Справа № 953/405/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" лютого 2023 р. м.Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_2 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

захисника - адвоката ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України,

УСТАНОВИВ:

10 та 13 лютого 2023 року обвинувачений ОСОБА_3 на адресу суду подав клопотання про надання дозволу перебувати під час судового засідання поза межами клітки та скляної кабіни без застосування спеціальних засобів.

В обґрунтування клопотань посилається на рішення Європейського суду з прав людини, у яких визнано, що перебування заявника в скляній кабіні становить порушення статей 3, 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція).

Також зазначає, що відсутні правові підстави тримати його під вартою у скляному боксі, який перешкоджає йому брати ефективну участь у розгляді його справи та конфіденційному спілкуванню із захисником задля отримання професійної правничої допомоги.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник підтримали подані клопотання.

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання.

Дослідивши клопотання, заслухавши думку учасників справи, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до положень ст.350 КПК України клопотання учасників судового провадження розглядаються судом після того, як буде заслухана думка щодо них інших учасників судового провадження, про що постановляється ухвала.

Відповідно до ч.1 ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно з положеннями ст.318 КПК України судове засідання відбувається у спеціально обладнаному приміщенні - залі судових засідань.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 08 жовтня 2022 року щодо ОСОБА_3 застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 05 грудня 2022 року, який у подальшому був продовжений до 02 квітня 2023 року включно.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою завжди пов`язаний з обмеженням основних прав та свобод людини та громадянина, гарантованих Конституцією України, Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, серед яких свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, недоторканість особи.

Відповідно до п.11 Інструкції з організації конвоювання та тримання в судах обвинувачених (підсудних), засуджених за вимогою судів,затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства юстиції України, Верховного Суду України, Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Державної судової адміністрації України, Генеральної прокуратури України від 26.05.2015 року №613/785/5/30/29/67/68, у залі судового засідання місце для тримання обвинувачених(підсудних), засуджених обладнується загородженнями відповідно до вимог ДБН. На вікнах залів судових засідань незалежно від поверховості встановлюються ґрати.

Крім того, забезпечення вимог щодо конвоювання та місця перебування в залі судового засідання обвинуваченого ОСОБА_3 , до якого застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою, здійснюється співробітниками Національної поліції України, за що вони несуть відповідальність та які не відносяться до органів судової влади.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Згідно із загальними принципами застосування ст. 3 Конвенції щодо утримання обвинувачених у скляних кабінах чи огорожах під час судових засідань, сформульованими у прецедентній практиці ЄСПЛ, стаття 3 Конвенції містить абсолютну заборону катування та нелюдського чи такого, що принижує гідність, поводження або покарання.

Порівнюючи обставини цього судового засідання з фактами справ Європейського суду з прав людини, на які посилається обвинувачений, суд звертає увагу на низку відмінностей.

Так, вид і форма скляної кабіни у даному випадку є такою, що дозволяє обвинуваченому безперешкодно спілкуватись із захисником та отримувати правову допомогу, передавати документи, спілкуватись з іншими учасниками кримінального провадження та судом.

Обвинувачений у скляній кабіні перебуває один та має достатньо місця для того, щоб розкласти документи та робити необхідні нотатки.

Захисник знаходиться у безпосередній близькості з місцем утримання обвинуваченого та має можливість спілкуватися з підзахисним, при чому, інші учасники кримінального провадження та служба конвою перебувають на відстані, що забезпечує можливість обвинуваченим конфіденційно спілкуватися зі своїм захисником та отримувати правову допомогу.

Також захисник та обвинувачений мають право спілкуватись як безпосередньо в ході розгляду справи, так і заявляти клопотання про оголошення перерви для такого спілкування.

Отже обвинуваченим не наведено переконливих аргументів, які б указували на те, що умови його перебування в даному судовому засіданні суперечать статтям 3,6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За таких обставин суд дійшов висновку, що факт перебування обвинуваченого під час кримінального провадження в скляній кабіні не включає елементу приниження, достатнього для досягнення мінімального рівня суворості, не спричиняє йому страждання або труднощі такої інтенсивності, що перевищують неминучий рівень страждань, властивих утриманню, не порушує право обвинуваченого на захист та справедливий суд, оскільки обвинувачений має можливість безперешкодного спілкування із захисником, у тому числі, в ході судового засідання, має можливість робити нотатки та записи, необхідні для реалізації вказаного права.

Також суд зазначає, що у рішенні у справі «Рамішвілі та Кохреїдзе проти Грузії» ЄСПЛ вказував, що слід брати до уваги міркування безпеки, оскільки безпека в залі суду є умовою справедливого судового розгляду.

Суд враховує, що обвинувачений має спеціалізовану військову підготовку, володіє спеціальними навичками, які можуть створювати небезпеку для оточуючих, оскільки є учасником бойових дій та займав посаду у правоохоронному органі, також обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжкого злочину у сфері злочинів проти основ національної безпеки України, вчиненого в умовах воєнного стану та збройної агресії Російської Федерації. Тому, на відміну від обставин, які розглядались Європейським Судом з прав людини у справі «Свинаренко і Сляднєв проти Росії», наразі вбачається необхідність забезпечення безпеки учасників судочинства, що зумовлює необхідність тримання обвинуваченого за скляною огорожею.

Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку, що такий захід безпеки, як перебування обвинуваченого в скляній кабіні, є пропорційним обмеженням його прав як особи, що утримується під вартою, здійснюється відповідно до закону, не порушує його право на захист, переслідує легітимну мету та є необхідним у демократичному суспільстві.

З аналізу викладеного, суду встановив, що клопотання обвинуваченого задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 350, 372 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про надання дозволу перебувати під час засідання поруч із своїм захисником поза межами клітки та скляної кабіни без застосування спеціальних засобів (металевих кайданок) - відмовити.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя ОСОБА_1