирок місцевого суду від 02.06.2011 у цій справі скасовано з її передачею на новий розгляд за апеляційною скаргою підсудного.

Відповідно до абз. 2 ст. 375 КПК, при новому розгляді справи судом першої інстанції посилення покарання допускається тільки за умови, якщо вирок було скасовано за апеляцією прокурора або потерпілого чи його представника в зв`язку з необхідністю застосування закону про більш тяжкий злочин або коли при скасуванні вироку визнано необхідним застосувати більш суворе покарання, а також, коли при додатковому розслідуванні справи буде встановлено, що обвинувачений вчинив більш тяжкий злочин, або коли збільшився обсяг обвинувачення.

Однак, такого роду обставини з цього питання в даній справі відсутні, відповідно і покарання не може бути посилено в силу імперативних положень абз. 2 ст. 375 КПК.

Як наслідок Суд констатує, з урахуванням вимог ст. 375 КПК, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, визначена даним вироком міра покарання є достатньою для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Щодо застосування норм ст.ст. 49, 74 КК, то Суд зауважує таке.

Згідно норм ст. 49 КК у редакції чинній на день описаних у вироку діянь особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: 1) два роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачено покарання менш суворе, ніж обмеження волі; 2) три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачено покарання у виді обмеження або позбавлення волі; 3) п`ять років - у разі вчинення злочину середньої тяжкості; 4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину; 5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення злочину минуло п`ятнадцять років.

Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому разі починається з дня вчинення нового злочину. При цьому строки давності обчислюються окремо за кожний злочин.

Згідно ст. 49 КК із змінами, внесеними згідно із Законами № 245-VII від 16.05.2013, № 1183-VII від 08.04.2014, № 2617-VIII від 22.11.2018, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: 1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання менш суворе, ніж обмеження волі; 2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; 3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини; 4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину; 5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

В постанові від 5 квітня 2021 року в справі № 328/1109/19Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду сформувала висновок щодо застосування положень ст. 49 КК із змінами, внесеними згідно із Законами № 245-VII від 16.05.2013, № 1183-VII від 08.04.2014, № 2617-VIII від 22.11.2018 в такому ключі, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули зазначені у ч. 1 ст. 49 КК диференційовані строки давності за умови, що протягом вказаних строків особа не вчинила нового злочину, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років (перебіг давності не перерваний); особа не ухилялася від досудового слідства або суду (перебіг давності не зупинявся); законом не встановлено заборону щодо застосування давності до вчиненого особою злочину.

Перебіг строків давності зупиняється, якщо особа, котра вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду.

У цьому разі перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання.

Одночасно факт умисного вчинення особою будь-яких дій, спрямованих на ухилення від слідства або суду є обставиною, яка виключає благополучне закінчення строків давності, і зупиняє диференційовані строки, визначені в ч. 1 ст. 49 КК.

В цьому випадку закон передбачає загальний строк давності притягнення до кримінальної відповідальності осіб, які ухиляються від слідства чи суду: п`ятнадцять років з часу вчинення злочину, п`ять років - з часу вчинення кримінального проступку.

За таких обставин час, який минув із дня вчинення кримінального правопорушення до дня, коли особа почала ухилятися від слідства або суду, не втрачає свого значення, а зберігається і зараховується до загального строку давності, що продовжує спливати.

Крім того, до загального строку також зараховується період такого ухилення, а також проміжок часу, що пройшов із дня з`явлення особи із зізнанням або затримання до дня набрання вироком законної сили.

В цій ситуації на час вчинення підсудним вказаних діянь положення ст. 12 КК та ст. 49 КК діяли в редакції від 2007 року.

На час цього розгляду справи положення вказаних статей зазнали змін та діяли в редакції Закону № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 5 КК закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 357 КК України, у скоєнні якого, серед інших, обвинувачувався підсудний, згідно з нормами ст. 12 КК (в редакції Закону № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року) є кримінальним проступком.

Тобто, в досліджуваному випадку після внесення змін мало місце поліпшення становища особи підсудного порівняно із попередніми редакціями ст. 12 КК та ст. 49 КК, що були чинними на час скоєння ним кримінального правопорушення, у зв`язку з цим у справі є підстави для застосування положень ч. 1 ст. 5 КК щодо зворотної дії закону про кримінальну відповідальність у часі.

Тому, ураховуючи факт розшуку обумовлений ухиленням від слідства, відповідно до вимог ч. 2 ст. 49 КК (у редакції Закону № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року) такий строк для нього становить п`ять років з часу вчинення інкримінованого кримінального проступку та 15 років за вчинення злочину.

