ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/6448/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/75/23 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2023 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю - секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі в режимі відеоконференції, матеріали кримінального провадження № 0000642 від 21.04.2021 року за апеляційними скаргами захисника обвинуваченого ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_9 та захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_10 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 січня 2023 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

в с т а н о в и л а:

Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області розглядається кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000642 від 21.04.2021 року про обвинувачення ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 у вчиненні кримінальних правопорушень передбаченого ч. 2, 4 ст. 187 КК України.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 січня 2023 року продовжено обвинуваченим ОСОБА_11 та ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до двох місяців, до 11 березня 2023 року.

Продовжуючи обвинуваченим ОСОБА_11 та ОСОБА_8 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд першої інстанції виходив з того, що вони обвинувачуються у вчиненні тяжких та особливо тяжких злочинів, їх діяльність є багатоепізодною, і будь-яких нових даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які були встановлені при обранні їм запобіжного заходу, для застосування стосовно останніх більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, на даний час не встановлено.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_11 адвокат ОСОБА_9 ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 січня 2023 року вважає незаконною і такою, що підлягає скасуванню.

Вказує, що суд не прийняв до уваги доводи сторони захисту стосовно того, що жодних доказів які б прямо підтверджували причетність ОСОБА_11 до вчинення злочину передбаченого ч.2 ст. 187 КК України.

Зазначає, що суд не врахував те, що матеріальна шкода відшкодована всім потерпілим, обвинувачений ОСОБА_11 раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягався, має постійне місце проживання та розуміє відповідальність за порушення покладених на нього обов`язків.

Вважає, що жоден ризик, передбачений ст.177 КПК України, прокурором не доведений, а також стверджує, що до клопотання слідчого не додано жодного суттєвого доказу, який би підтверджував пред`явлення обґрунтованої підозри.

Звертає увагу на відсутність належного обґрунтування неможливості запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосовування більш м`яких запобіжних заходів.

Просить скасувати оскаржувану ним ухвалу суду першої інстанції про продовження обвинуваченому ОСОБА_11 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та постановити нову ухвалу, якою змінити запобіжний захід на домашній арешт із забороною залишати житло у нічний період доби.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_15 адвокат ОСОБА_10 у поданій ним апеляційній скарзі вважає ухвалу суду незаконною, та такою, яка винесена з порушенням норм кримінально-процесуального законодавства, однобічно без врахування доводів сторони захисту.

Стверджує, що клопотання про продовження строку запобіжного заходу є неконкретним та суперечливим і не відповідає вимогам ст.184 КПК України.

Вказує, що прокурор не надав доказів існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Зазначає, що судом залишено поза увагою той факт, що ОСОБА_8 має на утриманні малолітню дитину, позитивно характеризується за місцем проживання, та повністю відшкодував шкоду потерпілим.

Звертає увагу, що судом не розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Просить скасувати ухвалу Тернопільського міськрайонногго суду від 13 січня 2023 року відносно ОСОБА_8 , та винести нову, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_8 та змінити обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід із тримання під вартою на тримання під вартою із визначенням застави у розмірі 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_11 та його захисника ОСОБА_9 , які підтримали подану апеляційну скаргу і, навівши аналогічні викладеним у ній мотиви, просять скасувати ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 січня 2023 року, якою продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого до 11 березня 2023 року та винести нову ухвалу, якою змінити запобіжний захід на домашній арешт; обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_10 ,, які підтримали подану апеляційну скаргу, і з наведених у ній мотивів просять її задовольнити; прокурора, який рішення суду першої інстанції вважає законним та обґрунтованим і тому просить залишити його без зміни, відмовивши у задоволенні апеляційних скарг; перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів підстав до їх задоволення не вбачає, виходячи з наступного.

Висновок, викладений в ухвалі Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 січня 2023 року щодо підстав для продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_11 та ОСОБА_8 ґрунтується на матеріалах провадження та відповідає вимогам закону, а при розгляді питання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд не допустив таких порушень кримінального процесуального закону, які були б підставою для його скасування.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного й обґрунтованого рішення, відповідно до ст. ст. 178, 199 КПК України та практики ЄСПЛ, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд повинен врахувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

На думку колегії суддів, судом першої інстанції при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою, зокрема, обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_8 були дотримані зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону, повно та об`єктивно досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження такого запобіжного заходу з зазначенням в ухвалі відповідних мотивів.

