Справа № 347/2009/22
Провадження № 1-кс/347/521/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.11.2022 року Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2 ,
слідчого ОСОБА_3
прокурора ОСОБА_4 ,
власника майна ОСОБА_5 ,
розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Косів клопотання слідчого СВ Косівського РВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_3 , подане в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000246 від 06.11.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України, про арешт тимчасово вилученого майна,
В С Т А Н О В И В:
07.11.2022 року слідчий СВ Косівського ВП ГУНП в Івано-Франківській області капітан поліції ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням про арешт майна за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000246 від 06.11.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України.
Із клопотання вбачається, що 05.11.2022 року в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» (журналі єдиного обліку) під № 4739 зареєстровано рапорт ДОП Косівського РВП ГУНП в Івано-Франківській області лейтенанта і поліції Ростислава ЯКІБЧУКА про те, що 05.11.2022 близько 15.00 год., в селі Яворів Косівського району Івано-Франківської області було зупинено автомобіль марки «ЗИЛ» моделі «131», зеленого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , який перевозив розпиляні колоди лісодеревини породи бук без відповідних документів.
З метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, заступником начальника слідчого відділення Косівського РВП ГУНП в Івано-Франківській області капітаном поліції ОСОБА_3 , у зв`язку з невідкладним випадком, пов`язаним з безпосереднім переслідуванням особи, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, 05.11.2022 було проведено огляд місця події в місті Косів по вулиці Незалежності Івано-Франківської області, з дотриманням, вимог ст.233 КПК України, де за результатом проведеного огляду із застосуванням технічних і спеціальних засобів фіксації, було виявлено та вилучено автомобіль марки «ЗИЛ» моделі «131», 1985 року випуску, зеленого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 є ОСОБА_5 , під керуванням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із навантаженими на кузові розпиляними колодами лісодеревини породи бук. Вказаний автомобіль та лісо деревина були визнані речовими доказами у цьому кримінальному провадженні і на них слідчий просить накласти арешт з метою збереження речових доказів та проведення судових експертиз.
Слідчий в судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити повністю.
Власник майна, на яке передбачається накласти арешт, в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення клопотання в частині накладення арешту на її автомобіль «ЗИЛ» моделі «131», 1985 року випуску, зеленого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , оскільки він потрібен її сім`ї для використання у господарстві та заробітків з його допомогою. Пояснила, що вони з чоловіком не працюють і підробляють за допомогою перевезень вантажів її автомобілем. За вказаних у клопотанні обставин її чоловік безкоштовно перевозив чужі дрова на СТО, де ремонтують авто для ЗСУ, про що вона не знала. Під час війни в державі та перебування одного з їх синів у полоні її чоловік ОСОБА_6 не міг відмовити у допомозі для потреб армії (доставки дров для опалювання СТО, де ремонтують авто для потреб ЗСУ).
Прокурор вважає клопотання підставним та просив його задовольнити, не заперечував щодо передачі автомобіля у користування його власника із забороною його відчуження.
Дослідивши надані матеріали клопотання, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, у рамках якого було подано клопотання (а.с.3), копію рапорту (а.с.5), копію протоколу огляду місця події від 05.11.2022 року (а.с.6-8), копію пояснення ОСОБА_6 (а.с.9), копію свідоцтва про реєстрацію ТЗ та посвідчення водія (а.с.10-11), копію постанови про визнання та приєднання до кримінального провадження речового доказу (а.с.12), копію довідки про склад сім`ї ОСОБА_6 №1474 від 07.11.2022, копії свідоцтв про шлюб ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , про народження їх дітей, копію паспорта ОСОБА_5 , копії витягів з наказів ВЧ 3057 від 10.02.2022 року №33 та від 17.05.2022 №125 - слідчий суддя вбачає підстави для часткового задоволення даного клопотання, оскільки в даному випадку існують ризики зникнення, втрати, знищення, перетворення, пересування, відчуження майна або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.
Згідно ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Крім того, відповідно до ч.9 ст.100 КПК України, питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.
Дослідивши матеріали клопотання, враховуючи, що вказані в клопотанні речі мають значення речових доказів в межах кримінального провадження №0000246 від 06.11.2022 року, а тому, з метою їх збереження як речових доказів та предметів дослідження під час проведення відповідних експертиз, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню частково.
Відповідно до ст.131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна. А згідно ст.132 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.
Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому п.1 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.
Європейський суд з прав людини також зазначає, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.
Слідчим суддею встановлено, що досудове розслідування у кримінальному провадженні ще не закінчено, арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження відповідно до ст.131 КПК України, а тому наразі існує необхідність такого арешту для збереження майна як речових доказів, що слідчим повністю доведено.
Європейський суд з прав людини також зазначає, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.
Так, у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Зокрема, як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 р.), ЄСПЛ зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним.
Отже, мета арешту автомобіля марки «ЗИЛ» моделі «131», 1985 року випуску, зеленого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 є ОСОБА_5 , цілком може бути досягнута шляхом заборони його відчуження.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 170-175, 372 КПК України, слідчий суддя
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання задовольнити частково.
Накласти арешт з метою збереження речового доказу на автомобіль марки «ЗИЛ» моделі «131», 1985 року випуску, зеленого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яким керував ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з позбавленням права відчуження, розпорядження, проведення будь-яких робіт, що можуть змінити зовнішній вигляд вилученого транспортного засобу, до вирішення питання про долю речових доказів у поярку ст.100 КПК України та/або скасування арешту майна у встановленому КПК порядку.
Вказаний автомобіль передати власнику ОСОБА_5 на відповідальне зберігання та попередити її про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України.
Накласти арешт на навантажені на кузові автомобіля марки «ЗИЛ» моделі «131», 1985 року випуску, зеленого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , розпиляні колоди лісодеревини породи бук, з метою збереження речових доказів.
Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваним протягом п`яти днів з дня її отримання.
Арешт може бути скасований в порядку ст.174 КПК України.

Слідчий суддя: ОСОБА_1