Від описаних в обвинувальному висновку подій до сьогодні минуло 15 років, а тому є дійсним факт, що минув загальний строк давності притягнення до кримінальної відповідальності підсудного, як особи, що в т.ч. ухилялася від слідства, у п`ятнадцять років з часу вчинення злочинів та п`ять років - з часу вчинення кримінальних проступків.

За таких обставин час, який минув із дня вчинення кримінального правопорушення до дня, коли особа почала ухилятися від слідства в цій ситуації не втрачає свого значення, а зберігається і зараховується до загального строку давності, що продовжує спливати. Крім того, до загального строку також зараховується період такого ухилення, а також проміжок часу, що пройшов із дня з`явлення особи із зізнанням або затримання до дня ухвалення цього.

Згідно ч. 5 ст. 74 КК (як в редакції на день вчинення діянь, так і в цей час) особа також може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених статтею 49 цього Кодексу.

Тим самим в цій справі є дійсні обставини визначені ч. 5 ст. 74 КК, адже передбачені в частині другій статті 49 КК терміни є преклюзивними (припиняльними), покликані не допустити засудження особи, котра ухилялася від кримінальної відповідальності, через нерозумно тривалі строки і підлягають застосуванню лише в разі, якщо минуло більш як п`ять років після скоєння кримінального проступку і понад п`ятнадцять років після вчинення злочину.

Підстав для розгляду питання щодо застосування амністії, суд не вбачає, з огляду на наявність обставин, визначених ч.5 ст. 74 КК України.

Також, відповідно до ст. 338 КПК України в строк відбування покарання слід зарахувати підсудному термін попереднього ув`язнення з урахуванням такого.

Останній був затриманий 14.08.2010 та звільнений з-під варти 16.01.2015.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 29.08.2018 у справі № 663/537/17 сформувала правовий висновок щодо застосування норми права, передбаченої ч. 5 ст. 72 КК України (зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання) у такому ракурсі, що якщо особа вчинила злочин в період до 23 грудня 2015 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII (зворотня дія Закону № 838-VIII як такого, який «іншим чином поліпшує становище особи» у розумінні ч. 1 ст. 5 КК України).

У цій ситуації, підсудний злочини вчинив, до 23 грудня 2015 року (включно), а тому під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII в силу зворотньої дії.

Відповідно до ст. 343 КПК запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд щодо підсудного, слід скасувати.

Щодо арешту майна накладеного, згідно постанови слідчого СВ Дніпровського РУ ГУ МВС України ОСОБА_25 від 17.08.2010 (а.с. 74 том № 9) на усе майно ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , де б воно не знаходилось та в чому б не виражалось, ураховуючи факт того, що він (арешт) був накладений в тому числі з метою забезпечення можливої конфіскації майна, то його слід скасувати в силу настання у справі обставин визначених ст.ст. 49, 74 КК.

На підставі викладеного та керуючись пунктом 11 Розділу ХІ «Перехідні положення» Кримінального процесуального кодексу України, ст.ст. 5, 49, 74 Кримінального Кодексу України, ст. ст. 323, 324 Кримінально-процесуального кодексу України (в редакції 1960 року), Суд, у порядку ст.ст. 321, 322 наведеного Кодексу,

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_10 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 162, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 357, ч. 5 ст. 185, ч. 5 ст. 186, ч. 4 ст. 189 КК України та призначити йому покарання:

? за ч. 3 ст. 146 КК України - у виді позбавлення волі на строк 5 (п"ять) років;

? за ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 162 КК України - у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки;

? за ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 357 КК України - у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки;

? за ч. 5 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років з конфіскацією майна;

? за ч. 5 ст. 186 КК України - у виді позбавлення волі на строк 9 (дев`ять) років з конфіскацією майна;

? за ч. 4 ст. 189 КК України - у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років з конфіскацією майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_55 покарання у виді позбавлення волі на строк 9 (дев`ять) років з конфіскацією майна.

В силу ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закон № 838-VIII зарахувати ОСОБА_55 в строк відбування покарання термін його попереднього ув`язнення, а саме з 14.08.2010 до 16.01.2015 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

На підставі ч. 5 ст. 74 КК України ОСОБА_10 звільнити від цього покарання, як основного, так і додаткового, у зв`язку із закінченням строків давності згідно ч. 2 ст. 49 КК України в редакції Закону № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 КК України, ОСОБА_53 , як засуджений за цим вироком суду із звільненням від покарання, визнається таким, що не має судимості.

Запобіжний захід - підписку про невиїзд щодо ОСОБА_10 скасувати.

Арешт майна накладений, згідно постанови слідчого СВ Дніпровського РУ ГУ МВС України ОСОБА_25 від 17.08.2010 на усе майно ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , де б воно не знаходилось та в чому б не виражалось, скасувати.

Вирок суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом 15 діб через Дніпровський районний суд м. Києва.

С у д д я ОСОБА_1