Суд першої інстанції встановив, що обставини, зазначені при обранні та, відповідно, продовжені запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_11 та ОСОБА_8 існують і по даний час.

Також місцевий суд дійшов правильного висновку, що застосування на даній стадії більш м`яких запобіжних заходів не є можливим, так як вони не зможуть запобігти ризикам передбаченим ст.177 КПК України, зокрема ризику переховування від суду; продовження вчинення кримінальних правопорушень; перешкоджання розгляду кримінального провадження в розумні строки.

Таке рішення місцевого суду базується на тяжкості кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_11 , ОСОБА_8 та інші особи, з якими вони вчиняли злочини, а також багатоепізодності інкримінованих їм злочинів, що поєднано з детальним аналізом ризиків, які були враховані при обранні їм запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

За наведених обставин, доводи апелянтів про недоведеність ризиків, визначених ст.177 КПК України та відсутність підстав для продовження терміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою, колегія суддів вважає необґрунтованими.

Доводи захисника обвинуваченого ОСОБА_11 про відсутність доказів вчинення ним злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, за якою йому пред`явлено обвинувачення, є безпосереднім предметом дослідження суду першої інстанції і не може бути предметом оцінки суду апеляційної інстанції на стадії перевірки ухвали місцевого суду про продовження строку дії запобіжного заходу.

Питання обґрунтованості підозри обвинуваченому ОСОБА_11 , нащо звертає увагу його захисник, досліджувалось при обрання обвинуваченому запобіжного заходу і отримало належну правову оцінку, з якою колегія суддів погоджується.

Доводи захисника обвинуваченого ОСОБА_8 про невідповідність клопотання про продовження строку тримання під вартою вимогам ст.ст.184, 199 КПК України колегія суддів вважає непереконливими, оскільки вказаний процесуальний документ містить усі необхідні відомості, визначені вимогами кримінального процесуального закону, необхідні для його розгляду.

Те, що обвинувачені раніше не судимі, позитивно характеризується за місцем проживання, ОСОБА_8 має на утриманні неповнолітню дитину, не є достатніми мотивами для зміни їм запобіжного заходу, як про це ставлять питання апелянти, оскільки наведені обставини не спростовують ризиків їх неналежної процесуальної поведінки та існували і на час обрання їм запобіжного заходу.

Що стосується, розміру застави, визначеного обвинуваченому ОСОБА_8 , що також оспорює сторона захисту, то колегія суддів приходить до наступного висновку.

Згідно ч.4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про особу та ризиків, передбачених статтю 177 КПК України.

Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

При визначенні ОСОБА_8 розміру застави, судом правильно враховано положення ст.ст.182,183 КПК України та практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні, що узгоджується з рішеннями ЄСПЛ у справі «В. проти Швейцарії» (W. V. Switzerland), 14379/88, 26 січня 1993 року, у справі «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain), 12050/04, 8 січня 2009 року.

Колегія суддів вважає, що з огляду на обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , а також встановлені судом ризики, підстав для зменшення розміру визначеної застави, про що ставить питання апелянт, колегія суддів не вбачає.

Оскільки завершити розгляд кримінального провадження до закінчення строку тримання під вартою обвинувачених не є можливим, з метою уникнення обвинуваченим суду та, враховуючи відсутність обставин, які б вказували на можливість скасування запобіжного заходу обвинуваченим або його заміни на більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, колегія суддів вважає, що місцевий суд прийшов до правильного висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_11 та ОСОБА_8 до 11 березня 2023 року.

На думку колегії суддів, продовжуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, судом першої інстанції у повній мірі та у визначеному законом порядку враховано особу обвинувачених, їх соціальні зв`язки, а також всі обставини справи, з якими закон пов`язує вирішення такого питання.

За таких обставин, колегія суддів приходить до переконання, що місцевий суд дійшов правильного висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_11 та ОСОБА_8 .

Порушень вимог КПК України, які б могли стати підставою для скасування ухвали суду, по справі не встановлено.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду є законною та обґрунтованою, а тому підстав до її скасування, про що ставить питання апелянт, не вбачає.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_9 та захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_10 залишити без задоволення, а ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 січня 2023 року, про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_11 та ОСОБА_8 - без змін.

Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді